ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 6/330-07-8570

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого
- Величко Т.А.,

суддів:
Бойко Л.І., Жукової А.М.

при
секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача -не з'явились;

від
відповідача -ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Одеської області від 19.12.2007р.

зі справи № 6/330-07-8570

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 74 590,87 грн.

встановив:

В листопаді 2007р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області із
позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 50 938,07грн.
заборгованості по договору поставки № 1 від 07.02.2007р. та додаткової угоди №
1 до нього від 05.06.2007р.

Згідно уточнень до позовних вимог
від 07.12.2007 та 14.12.2007р. позивачем було збільшено суму позову до 74
590,87грн., із яких: 69 615грн. - сума основного боргу, 1 651,64грн. - пеня,
308,99грн. - річні, 3 015,24грн. - збитки від інфляції.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 19.12.2007р. (суддя Демешин О.А.) уточнені позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі: стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму боргу -69 615грн.,
пені -1 651,64 грн., річних -308,99грн., збитків від інфляції -3 015,24грн.,
витрат по сплаті держмита -745,91грн. та витрат за ІТЗ судового процесу -118
грн.

Господарський суд, обгрунтовуючи
своє рішення, послався на наявність заборгованості відповідача перед позивачем,
яка підтверджена видатковими накладними, та, як слідство, на ст. 625 ЦК
України, згідно якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Не погодившись з рішенням суду,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області від 19.12.2007р. по справі №
6/330-07-8570. В своїй скарзі апелянт посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме на те, що:

-
відповідачу не було надано можливості надати заперечення на позов;

-
розрахування позивачем сум, підлягаючих стягненню, не відповідає чинному
законодавству.

Від ФОП ОСОБА_1 надійшли
заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить залишити рішення
господарського суду без змін. Доводи ФОП ОСОБА_1 грунтуються на тому, що за час
розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не надано будь-яких
заперечень по суті спору, розрахунку позовних вимог і уточнень до розрахунку,
не надано своїх контррозрахунків чи доказів в підтвердження оплати за отриманий
товар.

Також ФОП ОСОБА_1 просила
розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення присутнього у судовому засіданні представника скаржника, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, відповідно до наступного.

07.02.2007 року між  фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
("Постачальником") та  фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 ("Покупцем") було укладено договір
поставки № 1 терміном дії до 31.12.2007р., відповідно до п. 1.1 якого позивач
зобов'язався поставляти, а відповідач регулярно замовляти, приймати, оплачувати
і реалізовувати товар (чай ваговий в асортименті, чай цейлонський в
фільтр-пакетах, посуд та аксесуари -п. 1.4. договору) відповідно до умов
договору.

Згідно частини 2 Договору
встановлено, що відповідач завчасно узгоджує з позивачем обсяги поставки
товару, терміни поставки конкретної партії товару. Після узгодження відповідач
передає позивачу замовлення. Подання відповідачем замовлення є його згодою на
поставку товару на умовах договору. Відповідно до п. 4.1. договору термін
поставки товару  - протягом 2 днів з моменту
прийняття замовлення до виконання або надходження коштів на р/р позивача. Пункт
5.2. договору зобов'язує відповідача оплатити товар на протязі 21 календарного
дня з моменту подання замовлення. Згідно п. 8.2. відповідач несе
відповідальність за прострочення платежу у розмірі 1/365 подвійної облікової
ставки НБУ від суми платежу за кожний день прострочення платежу.

Як свідчать матеріали справи,
всього ФОП ОСОБА_1 за договором поставки № 1 від 07.02.2007 року поставила  ФОП ОСОБА_2 товару на суму 224 939,83 грн.,
що підтверджується видатковими накладними. Згідно випискам по особовому рахунку
позивача та товарним чекам відповідач, взагалі, сплатив 141 541, 41 грн.

Так як, ФОП ОСОБА_2 не виконала
належним чином свої зобов'язання по оплаті товару в термін, встановлений п. 5.2
Договору, станом на 30.05.2007 року заборгованість відповідача склала 83 398,42
грн.

Зважаючи на зазначену
заборгованість, 05.06.2007 року ФОП ОСОБА_1 та
ФОП ОСОБА_2 уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки № 1 від
07.02.2007 року, про те, що в подальшому поставка товару буде здійснюватись
після 100% попередньої оплати за нього; погашення боргу, який виник станом на
30.05.2007 року в сумі 83 398,42 грн., здійснюється за графіком щонедільними
платежами на розрахунковий рахунок позивача починаючи з  05.06.2007 року по 27.12.2007 року.

Таким чином, відповідачу - ФОП
ОСОБА_2 було надано можливість погасити заборгованість за Договором без сплати
штрафних санкцій, але він нею не скористався, сплативши за графіком лише дві
суми: 1,19грн. - 05.06.2007р. та 1 500грн. - 11.06.2007р., що підтверджено
товарними чеками, наявними в матеріалах справи.

27.09.2007р. позивачем було вдруге
зроблено спробу досудового врегулювання відносин заборгованості, які склалися з
відповідачем, та направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 претензію за № 2, згідно якої
ФОП ОСОБА_1 просила сплатити протягом трьох днів всі суми боргу за графіком,
встановленим додатковою угодою, та погасити борг не пізніше встановлених
термінів. Також, ФОП ОСОБА_2 була попереджена, що у випадку несплати зазначених
сум в зазначені терміни, ФОП ОСОБА_1 буде нараховано пеню за весь період
прострочення платежу.

Вищевказана претензія була залишена
відповідачем без відповіді.

На підставі викладених обставин, у
ФОП ОСОБА_1 виникло право на звернення до господарського суду з позовом до ФОП ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Господарський суд вірно зробив
висновок про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 тому, що згідно ст. 526 ЦК
України  зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Ст. 625 ЦК України регламентує, що
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у відповідності з
вимогами чинного законодавства розраховано суми, що підлягають стягненню з  відповідача, а саме:

станом на 14.12.2007 року за
графіком додаткової угоди № 1 від 05.06.2007 року до договору поставки № 1 від
07.02.2007 року сума боргу відповідача складає: 69 615 грн., пеня - 1 651,64
грн., річні - 308,99 грн., сума інфляції -3 015,24 грн., загалом -74 590,87
грн.

Також, не приймаються апеляційною
інстанцією до уваги доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції
процесуальних прав  ФОП ОСОБА_2 шляхом
ненадання можливості надати заперечення на позов. 22.11.2007р. господарським
судом Одеської області було порушено провадження по справі № 6/330-07-8570 та
призначено до розгляду на 10.12.2007р. У судовому засіданні 10.12.2007р. був
присутній як представник позивача ОСОБА_4, так і представник відповідача -
ОСОБА_5. Ніяких заперечень до позову представником відповідача надано не було
ані в судовому засіданні, ані надіслано поштою. 19.12.2007р. представник
відповідача в судове засідання не з'явився, хоча 10.12.2007р. в судовому
засіданні був повідомлений про дату наступного судового засідання. Таким чином,
можна зробити висновок, що відповідач сам не скористався наданим йому правом
надання заперечень до уточненого позову.

Господарський суд, задовольняючи
уточнені позовні вимог, правильно встановив фактичні обставини справи і
відповідні їм взаємовідносини та правильно застосував норми матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків господарського суду, а тому відсутні підстави для
скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно постановлено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 13-105 ГПК України,

колегія
суддів постановила:

Рішення господарського суду Одеської
області від 19.12.2007р. у справі № 6/330-07-8570 - залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Судді
Л.І. Бойко

А.М. Жукова