ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

01.02.08
Справа №15/308-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Кричмаржевський В.А.  , Мойсеєнко Т. В.

при секретарі: Соколові А.А.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_4 - довіреність № 286 від 31.01.2008
року;

відповідача-1: ОСОБА_5- довіреність № 1468 від
28.07.2007 року;

відповідача-2: ОСОБА_6- довіреність № 1485 від
12.06.2007 року;

третьої особи: Філін М.І. - голова, паспорт НОМЕР_1.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, м. Херсон на рішення господарського суду Херсонської області
від 11.09.2007 р. у справі № 15/308-ПД-07

за позовом: ОСОБА_2, м. Херсон

до відповідача-1: ОСОБА_3, м. Херсон

до відповідача-2: ОСОБА_1, м. Херсон

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю
Фірма «ВІК», м. Херсон

про визнання договору недійсним

ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Херсонської
області  з позовом до визнання недійсним
договору дарування частки в статутному фонді товариства з обмеженою
відповідальністю від 08.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Рішенням господарського суду Херсонської області від
11.09.2007 року у справі
№ 15/308-ПД-07 (суддя Клепай З.В.)
позов задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним договір дарування
частки в статутному фонді у розмірі 5% статутного фонду Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІК» ОСОБА_3  ОСОБА_1.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони по договору
дарування в момент його вчинення порушили ст. 53 Закону України «Про
господарські товариства» та п. 9.2 Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІК».

ОСОБА_1
не погодився із прийнятим господарським судом першої інстанції рішенням по цій
справі та звернувся  з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області
від 11.09.2007 р. у справі №15/308-ПД-07 та прийняти нове рішення. В
обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник посилається на те, що при
винесенні оскаржуваного рішення судом неповно з'ясовані обставини справи, які
мають суттєве значення для розгляду справи по суті, а також неправильно
застосовані норми матеріального та процесуального закону, не доведені
обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
Посилається на неналежне повідомлення господарським судом першої інстанції
ОСОБА_1 про розгляд справи, що відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України є підставою для скасування оскаржуваного
судового рішення по цій справі. Вважає, що місцевим господарським судом було
невірно застосовано ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».
Вказує, що спірний договір є саме способом передачі своїх корпоративних прав та
обов'язків шляхом відчуження належної йому частки у статному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірми «ВІК», який не потребує надання згоди інших
учасників товариства, оскільки при відчуженні учасником належної йому на праві
власності частки у статутному фонді вимога надання згоди інших учасників
товариства суперечить вимогам Конституції України, згідно якої не допускається
обмеження будь-яких прав громадян України. Вказує на відповідність спірного
договору вимогам чинного законодавства України та внутрішній волі сторін.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
від 04.01.2008 року у справі  №
15/308-ПД-07 апеляційний розгляд справи призначено на 01.02.2008 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №
148 від 01.02.2008 року справу № 15/308-ПД-07 передано для розгляду колегії
суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Кричмаржевський
В.А., Мойсеєнко Т.В., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити
оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Вважає, що господарський суд першої інстанції вірно зазначив у судовому
рішенні, що дарування є одним із способів відчуження майна і при укладенні
договору дарування сторони повинні були внести ці питання на розгляд загальних
зборів і лише після отримання згоди всіх учасників на таку передачу частки у
статутному фонді, вони мали право укласти договір дарування частки у статному
фонді, що належить ОСОБА_3. Посилається на те, що постановою Запорізького
апеляційного господарського суду визнано недійсним рішення зборів учасників
Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ВІК», оформлене протоколом від
25.09.2006 року в частині відчуження частки у статутному фонді товариства
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. Вказує, що у мотивувальній частині постанови
зазначено, що відповідно до п.8.7 Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІК» при прийнятті рішення про вихід із товариства учасник
зобов'язаний запропонувати свою частку до викупу іншим учасникам товариства.
Вважає, що ОСОБА_3 був зобов'язаний запропонувати свою частку до викупу іншим учасникам
товариства, оскільки інших додаткових умов відчуження в статуті не передбачено.

В
судовому засіданні 01.02.2008 року представники сторін підтримали свої доводи
та заперечення.

За  заявою представників сторін, апеляційний
розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового
процесу.

