ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.08 р.                     Справа № 34/276пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача 1. - Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька

до відповідача 2. – Донецької міської ради

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача – Міністерство транспорту та зв’язку України, м. Київ

про визнання права власності за третьої особою та зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності .

за участю представників сторін:

від позивача – Ковеза В.Г. (за дорученням)

від відповідача 1. – Малюк Л.В. (за довіреністю від 11.11.2007р.)

від відповідача 2. – Снєгірьов О.М. (за дорученням)

від третьої особи – Гомонов Є.О.(довіреність від 04.12.2007р.)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Державним підприємством “Донецька залізниця” м. Донецьк до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька про визнання права власності за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України на вбудоване нежиле приміщення, загальною площею 113,5кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16, яке знаходиться на балансі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління, зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності на вказаний об’єкт за вказаною особою.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на лист від 03.07.2007року №ЗНГ-2018/1365, акт державної прийомки будівлі споруди від 1953року, рішення №6/239 від 17.03.1952року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 29 листопада 2007року (вхід. №02-41/44285) проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18 грудня 2007року до участі у справі у якості другого відповідача залучено Донецьку міську раду .

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Листом від 10.04.2007року №1303 (арк. справи 11) позивач звернувся до Державного архіву Донецької області з проханням видати архівні копії актів вводу в експлуатацію на вбудовані приміщення, закінчених будівництвом об’єктів з документів відділу капітального будівництва управління Донецької залізниці по фонду Р-3938.

Згідно виданого акту державної прийомки будівлі споруди від 1953року на житловий будинок 4-5 поверхів по вул. Університетській – Гурова, Калінінського району м. Сталіно.

Листом від 24.05.2007року №1720 (арк. справи 21) позивач знов звернувся до Державного архіву Донецької області з проханням видати архівні копії рішень виконавчих комітетів, на закінчених будівництвом об’єкти, з документів відділу капітального будівництва управління Донецької залізниці по фонду Р—3938.

Архівом видано рішення №6/239 від 17.03.1952року розгляду проекту житлового будинку Управління Південно-Донецької залізниці по вул. Складській та проспекту Гурова .

Позивач – Державне підприємство “Донецька залізниця” звернувся до відповідача Бюро технічної інвентаризації м. Донецька з листом від 03 липня 2007року з проханням видати свідоцтво на право власності на вбудоване нежиле приміщення загальною площею 113,5кв.м., розташоване у жилому будинку за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16, яке знаходиться на балансі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління.

Відповідач листом від 01 серпня 2007року №ор/2385 рекомендував позивачу для оформлення права власності з видачею свідоцтва на вбудоване приміщення, загальною площею 113,5кв.м., розташоване на першому поверсі жилого будинку літ. А-5 за адресою м. Донецьк, пр. Гурова, 16, привести правоустановчі документи у відповідності з вимогами діючого законодавства України.

Згідно наявного у матеріалах справи технічного паспорту (арк. справи 24) виданого БТІ Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінню розмір частки власності на житловий будинок №16 по вул. Гурова, м. Донецьк складає 113,50кв.м. Технічний паспорт виготовлено станом на 30.10.2005року .

Відповідно до ст.4 Закону України “Про власність” (який діяв у період спірних правовідносин) власник на свій розсуд користується, розпоряджається та володіє належним йому майном та може вчиняти відносно цього майна будь-які дії.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.2 Статуту позивача майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, Залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству на Статуту.

У відповідності до ст. 37 Закону України “Про власність” майно, яке являється державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства.

Згідно до ст. 5 Закону України “Про залізничний транспорт” майно закріплене за залізницями є загальнодержавною власністю.

Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004року №1952-ІV передбачено, що обов’язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України. До об’єктів нерухомого майна відносяться земельні ділянки а також об’єкти розташовані на земельній ділянці (будівлі, споруди, тощо).

Пунктом 1.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002року №7/6 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 28.01.2003року), передбачено, що дане Положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав.

Речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та п.1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, підлягають обов’язковій державній реєстрації.

Оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 134 Господарського Кодексу України, суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.3 ст. 136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовується положення закону, встановлені для захисту права власності.

Донецька залізниця засновано на майні державної форми власності, яке знаходиться у неї на правах повного господарського відання, має право від свого імені вимагати визнати право власності на нерухоме майно за державою в особі Верховної Ради України.

Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади. Стаття 85 Конституції України, яка встановлює повноваження Верховної Ради України , не передбачає обов'язок давати будь-які уповноваження. Верховна Рада України здійснює свої повноваження шляхом прийняття законів та постанов, яким і є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004р.

