ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.02.08 р.                     Справа № 31/262пн

Господарський суд Донецької області, у складі судді Ушенко Л.В., при секретарі судового засідання Лазебній Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою

Селянсько – фермерського господарства „Степове-2”

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Розовський” м.Новоазовськ

про визнання права власності на складське приміщення, розташоване на території 2-го відділення Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Розовський”

В присутності представників сторін:

від позивача: Гомонов Е.О., Володін О.Т. – довіреність

від відповідача: Турченко Є.І. – довіреність

ВСТАНОВИВ:

Селянське фермерське господарство „Степове” звернулось із позовом до Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Розовський” м.Новоазовськ про визнання права власності на складське приміщення, розташоване на території 2-го відділення Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Розовський”.

20.02.2008р позивач в судовому засіданні остаточно визначився з позовними вимогами, про що надав відповідну заяву і просить суд зобов’язати ВАТ „Племінний завод Розовський” Ново азовського району Донецької області здійснити усі необхідні дії щодо встановлення права власності на зерносховище на 500т, яке знаходиться по вул.Молодіжна,17 у селі Патріотичне Ново азовського району для подальшого його продажу фермерському господарству „Степове-2” Новоазовського району, а також спонукати ВАТ „Племінний завод Розовський” укласти із фермерським господарством „Степове-2 договір купівлі – продажу на зерносховище на 500т, яке знаходиться по вул.Молодіжна,17 с.Патріотичне за оціночною вартістю бюро технічної інвентаризації.

В обґрунтування змінених вимог позивач посилається на ст.655, 693 ЦК України і крім того конкретизував індивідуальні ознаки спірного майна (зерносховище на 500 тон, розміщене в с.Патріотичне, Новоазовського району по вул. Молодіжна,17).

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що в квітні 2005р між головою КСП та відповідачем була досягнута домовленість щодо продажу складського приміщення, розташованого на території 2- відділення ВАТ „Племінний завод Розовський” в с.Патріотичне, що підтверджується рішенням правління ВАТ „Племінний завод Розовський” від 20.04.2005р №4, заявою Володіна О.А. як голови КСП та прибутково касовими ордерами на сплату 8000грн.Договір – купівлі продажу складського приміщення не був укладений, оскільки на зазначене складське приміщення відповідачем не був виготовлений технічний паспорт .

Відповідач проти позову заперечує, надав відзив, у якому зазначає, що на території 2- відділення ВАТ „Племінний завод Розовський” станом на 01.04.2005р знаходилось 6 складських приміщень, які обліковувались на балансі ВАТ „Племінний завод „Розовський”, але право власності на це майно не було оформлене в установленому порядку. Відповідач заперечує факт укладення будь – якого правочину (договору) з позивачем відносно будь – яких складських приміщень, що обліковувались у відповідача.

Відповідач також просить відшкодувати витрати на юридичні послуги у сумі 2500грн за рахунок позивача.

Технічна фіксація судового засідання не здійснювалась за клопотанням сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як убачається із матеріалів справи, голова СФХ „Степове” Володін О.А. в 2005р звернувся із заявою до голови правління ВАТ „Племінний завод Розовський” щодо надання дозволу на продаж йому складського приміщення, яке розташоване у селі Патріотичне.

20.04.2005р на засіданні правління ВАТ „Племінний завод Розовський” було розглянуто дану заяву і прийнято рішення про продаж складського приміщення після проведення його оцінки та узгодження із МДПІ.

Відповідно до прибуткових касових ордерів №99 від 28.04.2005 та №100 від 29.04.2005р позивач сплатив ВАТ „Племінний завод „Розовський” відповідно 5000грн та 3000грн, зазначивши підставу платежу - передоплата за приміщення складу.

18.05.2005року сторонами був складений акт приймання – передачі складського приміщення до СФГ „Степове” в постійне користування.

Договір купівлі – продажу складського приміщення в належній формі та порядку передбаченому законодавством між сторонами не був укладений.

В судовому засіданні позивач надав статут фермерського господарства „Степове-2”, який зареєстрований 29.10.2007р згідно якого селянське фермерське господарство „Степове” було перереєстроване у зв’язку із зміною назви юридичної особи на фермерське господарство „Степове -2” і є правонаступником СФГ „Степове”. Таким чином позивачем у справі є фермерське господарство „Степове – 2”.

Під час розгляду справи судом було з’ясовано, що ухвалою господарського суду Донецької області від 19.12.2006рпорушена справа про банкрутство „ВАТ „Племінний завод Розовський”. Ухвалою господарського суду від 18.09.2007р введена процедура санації ВАТ „Племенній завод „Розовський”, призначений керуючий санацією – арбітражний керуючий Матвейчук Д.В.

