ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.08

Справа №АС11/570-07.

За позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача Відкритого акціонерного товариства

“Жовтневе ремонтно-транспортне підприємство”

про стягнення заборгованості в сумі 16 496 грн. 86 коп.

Суддя ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники:

від позивача           не прибув

від відповідача           предст. Макаренко М.А.

Розгляд справи розпочатий 19.12.2007 р. відкладався до 16.01.2008 р. В судовому засіданні оголошувалася перерва з 16.01.2008р. до 23.01.2008р. до 10 год. 00 хв.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача 16 496 грн. 86 коп., з яких: 15 436 грн. 36 коп. - розмір нарахованих позивачем адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу щодо створення 2 робочих місць призначеного для працевлаштування інвалідів у 2006 році та 1060 грн. 48 коп. – пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій станом на 30.11.2007р.

В судове засідання відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що фактично на підприємстві у 2006 році було створено 3 робочих місць для працевлаштування інваліда і на підприємство було прийнято інваліди: ІІІ групи - Куліченко Іван Михайлович, який працював на посаді чергового слюсаря ІІІ розряду, ІІІ групи - Бага Григорій Михайлович, який працював на посаді слюсаря ІІ розряду, ІІІ групи - Петренко Лариса Тимофіївна, яка працювала на посаді бухгалтера, що підтверджується довідками про доходи за 2006 рік, копіями податкових розрахунків сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податків і сум утриманого з них податку, які подані до ДПІ в Білопільському районі за І-ІV квартали 2006 р., а також копіями трудових книжок і копіями відповідних довідок МСЕК.

В судове засідання представник позивача не прибув.

Представнику відповідача розяснено його права та обовязки, відповідно до ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника відповідача, оцінивши та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-ХII від 21.03.1991р. зі змінами та доповненнями для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 15 чоловік – у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 вищевказаного Закону встановлено обов’язок підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання, де кількість інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою ст.19 зазначеного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України на підприємство з правом найму робочої сили покладається забезпечення певної кількості робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів.

Згідно зі ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів” № 875-ХІІ від 21.03.1991р. із змінами та доповненнями, працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я, здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до поданого відповідачем статзвіту з праці за 2006 р. вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників становить 55 чоловік, т.б. норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить дві особи. Позивач посилався на те, що фактично відповідачем не було створено робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Але, як встановлено в судовому засіданні, відповідачем було створено три робочих місця для працевлаштування інвалідів при нормативі 2-х робочих місць.

Відповідно до наданого відповідачем звіту у відповідача розмір середньої річної заробітної плати на підприємстві за 2006 рік становить 7718 грн. 18 коп.

Таким чином, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2006 році, позивачем визначена у розмірі 15 436 грн. 36 коп.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача 1 060 грн. 48 коп. пені, яка виникла станом на 30.11.2007 р.

В судовому засіданні відповідачем було надано докази працевлаштовання 3 інвалідів, а саме інвалідів ІІІ групи - Куліченко Івана Михайловича, який працював на посаді чергового слюсаря ІІІ розряду, ІІІ групи - Баги Григорія Михайловича, який працював на посаді слюсаря ІІ розряду, ІІІ групи - Петренко Лариси Тимофіївни, яка працювала на посаді бухгалтера, що підтверджується довідками про доходи за 2006 рік, копіями податкових розрахунків сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податків і сум утриманого з них податку, які подані до ДПІ в Білопільському районі за І-ІV квартали 2006 р., а також копіями трудових книжок і копіями відповідних довідок МСЕК.

Таким чином, відповідно до встановленого на 2006 рік нормативу 2-х робочих місць, було створено 3 робочих місця для працевлаштування інвалідів і працевлаштовано три інваліди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні позову - відмовити.

2.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

3.          Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                           Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

Повний текст постанови підписано 24.01.2008 року.