ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2008 р.

Справа № 22/332-07-7944

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Бойко Л.І.,

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача –Олексіюк О.В.

від відповідача – Соболєва О.К.

розглянувши апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми "Алів" у вигляді ТОВ

на рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2007р.

по справі № 22/332-07-7944

за позовом Дочірнього підприємства компанії "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС УКРАЇНА"

до Виробничо-комерційної фірми "Алів" у вигляді ТОВ

про стягнення 1491906,34 грн.

встановив:

Дочірнє підприємство компанії "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС УКРАЇНА" 02.10.2007р. звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Виробничо-комерційної фірми "Алів" у вигляді ТОВ 1491906,34 грн., посилаючись на неповне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 44 від 17.09.2004р. щодо реалізації скрапленого газу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.12.2007р. (суддя Торчинська Л.О.) позов задоволено повністю, оскільки суд дійшов висновку, що вимоги позивача документально обгрунтовані. Стягнуто з Виробничо –комерційної фірми "АЛІВ" у вигляді ТОВ на користь позивача загальну суму - 1491906,34 грн., витрати по держмиту в сумі 14919,06грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 118 грн.

Не погодившись із прийнятим судом рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою та доповненням до неї, в якій просить його скасувати і припинити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги, яке підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 53, 93 ГПК України.

Позивач вважає рішення суду законним і обгрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи і правильно встановлено місцевим господарським судом, 17.09.2004р. між Дочірнім підприємством компанії "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС УКРАЇНА" та Виробничо-комерційною фірмою "АЛІВ" у вигляді ТОВ було укладено договір № 44, відповідно до умов якого, продавець реалізує покупцю, скраплений газ марки БТ, сума пропану і пропілену 5% - 40%, виробництва Кременчуцького НПЗ.

Відповідно до п. 1.2 договору, покупець зобов’язується оплатити та прийняти скраплений газ на умовах цього договору, а продавець зобов’язується передати покупцю у власність скраплений газ в кількості 380 тон + 10%.

27.12.2004р. між ВКФ „АЛІВ” у вигляді ТОВ (надалі продавець) та Дочірнім підприємством компанії "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС УКРАЇНА" (надалі покупець), було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 44 від 17.09.2004р., якою було визначено, що відвантаження скрапленого газу залізницею здійснюється до 31.03.2005р.

Пунктами 4.2, 4.3, 4.4 вказаного договору № 44 від 17.09.2004р. встановлено, що вартість по відвантаженню залізницею складає 140 грн./тона, в тому числі ПДВ; покупець проводить попередню оплату товару в повному обсязі на підставі рахунку на попередню оплату; загальна вартість скрапленого газу становить 1026000 грн., в тому числі ПДВ 171000 грн.

На виконання умов означеного договору відповідачем виставлено рахунок–фактуру № СФ –0000103 від 28.09.2004р. на 1079200 грн.

Додатковою угодою № 2 від 31.03.2005р. сторони продовжили строк поставки скрапленого газу до 31.12.2005р.

Платіжним дорученням № 140 від 30.09.2004р. позивачем здійснено оплату за скраплений газ у розмірі 1079200 грн.

Між тим, відповідачем умови договору не виконані, скраплений газ поставлений не був.

Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших правових актів.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Статтею 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1079200 грн. є обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідають вимогам закону і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми 3% річних судова колегія вважає, що з 11.04.2005р. вона розрахована судом невірно,так як слід розраховувати з 01.01.2006р., тому що додатковою угодою № 2 від 31.03.2005р. до вищезазначеного договору сторони продовжили строк поставки скрапленого газу до 31.12.2005р. Враховуючи це, розмір 3% річних становить 56768,88 грн. за таким розрахунком: 2006 рік (365 днів) і по 01.10.2007р. (275 днів) і обчислюється: (1079200грн. х 3% : 365) х 640 днів.

Стосовно позовних вимог щодо сплати інфляційних та пені, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статі застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей (п.2 ст.1214 ЦК України п.2) нараховуються проценти згідно ст. 536 ЦК України, відповідно до п. 2 якої, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Зазначене кореспондується і з п.2, 3 ст. 693 ЦК України. Враховуючи ці положення чинного законодавства, обґрунтування позивачем своїх вимог положеннями ст. 625 ЦК України суперечить матеріалам справи, оскільки відповідач не мав обов'язку здійснювати за договором розрахунки у грошовій формі, отже, нарахування інфляційних і пені не відповідає чинному законодавству.

Вимоги про припинення провадження у справі є безпідставними як такі, що не відповідають ст.80 ГПК України.

Твердження скаржника щодо сплати при поданні позову більшої суми державного мита, ніж передбачено Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" спростовуються п.2 ст.3 цього Декрету.

З огляду на вищевикладене, рішення господарського суду підлягає зміні, а позов - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 53, 93, 101, 103, 105 ГПК України, колегія суддів постановила:

Поновити ТОВ ВКФ "Алів" строк для подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2007р. у справі № 22/332-07-7944 змінити, позов задовольнити частково, пункт 2 в резолютивній частині рішення викласти в наступній редакції: "Стягнути з Виробничо-комерційної фірми "Алів" у вигляді ТОВ на користь позивача Дочірнього підприємства компанії "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД" "СЛВ ЕНТЕРПРАЙЗИС УКРАЇНА" заборгованість в розмірі 1079200 грн. основного боргу, 56768,88 грн. суми 3% річних, витрати по сплаті держмита - 11359,69 грн., витрати на ІТЗ судового процесу - 118 грн. В решті позов залишити без задоволення."

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   Л.І. Бойко

Судді:                                                             Т.А. Величко

А.М. Жукова