Після порушення справи про банкрутство відповідач звернувся до КП „Бюро технічної інвентаризації” із проханням виготовити технічний паспорт та видати свідоцтво про право власності на будівлі та споруди, які знаходяться на балансі ВАТ „Племінний завод Розовський”.

Рішенням Розовської сільської ради Новоазовського району від 06.09.2007р №86 будівлям та виробничим приміщенням, які розташовані на території Розовської сільської ради були встановлені поштові адреси зокрема в с.Патріотичне:

-          зерносховище 500т №6018 с.Патріотичне, вул.Молодіжна,17

-          сарай для зберігання сільського господарської техніки с.Патриотичне, вул.Молодіжна,18;

-          зерносклад 3000т №6028 с.Патріотичне, вул.Садова,52;

-          стоянка сільськогосподарських машин №6045 с.Патріотичне, вул.Молодіжна,19;

-          ток з твердим покриттям №6052 с.Патриотичне, вул.Молодіжна,20;

-          кузня (ПТО) №6276 с.Патріотичне, вул.Молодіжна,21;

-          будівля вісовой №6035 с.Патріотичне, вул.Садова,53;

-          побутовий корпус №6044 с.Патріотичне, вул.Садова,54;

-          клуб №6466 с.Патріотичне, вул.Комсомольська,26а.

Згідно наданої виписки із картки обліку основних засобів станом на 01.04.2005р зазначене майно знаходилось на балансі відповідача, правоустановчі документи в підтвердження права власності на дані об’єкти у відповідача відсутні.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як убачається із позовних вимог позивач просить суд зобов’язати ВАТ „Племінний завод Розовський” Новоазовського району Донецької області здійснити усі необхідні дії щодо встановлення права власності на зерносховище на 500т, яке знаходиться по вул.Молодіжна,17 у селі Патріотичне Новоазовського району для подальшого продажу даного зерносховища фермерському господарству „Степове-2” Новоазовського району.

Відповідно до Цивільного Кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення (ст.12 ЦК України) і законом не передбачено у даному випадку примусове здійснення особою своїх прав, в тому числі і щодо його документального оформлення.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що ВАТ „Племінний завод „Розовський” не має правоустановчих документів на спірне майно. За поясненнями представника відповідача даний об’єкт нерухомості був зведений відповідачем самочинно і будівництво здійснювалось власними силами і за рахунок коштів заводу, однак право власності в установленому порядку не було оформлено. На даний час відповідачем приймаються заходи до оформлення технічної документації на спірне приміщення для подальшого оформлення та реєстрації права власності.

Господарський суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до господарського суду із вимогою про спонукання відповідача оформити своє право власності на певне нерухоме майно, оскільки отримання документів в підтвердження права власності на майно є правом відповідача, а не позивача.

Обираючи такий спосіб захисту свого права, яке позивач вважає порушенням внаслідок неможливості укладення відповідачем з ним договору купівлі – продажу спірного об’єкту нерухомості внаслідок відсутності у нього право установчих документів, позивач не врахував положення ст.16 ЦК України, яка визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того, суд вважає, що позивач не довів суду факту порушення його цивільних прав.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст.202 ЦК України право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Погоджена дія двох сторін є двостороннім право чином (договором).

Статтею 203 Цивільного Кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідною умовою для чинності правочину, зокрема право чин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочин між юридичними особами вчиняється у письмовій формі, а зокрема договір купівлі – продажу нерухомого майна підлягає також нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.657 ЦК України).

У разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Позивач вважає, що між ним (в особі голови СФГ „Степове” Володіна О.Т.) та ВАТ „Племінний завод „Розовський” була досягнута попередня домовленість про продаж позивачу складського приміщення, розташованого на території 2-го відділення ВАТ „Племінний завод „Розовський” в с.Патріотичне Новоазовського району. В підтвердження зазначеної обставини позивач посилається на заяву голови СФГ „Володіна О.О. від 20.04.2005р та рішення правління ВАТ „Племінний завод „Розовський” №4 від 20.04.2005р та акт приймання – передачі б/н від 15.05.2005р складського приміщення в с.Патріотичне, квитанції до прибуткових касових ордерів №99 від 28.04.2005р на передоплату за приміщення зерноскладу у сумі 5000грн та №100 від 29.04.200р у сумі 3000грн на передоплату за приміщення складу.

Із заяви директора СФГ „Степове” Володіна О.О. від 11.04.2005р адресованого директору ВАТ „Племінний завод „Розовський” Шелест В.І. убачається, що директор СФГ „Степове” просив розглянути питання про надання дозволу на продаж СФГ „Степове” складського приміщення в с.Патріотичне 2-е відділення ВАТ „Племінний завод „Розовський”.

Дана заява була розглянута на засіданні правління ВАТ „Племінний завод „Розовський” (протокол №4 від 20.04.2005р) на якому прийняте рішення про продаж складського приміщення в с.Патриотичне після проведення оцінки та узгодження із МДПІ.

