ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом           Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат

"Азовсталь", м. Маріуполь

До          Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот", м. Київ

Про          стягнення 17 722,87 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача          Бугай В.М. - пред. по довір.

Від відповідача          не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 17 722, 87 грн. Заявлені позовні вимоги Позивач мотивував тим, що згідно каботажного коносаменту у серпні 2006 р. на борту судна «Славутич-17», власником якого є Відповідач, було здійснено транспортування товстолистового прокату, належного Позивачу, який призначався для його доставки компанії «Леман Коммодітіс С. А.»у порт міста Одеси.

Під час прибуття вантажу до порту м. Одеси було виявлено недостачу вантажу у кількості 2 листів вагою 5, 048 м.т. та 1 листа вагою 2, 892 м.т., усього –3 листів вагою 7, 940 м.т. Вартість недостачі продукції, що була поставлена на користь компанії «Леман Коммодітіс С. А.» у порт міста Одеси, складає 3 509, 48 доларів США.

З огляду на це, оскільки власником судна, яким було здійснено перевезення вантажу, є Відповідач, Позивач вважає, що Відповідач зобов‘язаний відшкодувати останньому вартість нестачі вантажу у повному обсязі.

В досудовому порядку позивачем заявлялась претензія яка Відповідачем було залишено без задоволення.

У зв‘язку з цим, Позивач просив суд стягнути з Відповідача вартість недопоставленого вантажу у розмірі 17 722, 87 грн., що є еквівалентом 3 509, 48 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 05-5-31/16118 від 06.12.2007р.позовні матеріали Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат "Азовсталь" до Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот" про стягнення 17 722,87 грн. повернуті без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2008р. ухвалу Господарського суду міста Києва № 05-5-31/16118 від 06.12.2007р. скасовано, а матеріали позовної заяви повернуто для розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2008р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 16.04.2008р.

31.03.2008р. матеріали справи були скеровані до касаційної інстанції, у зв’язку з оскарженням постанови від 20.02.2008р. Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2008р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2008р. залишено без змін, касаційну скаргу без задоволення, а матеріали справи повернуто для розгляду по суті.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.08.2008р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 11.06.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2008р. розгляд справи було призначено на 15.10.2008р.

У зв’язку з винятковими обставинами, судове засідання призначене на 15.10.2008р. не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2008р., розгляд справи було призначено на 13.11.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2008р. розгляд справи було відкладено на 03.12.2008р., у зв’язку з неявкою представників сторін та задоволенням клопотання позивача про відкладення.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового процесу, представників у судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позовну вимогу по суті і розміру у будь-який інший процесуальний спосіб не заперечив.

Представник позивача заявив письмове клопотання, відповідно до ст. 75 ГПК України, про розгляд справи у відсутності відповідача, посилаючись на неявку його до суду та ухилення від існуючого порядку врегулювання спору.

Особи, які беруть участь у справі визнаються повідомленими про судовий розгляд господарського спору оскільки ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення судових засідань надсилалась за юридичною адресою сторін і зокрема відповідача.

Відповідач клопотань про відкладення розгляду спору та наявність у нього поважних причини щодо неявки у судове засідання не повідомив, що дає підстави визнати причини його неявки до суду неповажними.

Керуючись ст. 75 ГПК України суд визнав клопотання представника позивача обґрунтованим, задовольнив його та вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача за наявними у справі доказами та матеріалами.

Разом з тим, Відповідачем до суду через канцелярію було подано клопотання про заміну неналежного Відповідача, у якому Відповідач просив суд здійснити заміну неналежного Відповідача на належного –фірму LTD», мотивуючи це тим, що зазначеною фірмою у 2005 р. строком на 1 рік було здійснено фрахтування судна «Славутич-17», яким здійснювалося перевезення належного Позивачу вантажу, та укладено відповідний договір фрахтування з Відповідачем. З огляду на це, Відповідач вважав, що відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема, Кодексу торговельного мореплавства України у разі виникнення нестач і претензій по порту розвантаження врегулювання таких питань підлягає здійсненню безпосередньо між одержувачем вантажу та фрахтувальником судна.