По
закінченні судового засідання, за згодою представників сторін, оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального
кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених
у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Вислухавши присутніх представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю  Фірма «ВІК», частка якої у статутному фонді
товариства складає 68096грн. 60коп., тобто 26% Статутного капіталу.

ОСОБА_1
також є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю  Фірма «ВІК», частка якого у статутному фонді
товариства складає 68096грн. 60коп., тобто 26% Статутного капіталу.

Частка
учасника ОСОБА_3           у статутному
фонді Товариства з обмеженою відповідальністю
Фірма «ВІК» складає  13095грн.
50коп., тобто 5% Статутного капіталу.

25.09.2006 року відбулися загальні збори засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірми «ВІК», на яких розглядалось питання відчуження
своєї частки  засновником ОСОБА_3 іншому
засновнику ОСОБА_1.

Рішення
про задоволення заяви ОСОБА_3 про відчуження частки на ім'я ОСОБА_1. було
оформлено протоколом зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю
Фірми «ВІК» від 25.09.2006 року.

08.09.2006 року між ОСОБА_3 (дарувальником) та ОСОБА_1.
(обдарованим) було укладено договір дарування частки в статутному фонді
товариства з обмеженою відповідальністю, згідно якого, ОСОБА_3 передав
безоплатно у власність, а ОСОБА_1. приймає як дарунок частку в статутному фонді
Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК». Дарувальник відчужує в дар
обдарованому частку в розмірі 5% статного фонду Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік». Частка, що відчужується, належить дарувальнику на
підставі статуту та установчого договору Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІК», зареєстрованих Херсонською райдержадміністрацією
Херсонської області.

Визнання недійсним договору дарування частки в статутному
фонді товариства з обмеженою відповідальністю від 08.09.2006 року, укладеного
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було предметом судового позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши присутніх представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та
процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_2
посилається на те, що спірний договір дарування, укладений відповідачами
всупереч п.2 ст.147 Цивільного кодексу України, ст. 53 Закону України  «Про господарські товариства», а також п.п.
8.7, 9.2 Статуту, оскільки був укладений без згоди інших учасників, з
порушенням переважного права позивача як учасника Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірми «Вік» на придбання частки учасника, що її відступає.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України,  кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема,
шляхом  визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203 цього ж кодексу, зміст  правочину
не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам  цивільного  законодавства,  а
також   моральним   засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання  в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою -
третьою,  п'ятою та  шостою
статті  203  цього кодексу. Якщо  недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована  особа  заперечує
його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно п.2 ст. 147 Цивільного кодексу України,
відчуження частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю
допускається, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до ч.1 ст.53 Закону України «Про господарські
товариства» учасник  товариства  з
обмеженою  відповідальністю  може
за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному
чи   кільком учасникам цього ж
товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і третім
особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її
частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді
товариства або в іншому погодженому між ними розмірі.

Відповідно до п.9.2 Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю  Фірма «ВІК» (нова
редакція), учасники товариства користуються переважним правом придбання частки
(її частини) учасника, що її відступає, пропорційно їх часткам у статутному
фонді товариства або в іншому узгодженому між ними розмірі.

Отже, відчуження частки може здійснюватись тільки за
згодою решти учасників товариства.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України, за
договором дарування одна сторона (дарувальник)
передає або   зобов'язується   передати   в
майбутньому  другій  стороні (обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Отже, дарування є одним із способів відчуження майна і
при укладенні договору дарування сторони повинні були внести ці питання на
розгляд загальних зборів і лише після отримання згоди всіх учасників на таку
передачу частки у статутному фонді, мали право укласти договір дарування частки
у статному фонді, що належить ОСОБА_3.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок господарського суду першої інстанції, що відповідач-1 мав право
відступити свою частку у статутному фонді лише у відповідності до п. 9.2
статуту, за згодою всіх учасників товариства.