Позивач 28. та 29.04.2005р попередньо сплатив 8000грн до каси товариства і актом приймання – передачі від 18.05.2005р позивачу було передано складське приміщення у с.Патріотичне, 2відділення на умовах постійного користування.

Господарський суд, оцінюючи зазначені докази вважає, що вони не свідчать про фактичне волевиявлення сторін на укладення договору купівлі – продажу саме спірного майна – зерносховища на 500т, що розташоване по вул.Молодіжна,17 у с.Патріотичне.

В зазначених документах не визначено яке саме складське приміщення позивач бажав придбати в с.Патріотичне і на придбання якого дало попередню згоду правління відповідача, оскільки у відповідача обліковувалось на балансі 6 складських приміщень, в тому числі 4 зерносховища. Вартість майна не визначена, оцінка його не проводилась, строки укладення договору купівлі – продажу не обумовлені, порядок оплати не визначений, що свідчить про те, що між сторонами не було досягнуто попередньої згоди по всім суттєвим умовам договору і порядку та строків його укладення.

За таких умов твердження позивача, що між сторонами була домовленість про купівлю – продаж саме спірного приміщення (зерносклад на 500 тон по вул.Молодіжна,17 у с.Патріотичне) не приймається судом.

З огляду на зазначене судом не приймаються і посилання позивача на те, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору купівлі – продажу цього приміщення в установленому порядку.

Крім того, позивач не надав суду доказів звернення до позивача із вимогою укласти договір купівлі – продаж спірного приміщення в належній формі та порядку і що йому було відмовлено.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків встановлених законом, належить власнику.

Як убачається із матеріалів справи і не заперечується сторонами, відповідач не мав документів, які б підтверджували його право власності на спірне нерухоме майно як на момент прийняття рішення правління (20.04.2005р) відповідача так і на момент розгляду справи.

З урахуванням викладених мотивів та встановлених в судовому засіданні фактів та обставин господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині спонукання відповідача укласти договір купівлі – продажу нерухомого майна – зерносховища на 500 тон по вул.Молодіжна,17 в с.Патріотичне Ново азовського району також задоволенню не підлягають.

В судовому засідання відповідач звернувся до суду із клопотанням про відшкодування вартості послуг адвоката у сумі 2500грн як судових витрат, які просить стягнути із позивача. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заявленого клопотання зважаючи на наступне.

Відповідач в обґрунтування свого клопотання представив суду договір№1 від 08.01.2008р на надання юридичних послуг, укладеного з ТОВ „Юридична фірма „Префект” та платіжне доручення№12 від 15.01.2008р про сплату 2500грн вартості юридичних послуг ТОВ „Юридична фірма „Префект” згідно договору та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю гр..Турченко Є.І..

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються із державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат пов’язаних з оглядом і дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Отже законом передбачено відшкодування сум як судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг адвоката, а не юридичних послуг, наданих відповідачу по договору надання юридичних послуг, укладеному з юридичною фірмою. Відповідач не укладав угоди з адвокатом на надання послуг адвоката, не сплачував йому безпосередньо витрати як послуги адвоката.

Та обставина, що інтереси відповідача за довіреністю представляв адвокат Турченко Є.І. сама по собі не є підставою для стягнення з позивача сплачених юридичній фірмі „Префект”, де працює Турчанко Є.І. витрат на юридичні послуги надані ним як адвокатом по договору №1 від 08.01.2008р.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.15, 16, 202, 208, 657 ЦК України, ст.25, 33,44, 49,82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Здійснити процесуальну заміну позивача СФГ „Степове” на Фермерське господарство „Степове -2”.

У задоволенні позову Фермерського господарства „Степове-2” до Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Розовський” м.Новоазовськ про зобов’язання ВАТ „Племінний завод Розовський” Ново азовського району Донецької області здійснити усі необхідні дії щодо встановлення права власності на зерносховище на 500т, яке знаходиться по вул.Молодіжна,17 у селі Патріотичне Ново азовського району для подальшого продажу зерносховища на 500т фермерському господарству „Степове-2” Новоазовського району, а також спонукання ВАТ „Племінний завод Розовський” укласти із фермерським господарством „Степове-2 договір купівлі – продажу зерносховища на 500т, яке знаходиться по вул.Молодіжна,17 с.Патріотичне за оціночною вартістю бюро технічної інвентаризації відмовити.

Судові витрати у справі – державне мито у сумі 85грн та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн покласти на позивача

В судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина рішення, яка долучена до матеріалів справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до Донецького апеляційного господарського суду з дня його підписання.

Повний текст рішення підписаний 25.02.2008р.

Суддя Ушенко Л.В.