Відповідач у свою чергу не мав договірних відносин з Позивачем щодо транспортування вантажу на користь компанії «Леман Коммодітіс С. А.»у порт міста Одеси, а тому не може відповідати за недостачу продукції.

Тому Відповідач просив суд не припиняючи провадження у справі замінити неналежного Відповідача на належного відповідача - фірму LTD».

За результатами обговорення зазначеного клопотання у процесі судового розгляду суд визнав його таким, що не підлягає задоволенню.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2002 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скіф Шиппінг»(надалі –«ТОВ») та Позивачем було укладено Договір №0103/001/13241 на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних вантажів (надалі –«Договір», копія якого є у матеріалах справи), відповідно до розділу 1 якого ТОВ прийняло на себе зобов‘язання здійснювати транспортно-експедиторське обслуговування та декларування у портах експортних та імпортних вантажів номенклатури Позивача.

Згідно з п.п. 1.1. та 2.1.7. Договору ТОВ прийняло на себе зобов‘язання здійснювати транспортно-експедиторське обслуговування експортних та імпортних вантажів за дорученнями та заявками Позивача та за дорученням Позивача виконувати фрахтування та бункерування бронювання тоннажу для відвантаження експортних вантажів, не включених у комерційні графіки судноплавних компаній.

20 грудня 2005 р. між Позивачем та фірмою «Леман Коммодітіс С. А.»було укладено Контракт №103061/01-89 (надалі –«Контракт-1», копія якого є у матеріалах справи), відповідно до Додатку №3 до якого Позивач прийняв на себе зобов‘язання поставити на користь фірми «Леман Коммодітіс С. А.»товстолистовий прокат з обумовленими у цій специфікації дефектами з марок сталі, вироблених за ТУ, ТТ, ГОСТ, EN, DIN, BS, ASTM, ASME, API, правилами сертифікаційних товариств (ABS, LR, DNV, TUV, GL, MPC, RINA, IRAM); у кількості 830 м.т. на загальну суму 366 860, 00 доларів США з терміном поставки у 3-4 кварталі 2006 р.

20 грудня 2005 р. між Позивачем та фірмою «Леман Коммодітіс С. А.»було укладено Контракт №103061/01-91 (надалі –«Контракт-2», копія якого є у матеріалах справи), відповідно до Додатку №3 до якого Позивач прийняв на себе зобов‘язання поставити на користь фірми «Леман Коммодітіс С. А.»товстолистовий прокат з обумовленими у цій специфікації дефектами з марок сталі, вироблених за ТУ, ТТ, ГОСТ, EN, DIN, BS, ASTM, ASME, API, правилами сертифікаційних товариств (ABS, LR, DNV, TUV, GL, MPC, RINA, IRAM); у кількості 830 м.т. на загальну суму 366 860, 00 доларів США з терміном поставки у 3-4 кварталі 2006 р.

26.12.2005 р. між Відповідачем та фірмою «LTD»було укладено Контракт фрахтування, відповідно до ст.ст. 21-22 додаткових статтей якого фірмою «LTD»було зафрахтовано у строк до 31.12.2006 р. судна вантажопідйомністю 300 тн. Відповідно до списку Відповідача, крім тих випадків, коли тип судна оговорюється окремо.

16.08.2006 р. Позивачем було видано накладну №62 та каботажний коносамент №62, згідно яких для завантаження на судно «Славутич-17»було передано вантаж прокату товстолистового у кількості 957 місць загальною вагою 2986, 714 м.т. На підставі зазначеної накладної представниками порту «Азовсталь» та представниками судна «Славутич-17»було складено Акт №62 про завантаження/розвантаження вантажу, відповідно до якого на судно було завантажено прокат товстолистовий у кількості 957 місць загальною вагою 2986, 714 м.т.

16.08.2006 р. капітаном судна «Славутич-17», представником порту та представником митниці було складено Штурманську розписку №2, відповідно до якої у порту міста Одеса з судна «Славутич-17», яке перевозило належний Позивачу вантаж у кількості 295 листів, було фактично вивантажено 293 листи, вагою 819, 640 м. т.

16.08.2006 р. капітаном судна «Славутич-17», представником порту та представником митниці було складено Штурманську розписку №4, відповідно до якої у порту міста Одеса з судна «Славутич-17», яке перевозило належний Позивачу вантаж у кількості 259 листів, було фактично вивантажено 258 листів, вагою 611, 701 м. т.