При прийнятті цієї постанови, колегія суддів також
враховує наступне:

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального
кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких  беруть участь ті самі сторони.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду
від 29.05.2007 року у справі № 2-7294/06 за позовом ОСОБА_2, м. Херсон до
Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «ВІК», м. Херсон про визнання
недійсним рішення загальних зборів засновників товариства визнано недійсним
рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «ВІК»,
оформлене протоколом від 25.09.2006 року, в частині відчуження частки у
статутному фонді товариства ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. В позові про визнання
за ОСОБА_2 права на частку ОСОБА_3 у статутному фонді  товариства пропорційно до її частки у цьому
фонді відмовлено.

При розгляді вищевказаної справи, апеляційним
господарським судом встановлено, що оскільки, як вбачається з Протоколу №4
зборів учасників товариства, проти такої передачі виступили ОСОБА_2 та ОСОБА_7,
тобто згоди на передачу частки решти учасників товариства не було, що є
порушенням ч.1 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» та п.9.2.
статуту товариства. Відповідно до п.8.7 статуту товариства, при прийнятті
рішення про вихід із товариства, учасник товариства зобов'язаний запропонувати
свою частку до викупу іншим учасникам товариства. В тому випадку коли всі
учасники відмовились від викупу або не надали відповіді протягом 30 днів з
моменту отримання рекомендованого листа з повідомленням про вручення з
пропозицією здійснити викуп, учасник, який прийняв рішення про вихід, подає
відповідну заяву про свій вихід з товариства. До заяви про вихід з товариства
мають бути додані докази звернення до інших учасників із пропозицією здійснити
викуп частки та їх відповіді. Згідно нотаріально посвідченої заяви про відступ
частки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1., ОСОБА_3 прийняв рішення про вихід з
товариства. Тому, відповідно до зазначеної норми, яка передбачена у статуті
товариства, він був зобов'язаний запропонувати свою частку до викупу іншим
учасникам товариства. Інших додаткових умов відчуження в статуті не
передбачено. За таких обставин рішення, прийняте за зборах учасників
товариства, постановою Запорізького апеляційного господарського суду від  29.05.2007р. у справі № 2-7294/06 визнано
недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
Фірми «ВІК», оформлене протоколом від 25.09.06р., в частині відчуження частки у
статутному фонді товариства ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із
висновком господарського суду першої інстанції щодо визнання спірного договору
недійсним, у зв'язку з невідповідністю договору ч.1 ст.53 Закону України «Про
господарські товариства» та п. 9.2. Статуту Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «ВІК».

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються
вищевикладеним та наступним:

Як свідчать матеріали справи, позовну заяву було
заявлено саме до одного відповідача - ОСОБА_3 Однак, ухвалою господарського
суду Херсонської області від 14.08.2007 року у справі № 15/308-ПД-07, розгляд
справи було відкладено, у зв'язку із залученням до участі у справі в якості
другого відповідача - ОСОБА_1, АДРЕСА_1. Цією ж ухвалою, зобов'язано
відповідача-1 направити відповідачу-2 копію позовної заяви, докази направлення
представити суду. Під розписку представник відповідача-1 ОСОБА_5 отримала в
суді три примірника вказаної ухвали, зокрема, для направлення одного примірника
ухвали на адресу відповідача-2. Про направлення 28.08.2007р. відповідачу-2  ксерокопії позовної заяви та копії ухвали
суду від 16.08.2007 року свідчить опис вкладення документів в цінний лист,
адресований ОСОБА_1,  та поштова
квитанція. Зазначені документи, надіслані на ім'я відповідача-2, ні на адресу
суду, ні на адресу відповідача-1 не поверталися.

Отже, відповідач-2 у відповідності до норм
Господарського процесуального кодексу України був повідомлений про розгляд цієї
справи та наступне судове засідання.

До того ж, в судовому засіданні сам ОСОБА_1 підтвердив
правильність зазначення його адреси в поштових відправленнях - АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів не приймаються
до уваги посилання заявника апеляційної скарги на неналежне повідомлення
господарським судом першої інстанції його про розгляд справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським
судом з'ясовані всі обставини справи,
висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення
господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга відповідача-2 не підлягає задоволенню.

Судові витрати за апеляційною скаргою відносяться
на  відповідача-2.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,
Запорізький  апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м. Херсон залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Херсонської області від 11.09.2007 року у справі   № 15/308-ПД-07 - без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано
05.02.2008 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Кричмаржевський
В.А.  Мойсеєнко Т. В.