Ст.ст. 324 та 326 Цивільного кодексу України встановили, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави право власності здійснюють відповідні органи державної влади.

Відповідно до ст.1 Закону України від 21 вересня 2006 року N 185-V „Про управління об'єктами державної власності” управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом. Кабінет Міністрів України виконує відповідно до законів інші функції з управління об'єктами державної власності

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), та встановлено, що державне майно України, яке не належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. Майно залізничного транспорту, яке знаходиться у повному господарському віданні залізниць, до комунальної власності не передавалось.

Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004 N 1952-IV (з наступними змінами і доповненнями), який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, у статті 4 встановлює, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, що є у державній власності, здійснюється за заявою органу, уповноваженого в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності.

Відповідно до п.5 ст.22 Господарського Кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Пунктом 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.05.2002 з наступними змінами і доповненнями (далі –Тимчасове положення) встановлено, що обов'язковій реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності на підставі документів, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких наведено у додатку 1 до Тимчасового положення, в тому числі за рішенням суду про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна.

Згідно п.1 ст.147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

У відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Згідно до п.2 ст.3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивач листом від 03.07.2007року (а.с.8) звернувся до БТІ у м. Донецьку з проханням видати свідоцтво на право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 113,5 кв. м. розташоване у житловому будинку за адресою Донецьк -55, проспект Гурова 16.

Відповідач 1 БТІ у м. Донецьку листом від 01.08.2007року №0р/2385 (а.с.9-10) запропонував позивачу привести правоустановчі документи у відповідність з вимогами діючого законодавства.

Позивач листом від 24.05.2007року №1720 (а.с.21) звернувся до державного архіву Донецької області.

Як вбачається із матеріалів справи Актом державного приймання від 1953 року (а.с.12-18) був прийнятий в експлуатацію 44-х квартирний дім по вул.Університетська –Гурова. У акті зазначено (а.с.13), що забудовником житлового дому 4-5 поверхів є Донецька залізниця МПС. Згідно Довідки Донецького будівельно – монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці від 30.08.07р. №2749 (а.с.28) вбудоване приміщення знаходиться на балансі управління.

Сторони не надали суду документи, які підтверджують, що майно порушує права інших осіб. Вбудоване нежитлове приміщення площею 113,5кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16 знаходяться на балансі позивача.

Відповідно до Статуту Донецької залізниці (а.с.57-72) вона створена згідно із Законом України "Про залізничний транспорт", засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України (орган управління майном) та підпорядковане державній адміністрації залізничного транспорту України. Майно залізниці становлять виробничі і невиробничі фонди, а також цінності, вартість яких відображається у балансі залізниці. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту.

Відповідно до ч.3 ст.136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовується положення закону, встановлені для захисту права власності.

Згідно ст.182 Цивільного Кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від

надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Статтею 392 Цивільного кодексу України надане право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності не лише у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Втрата інших правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які у залізниці не збереглися, не дає змоги зареєструвати спірне майно як державну власність, а стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає в цьому випадку один із способів захисту цивільних прав і інтересів – визнання права, чим і скористався позивач.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позивач, заснований на майні державної форми власності, яке знаходиться у нього на правах повного господарського відання, має право від свого імені вимагати визнати право власності на нерухоме майно за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України на вбудоване нежиле приміщення, загальною площею 113,5кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16, яке знаходиться на балансі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління. Відтак вимоги позивача у цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності на вказаний об’єкт за вказаною особою, то провадження по справі підлягає припиненню відповідно до п.1 ст.80 ГПК України з огляду на наступне:

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” із змінами і доповненнями до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Тобто, Комунальне підприємство „Бюро технічної інвентаризації” при проведенні реєстрації щодо прав на об’єкти нерухомості виконує функцію суб’єкта владних повноважень.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України). Відтак спір щодо зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності на вказаний об’єкт підвідомчий адміністративному суду.

Судові витрати покладаються на позивача, так як саме з його вини виник спір.

Керуючись Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України, Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004 N 1952-IV, Законом України від 21 вересня 2006 року N185-V „Про управління об'єктами державної власності”, Законом України “Про залізничний транспорт”, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311, ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 80,82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації м. Донецька та Донецької міської ради про визнання права власності за Державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України на вбудоване нежиле приміщення, загальною площею 113,5кв.м. розташоване за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16, яке знаходиться на балансі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління, зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності на вказаний об’єкт за вказаною особою, задовольнити частково.

Визнати право власності Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк на вбудоване нежиле приміщення, загальною площею 113,5 кв. м. розташоване за адресою м. Донецьк, пр. Гурова,16, яке знаходиться на балансі Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління.

У іншій частині припинити провадження по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Кододова О.В.