21.08.2006 р. капітаном судна «Славутич-17», представником порту та представником митниці було складено Генеральний акт №2 та Генеральний акт №4, копії яких долучено до матеріалів справи, згідно яких у порту міста Одеса з судна «Славутич-17»було вивантажено, відповідно, 293 та 258 листів прокату товстолистового.

Проаналізувавши матеріали справи, надані докази, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наступне.

Правовідносини з приводу перевезення належного Позивачеві вантажу на користь фірми «Леман Коммодітіс С. А.»за своєю правовою природою відносяться до відносин з приводу перевезення вантажу морським транспортом.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб‘єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та безумовно при цьому визначається місце втрати вантажу та за яких причин чи з чиєї вини настали такі наслідки .У нашому випадку відповіді на ці питання судом не встановлено за недоведеністю та відсутністю належних доказів .

Спеціальним нормативно-правовим актом, яким регулюється морські перевезення вантажів в Україні є Кодекс торговельного мореплавства України (надалі –«КТМ України»).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 128 КТМ України умови морського перевезення вантажів визначаються договором. Морські перевезення для державних потреб здійснюються у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Згідно з ст. 133 КТМ України за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов'язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Фрахтувальником і фрахтівником визнаються особи, що уклали між собою договір фрахтування судна (чартер).

Статтею 134 КТМ України визначено докази існування та зміст договору морського перевезення вантажу, відповідно до яких договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної у пункті 1 цієї статті; інші письмові докази.

Відповідно до ст. 137 КТМ України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства України, зокрема КТМ України, перевезення вантажів в Україні морським транспортом здійснюється на підставі відповідних договорів морського перевезення вантажів, що укладаються між перевізником (фрахтівником) та відправником (фрахтувальником), і доказом існування такого договору є рейсовий чартер, коносамент або інші письмові документи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

У матеріалах справи знаходяться копії накладної №62 від 16.08.2006 р., каботажного коносаменту №62 від 16.08.2006 р., Акту №62 про завантаження/розвантаження вантажу від 16.08.2006 р., штурманських розписок №2 та №4, якими підтверджується факт завантаження належного Позивачу вантажу –прокату товстолистового на судно –теплохід «Славутич-17».

Проте, зазначеними документами не підтверджується той факт, що перевізником вказаного вище вантажу був саме Відповідач як власник судна «Славутич-17». Зокрема, на зазначених документах відсутні будь-які відбитки печаток та підписи посадових осіб Відповідача, які б свідчили про факт існування відповідних договірних відносин з приводу перевезення вантажу між Відповідачем та Позивачем.

На зазначених документах наявні лише підписи капітана та відбитки печатки судна «Славутич-17», яке, як вбачається з Контракту фрахтування від 26.12.2005 р., письмових пояснень Відповідача, викладених у клопотанні від 13.11.2008 р., та з відповіді Відповідача на претензію Позивача, здійснювало перевезення вантажу на підставі відповідних договорів та було зафрахтовано фірмою ««Jerkon LTD»на строк до 31.12.2006 р.

Будь-які інші документи, які свідчили про факт існування відповідних договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем як юридичними особами з приводу перевезення вищевказаного вантажу сторонами до суду не надавалися, і у матеріалах справи такі докази відсутні.

З огляду на це, наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами у справі не підтверджується факт існування відповідних договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем як юридичними особами з приводу перевезення належного Позивачу вантажу, так само, як і та обставина, що перевезення такого вантажу було здійснено саме Відповідачем, а втрата частини такого вантажу мала місце внаслідок дій/бездіяльності Відповідача.

З огляду на це, суд приходить до висновку про те, що вина Відповідача у нестачі належного Позивачу вантажу не підтверджується наявними у справі доказами, а тому правові підстави для покладення відповідальності за таку нестачу саме на Відповідача відсутні.

За цих обставин , суд, оцінюючи зібрані у справі докази у порядку, передбаченому ст. 43 ГПК України, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 128, 133, 134, 137 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.ст. 1, 2, 5, 32, 33, 34, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                              Н. І. Качан

Дата підписання рішення 09 грудня 2008року.