ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2008 Справа № 15/398

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Камолова О.Л., довіреність б/н від 07.09.07;

від відповідача – не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 134);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма", м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської області від 12.12.07р. у справі № 15/398

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вічунай-Україна", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма", м. Кіровоград

про стягнення 22361 грн. 05 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 21.02.2008 року, за згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна”, м. Київ звернулося до товариства з обмеженою відповідальністю “Енігма”, м. Кіровоград про стягнення 22361 грн. 05 коп., з яких 18422 грн. 35 коп. боргу за поставлену продукцію, 1489 грн. 41 коп. інфляційних витрат, 484 грн. 58 коп. 3 % річних, 1964 грн. 71 коп. пені.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2007 року по справі № 15/398 (суддя Мохонько К.М.) позовні вимоги задоволені повністю.

Рішення вмотивовано доведеністю позивачем поставки відповідачу продукції, яка останнім своєчасно не була оплачена.

Не погодившись із рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на такі обставини.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки на 2005 рік від 19.01.2005 року № 10, по якому станом на 01.01.2006 року у відповідача був борг у сумі 25487 грн. 62 коп. і якій у 2006 році був частково погашений.

У 2006 році сторони не укладали договору поставки, відповідач отримував продукцію по окремим видатковим накладним. Станом на 31.12.2006 рік заборгованість відповідача перед позивачем склала 11368,25 грн. Вказану суму і борг у сумі 6754,10 грн. за договором від 03.01.2007 року № 0301-67 позивач заявив у позові по даній справі.

Фактично у відповідача по боргу за 2006 рік не має чітко встановлених строків оплати, так як був відсутній договір. Позивач надіслав відповідачу 28.09.2007 року лист-вимогу № 28/09-07 про сплату боргу за поставлену продукцію у сумі 19422,35 грн. З урахуванням вказаного листа та вимог статті 530 Цивільного кодексу України суд першої інстанції повинен був обрахувати суму 3% річних та суму інфляції по боргу за 2006 рік. Стосовно стягнення пені по боргу 2006 року, то її взагалі не можна було стягувати, так як це суперечить статтям 547, 549 та 624 Цивільного кодексу України.

Позивач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю “Вічунай-Україна”, м. Київ та “Енігма”, м. Кіровоград укладено договір поставки від 03.01.2007 року № 0301-67, предметом якого, відповідно до пункту 1.1, є поставка продуктів харчування, які позивач зобов”язувався поставити відповідачу, а відповідач прийняти і своєчасно їх оплатити.

Пунктом 3.1 вказаного договору сторони узгодили, що оплата по даному договору здійснюється у гривнях шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу у строк 21 календарних днів з моменту поставки товару.

У випадку порушення строків оплати, визначених даним договором, покупець зобов”язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день несплати (пункт 5.2 договору).

На виконання умов договору позивач за видатковими накладними від 04.01.2007 року № КФС-000058 поставив відповідачу крабові палички на суму 12867,0 грн.; від 10.01.2007 року № КФС-000118 на суму 13030,4 грн.; від 17.01.2007 року № КФС-000214 на суму 4121,8 грн.; від 12.02.2007 року № КФС-000509 на суму 2034,9 грн. Всього поставлено на суму 32054,1 грн. (а.с.15-18), що підтверджується і актом звірки розрахунків від 22.08.2007 року.

Як вбачається з вказаного акту звірки та позовної заяви, в рахунок погашення саме вказаного боргу позивачем прийняті в рахунок оплати боргу за договором від 03.01.2007 року № 0301-67 платіжні доручення: від 18.01.2007 року № 5 на суму 4500,0 грн. (у сумі 1131,75 грн.); від 14.03.2007 року № 19 на суму 3500,0 грн.; від 26.03.2007 року № 21 на суму 2000,0 грн.; від 27.03.2007 року № 22 на суму 1500,0 грн.; від 11.04.2007 року № 29 на суму 2000,0 грн.; від 16.04.2007 року № 31 на суму 2000 грн.; від 11.10.2007 року № 94 на суму 1000,0 грн. (а.с. 114-118), прибутковий касовий ордер від 03.05.2007 року (а.с. 64), всього оплачено 13631,75 грн.

Листом від 21.09.2007 року № 23 відповідач просив зарахувати перераховані ним суми за зазначеними платіжними документами саме в рахунок оплати за поставлену продукцію за договором від 03.01.2007 року № 0301-67.

Несплачений борг складає 18422,35 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 28.09.2007 року № 28/09-07 з вимогою оплатити борг у розмірі 19422,35 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки, сторонами на 2007 рік не укладалось інших договорів поставки, ніж від 03.01.2007 року № 0301-67, при звірки розрахунків (Акт звірки від 22.08.2007 року) відповідачем визнано, що спірна поставка здійснена саме за договором від 03.01.2007 року № 0301-67, і відповідачем не надано доказів погашення боргу, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 18422,32 грн. підлягають задоволенню.

Згідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, вказаними матеріалами справи підтверджується несвоєчасна сплата боргу відповідачем на час подачі позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 15.11.2007 року по справі № 15/398, розгляд справи був призначений на 12.12.2007 року об 11 годин 00 хвилин.

11.12.2007 року відповідач звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв”язку з відрядженням директора.

Згідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов”язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об”єктивного дослідження всіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що оскільки суд не зобов”язував директора з”явитися в судове засідання особисто, відповідач не був позбавлений права надати всі необхідні докази для розгляду справи та направити представника, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Надані відповідачем до апеляційної скарги платіжні доручення від 10.01.2007 року № 1, від 16.01.2007 року № 3, № 115 від 26.11.2007 року та банківські виписки (а.с.111-113) до уваги не приймаються, оскільки в них в призначенні платежу зазначено “за морепродукти згідно договору № 10 від 19.01.2005 року”.

Підстави для скасування рішення, які передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі покладається на скаржника.

На підставі викладеного, та, керуючись статтями 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2007 року по справі № 15/398 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур