КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

04.02.08 р.                                                                                                    № 19/190

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                       Шевченко В. Ю.

Судді :

Ільєнок Т.В.

Мельник С. М.

секретар судового засідання Гонтар О.В.

представники сторін:

від позивача:           Негода О.А. –дов. №01-579 від 24.12.2007р., представник

Зарва Н.Л. –дов. №01-580 від 24.12.2007р., представник

від відповідача:           Дзюбло О.І. –дов. №02-17/1/2502 від 05.10.2007р., представник

від третьої особи 1: не з’явився

від третьої особи 2: Негода О.А. –дов. №9/5-15 від 04.02.2008р., представник

розглянув апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу „Полтавський технікум харчових технологій” на рішення господарського суду Полтавського області від 16.10.2007 року

по справі № 19/190 (суддя Безрук Т.М.)

за позовом          Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу „Полтавський технікум харчових технологій”

до          Виконавчого комітету Полтавської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог

1. Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації

„Інвентаризатор”

2. Міністерство освіти та науки України,

про           визнання права оперативного управління, володіння та користування,

в с т а н о в и в:

Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу „Полтавського технікуму харчових технологій” звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до виконкому Полтавської міської ради про визнання за Національним університетом харчових технологій право власності. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги. (а.с.3-4, 68-69).

Ухвалою від 12.07.2007р. господарський суд Полтавської області залучив до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача комунальне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації „Інвентаризатор” (а.с.55-56).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.10.2007р. в позові відмовлено (а.с.97-100). Рішення місцевого суду мотивовано тим, що Виконавчий комітет Полтавської міської ради є неналежним відповідачем по справі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу „Полтавський технікум харчових технологій” звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2007р. по справі №19/190 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

За клопотанням позивача до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Міністерство освіти і науки України.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суді –без змін.

В судовому засіданні 04.02.2008р. представники позивача та Міністерства освіти і науки України підтримали апеляційну скаргу. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду –без змін. Представник КП Полтавське БТІ „Інвентаризатор” не з’явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить із наступних обставин.

Розпорядженням Виконавчого комітету Полтавської міської ради „Про розподіл місць в гуртожитку по вул. Шевченка, 96” №266р від 25.06.1986р., в зв’язку з введенням в експлуатацію гуртожитку по вул. Шевченка, 96 в м. Полтава, будівництво якого здійснювалася за рахунок лімітів місцевих рад, були розподілені місця в у зазначеному гуртожитку, в тому числі 320 місць виділено технікуму м’ясної промисловості з передачею йому на баланс житлових блоків №3 та №4 та всіх вбудовано-прибудованих приміщень блоку обслуговування (а.с.8).

Відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України №910 від 02.12.2004р. та Наказу Національного університету харчових технологій №687-к від 27.12.2004р., в 2005 році Полтавський технікум харчових технологій було реорганізовано шляхом приєднання на правах філії до Національного університету харчових технологій. Позивач є правонаступником прав і обов’язків Полтавського технікуму харчових технологій (а.с.88-93).

Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об’єкту, затвердженого рішенням Виконавчим комітетом Полтавської міської ради №344 від 01.06.1986р., замовником будівництва гуртожитку з блоком обслуговування по вул. Шевченка, 96, в м. Полтаві є не позивач або Полтавський технікум харчових технологій, а Управління капітального будівництва Полтавського облвиконкому (а.с.43-50).

Посилаючись на розпорядження Виконавчого комітету Полтавської міської ради №266р від 25.06.1986р., позивач звернувся до КП Полтавського БТІ „Інвентаризатор” про оформлення за ним права власності на об’єкт нерухомого майна –блоки №3 та №4 та всі вбудовано-прибудовані приміщення блоку обслуговування в приміщенні гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 96 .

Листом №352 від 07.02.2007р. КП Полтавське БТІ „Інвентаризатор”, керуючись Тимчасовим положенням "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", відмовило позивачу в оформленні права власності, оскільки ним не подані передбачені законодавством правовстановлюючі документи (а.с.16).

В з цим позивач звернувся до виконкому Полтавської міської ради з позовом про визнання права власності на блоки № 3 та № 4 та всі вбудовано-прибудовані приміщення блоку обслуговування в будівлі гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 96. (а.с.3-4).

Заявлений позов Національний університет харчових технологій обґрунтовував тим, що перелічені вище документи свідчать про виникнення у нього права власності на цей об’єкт нерухомого майна.

В подальшому позивач змінив позов та просив визнати за ним право оперативного управління, володіння та користування спірним майном (а.с.68-69). Наведену вимогу він обґрунтовував посиланням на ті ж самі документи, а також те, що гуртожиток перебуває на балансі Полтавського технікуму харчових технологій і утримується за рахунок коштів, які виділялися з бюджету.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що спірне майно є державною власністю і закріплено за Міністерством освіти і науки України, в підтвердження чого надав лист Міністерства освіти і науки України №11/67-679 від 20.09.2007р., який, на думку позивача, місцевим судом не врахований.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників учасників провадження, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

1. Порядок проведення реєстрації об’єктів нерухомості врегульовується Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” №1952-ІV від 01.07.2004р. (далі –Закон України №1952-ІV) та Тимчасовим положенням "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" (далі –Тимчасове положення), затвердженим Наказом Міністерства юстиції № 4/5 від 03.06.02р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за №157/6445.

Згідно ч.3 ст.17 Закону України №1952-ІV від 01.07.2004р., державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Частина 1 статті 18 Закону України №1952-ІV передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

Тимчасовим положенням детально врегульований порядок проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та наведений перелік документів надання яких необхідно для реєстрації.

Отже, і Закон України №1952-ІV і Тимчасове положення визначають, що орган державної реєстрації прав власності на нерухоме майно реєструє право власності яке вже до цього підтверджене визначеними правовстановлюючими документами.

Із матеріалів справи, зокрема, листа Виконавчого комітету Полтавської міської ради №02-25/1/3678 від 11.05.2007р. (а.с.41), 01-07-17/18 від 03.03.2007р. (а.с.42), листа КП Полтавське БТІ "Інвентаризатор” №352 від 07.02.2007р. (а.с.16) вбачається, що спірний об’єкт нерухомого майна не зареєстрований на праві власності ні за позивачем, ні за Міністерством освіти і науки України. У вказаних осіб відсутні передбачені Тимчасовим положенням правовстановлюючі документи на підтвердження прав на спірний об’єкт.

Лист Міністерства освіти і науки України №11/67-679 від 20.09.2007р., довідка Полтавського технікуму харчових технологій №229 від 09.08.2007р., розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів №266р від 25.06.1986р., акт приймання-передачі від 02.12.2004р., якими позивач обґрунтовує позов та апеляційну скаргу, не є правовстановлюючими документами, вичерпний перелік яких визначений у додатку № 1 до Тимчасового положення і не можуть слугувати підтвердженням виникнення права власності на нерухомість.

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що позивач не підтвердив факт реєстрації у встановленому порядку права власності на спірний об’єкт власності ні за Національним університетом харчових технологій, ні за Міністерством освіти і науки України.

Предметом розглядаємого позову не є визнання за Національним університетом харчових технологій або за Міністерством освіти і науки України права власності на об’єкт нерухомості. Висновок з цього питання може бути зроблений судом в межах іншої справи. Отже, апеляційний господарський суд вважає, що за наявними в справі доказами право власності на спірне майно не підтверджене.

2. Частина 1 статті 137 ГК України передбачає, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Тобто, право оперативного управління є похідним від права власності, а правовідносини стосовно передачі майна в оперативне управління виникають між власником майна (уповноваженим ним органом) та суб’єктом господарювання.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що власником спірного нерухомого майна є Міністерство освіти і науки України не підтверджується поданими доказами, про що зазначалося вище. В зв’язку з цим відсутні правові підстави вважати що позивач, у встановленому порядку, підтвердив і наявність у нього права оперативного управління на це майно.

Судова колегія констатує що позивачем не надано жодного доказу того, що взагалі існує окремий об’єкт нерухомого майна з назвою “блоки №3 та №4 та всі вбудовано-прибудовані приміщення блоку обслуговування”, на праві оперативного управління яким позивач наполягає. Тобто, позов не підлягає задоволенню навіть з огляду на цю обставину.

3. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що Виконавчий комітет Полтавської міської ради є неналежним відповідачем по справі виходячи із такого.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради не є власником спірного майна і не має повноважень вирішувати питання про надання або не надання його позивачу в оперативне управління та користування.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовується і самим позивачем, Виконавчий комітет Полтавської міської не здійснював жодних дій, які б порушували право позивача на оперативне управління майном. Наявність у позивача необхідності підтвердити приналежність йому гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 96, для подальшого фінансування обслуговування гуртожитку, не може слугувати підставою для звернення з позовом до будь-якої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” № 280/97-ВР від 21.05.1997 р. сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, Виконавчий комітет Полтавської міської ради, за відсутності підтвердження у позивача права власності на нерухоме майно або відповідного рішення власника зазначеного майна, не зобов’язаний і не має правових підстав для визнання за позивачем права власності або права оперативного управління, володіння та користування цим майном.

Враховуючи викладене, Виконавчий комітет Полтавської міської ради, який не порушував право позивача на нерухоме майно не є належним відповідачем за позовом про визнання права оперативного управління, володіння та користування цим майном.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2007р. у справі №19/190 відповідає діючому законодавству та має бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.99, 101, п.1 ст.103, ст.105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2007 р. у справі №19/190 залишити без змін, а апеляційну скаргу апеляційну скаргу Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу „Полтавський технікум харчових технологій” –без задоволення.

2. Справу №19/190 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                       Шевченко В. Ю.

Судді :

Ільєнок Т.В.

Мельник С. М.

Дата відправки