ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.08 р.                     Справа № 23/294

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Забарющий М. І.;

при секретарі судового засідання – Колеснікові А. А.;

за участю представники сторін:

від позивача - не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк

до відповідача – державного підприємства „Шахтарськантрацит” м. Шахтарськ,

про стягнення 85 774,17грн., -

В С Т А Н О В И В :

Справа слухалась 18.12.2007р. У засіданні суду була оголошена перерва до 08.01.2008р. В засіданні, яке відбулось 08.01.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 14.01.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

До господарського суду звернувся позивач – товариство з обмеженою відповідальністю „Донецька машинобудівельна компанія” м. Донецьк, з позовом до відповідача - державного підприємства „Шахтарськантрацит” м. Шахтарськ, про стягнення заборгованості в сумі 85 774,17грн. за договором №01-09/2003-УМР від 01.09.2003р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: договір №01-09/2003-УМР від 01.09.2003р. та додаткову угоду №1 від 02.01.2004р. до нього; специфікацію, накладну №30-12/2004-11 від 30.12.2004р.; довіреність серії НАЮ №008305 від 27.12.2004р.; розрахунок заборгованості, порушення відповідачем умов договору.

Відповідач у судовому засіданні та відзиві №11/335 від 14.12.2007р. позов визнав частково на суму 79 665,04грн. В частині стягнення 6109,13грн. він заперечував з посиланням на те, що сума ним сплачена.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір №01-09/2003-УМР від 01.09.2003р. (далі – Договір), згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю „АРС холдинг” зобов’язалось поставляти гірничо-шахтне обладнання і продукцію виробничо-технічного призначення, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити товар в кількості, по ціні, в строки і на умовах, що вказані у специфікаціях, доповненнях ті додатках, що є невід’ємною частиною договору (Розділ 1 договору).

Відповідно до п.7.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2003р. або до повного виконання сторонами всіх зобов’язань.

Згідно Додаткової угоди №1 від 02.01.2004р. сторони виклали п.7.1 Договору в наступній редакції: „Строк дії договору встановлюється з моменту підписання до 31.12.2004р. або до повного виконання сторонами всіх зобов’язань”.

Договір та додаткова угода підписані сторонами та скріплені мокрими печатками.

Відповідно до преамбули Статуту позивача, підприємство є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю „АРС холдинг”.

Відповідно до специфікації до Договору сторони домовились про поставку товару в асортименті на загальну суму 1957,79грн. з ПДВ та кліті типової у кількості 2шт. на загальну суму 186 000грн. з ПДВ.

Згідно п. 3.1 Договору оплата за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Строк максимальної відстрочки платежу 270 календарних днів.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визначається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб’єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору в частині повної оплати поставленого товару, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 85 774,17грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за накладною №30-12/2004-11 від 30.12.2004р. передав відповідачу товар на загальну суму 279 000грн.

Факт отримання товару за вищевказаною накладною підтверджується довіреністю серії ЯНР № 157358 від 25.05.2007р., виданою на ім’я Сухаревої Катерини Володимирівни та підписом уповноваженої особи відповідача на накладній. Даний факт відповідачем не заперечується.

Як визначено положеннями ст.193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічні положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Всупереч умовам Договору та приписам вищевказаних норм, відповідач не в повному обсязі виконав обов’язки покупця та не сплатив повністю вартість отриманого товару, у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 79 665,05грн., що підтверджується матеріалами справи.

Часткова оплата відповідачем вартості отриманого товару підтверджується копіями платіжних доручень, що надані відповідачем та актом звіряння взаємних розрахунків від 01.12.2006р.

Факт часткової оплати поставленого товару на суму 6109,13грн. по суті сторонами у судовому засіданні не заперечувався.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 85 774,17грн. підлягають задоволенню частково на суму 79 665,05грн.

В частині стягнення боргу в розмірі 6109,13грн. суд відмовляє, оскільки відповідачем було частково сплачено вартість поставленого за Договором товару на вказану суму, про що сторони не заперечували.

Судові витрати підлягають віднесенню в порядку, передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі статей 11, 525, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України, керуючись статтями 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з державного підприємства „Шахтарськантрацит” (86211, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Крупської, 20, ЄДР 32299510) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Донецька машинобудівельна компанія” (83025, м. Донецьк, вул. Петровського, 74, ЄДР 32123460) заборгованість в сумі 79 665,05грн. за договором №01-09/2003-УМР від 01.09.2003р., витрати по сплаті державного мита в сумі 796,65грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 109,60грн.

У решті позовних вимог позивачу у позові відмовити.

Суддя Забарющий М.І.