ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№
17/417

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського
Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні

касаційну
скаргу

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

від

19.11.2007р.

у
справі

№17/417

Господарського
суду

Кіровоградської
області

за
позовом

Світловодського
міжрайонного прокурора м. Світловодськ в інтересах держави в особі
Виконавчого комітету Світловодської міської ради

до

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

ОСОБА_2

про

зобов'язання
вчинити певні дії

за
участю представників

- позивача:

не
з'явився

-
відповідача:

ОСОБА_1
(паспорт НОМЕР_1, виданий Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській
обл. 09.06.1999р.)

- третьої
особи:

ОСОБА_2
(паспорт НОМЕР_2, виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській
обл. 09.07.1998р.)

-
прокурора:

не
з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 01.10.2007р. (суддя Болгар Н.В.) в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Оскарженою постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 19.11.2007р. (колегія суддів у складі:
головуючого -судді Павловського П.П., суддів Швеця В.В., Чус О.В.) зазначене
рішення суду скасовано, постановлено зобов'язати Фізичну особу -підприємця
ОСОБА_1 знести самочинно збудовану конструкцію козирка на фасадній частині
будинку по вул. Приморська, 14 в м. Світловодську; стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 в доход державного бюджету державне мито в сумі 85 грн. за
розгляд справи в суді першої інстанції, 42, 50 грн. за розгляд апеляційної
скарги, 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі відповідач
просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
19.11.2007р. скасувати, а рішення Господарського суду Кіровоградської області
від 01.10.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним
господарським судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.376
Цивільного кодексу України, ст.ст.77, 86, 87, п.2 ст.11110
Господарського процесуального кодексу України.

У
відзиві на касаційну скаргу третя особа ОСОБА_2 просить залишити без змін
оскаржену постанову, посилаючись на те, що судове рішення є законним і
обґрунтованим.

Від
відповідача та його представника надійшла заява про розгляд касаційної скарги
без їх участі. Проте відповідач скористався своїм правом на участь у судовому
засіданні.

Позивач та прокурор не використали
наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку
судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2003р.,
укладеного із громадянином ОСОБА_3, відповідач набув у власність нежитлове
вбудоване приміщення загальною площею 264 м2, розташоване у
цокольному поверсі трьохповерхового житлового будинку №14 по вул. Приморській у
с. Світловодськ.

Рішенням Світловодського
міськвиконкому № 764 від 09.07.04 власнику нежитлового вбудованого приміщення
дозволено будівництво готелю до 12 місць за рахунок переобладнання вбудованих
приміщень з використанням існуючого входу. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м. Світловодськ відповідачеві виданий дозвіл
№ 21 від 28.04.06 на виконання будівельних робіт з реконструкції названого
вбудованого приміщення під готель відповідно до затвердженої проектної
документації.

Перевіркою, проведеною Світловодським
міським відділом архітектури та містобудування, на вимогу Світловодського
міжрайонного прокурора, встановлено відхилення підприємцем ОСОБА_1 від
проектної документації в частині перевищення обрізу козирка входу відносно
рівня позначки підлоги вище розташованих житлових приміщень, що є порушенням
п.2.54 ДБН В 2.2 -15 -2005, за яким рівень покрівлі вбудовано -прибудованої
частини будинку не повинен перевищувати позначки підлоги вище розташованих
приміщень основної частини приміщень, про що повідомлено листом № 207 від
04.07.2006 року.

Прокурор, дійшовши до висновків, що
при виконанні будівельних робіт по реконструкції приміщення під готель
відповідачем було допущено відхилення від узгодженої проектної документації
-самочинне будівництво козирка на фасадній частині будинку № 14 по вул.
Приморській за відсутності затвердженого проекту на будівництво та дозволу на
виконання будівельних робіт, звернувся до господарського суду з позовом про
зобов'язання відповідача знести самочинно побудовану конструкцію козирка на
фасадній частині будинку.

Місцевий господарський суд
відмовляючи в позові виходив з того, що обов'язковою передумовою прийняття
судом рішення про знесення будівництва є звернення відповідного органу
державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову і вже у разі,
якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, то суд приймає рішення
про знесення нерухомого майна; відповідний орган державної влади або орган
місцевого самоврядування повинні зазначити, яку конкретно перебудову повинна
провести особа, що здійснила (здійснює) будівництво; докази того, що виконавчий
Світловодський міськвиконком зобов'язував підприємця ОСОБА_1 провести
відповідну перебудову відсутні, як і докази того, що судом  було постановлено рішення про зобов'язання
підприємця провести конкретну перебудову, встановлення факту неможливості
проведення перебудови або відповідач відмовився від її проведення, відсутні, а
відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.5 Закону України
"Про основи містобудування", ст.3, ст.23 Закону України "Про
планування і забудову територій", ст.29 Закону України "Про
планування і забудову територій", п.п.1.1, 2.1 р. 2 "Положення про
порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт", затвердженого
наказом Держбуду України № 273 від 05.12.00, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.12.00 за № 945/5166, п.9.1 ДБН А 2.2.-3-2004 "Склад,
порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для
будівництва", п.2.4 ДБН В.2.2-15-2005, ст.376 Цивільного кодексу України,
дійшов до висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд не
погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши в оскарженій
постанові, що із листа позивача №18-140/1 від 09.11.2007 року, який надала до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду третя особа, вбачається, що
проведення перебудови самочинного будівництва козирків відповідачем на фасаді
будинку № 14 по вул. Приморська, м. Світловодськ неможливо, а також зазначено,
що міськвиконком має претензії до незаконного самочинного будівництва козирків
на фасаді вищезгаданого будинку; відповідно до листа -відповіді виконавчого
комітету Світловодської  міської ради
міського відділу архітектури та містобудування вих. №750 від 06.11.2007 року на
звернення депутата міської ради В. Помазана від 22.10.2007 року № 8, щодо
самочинного будівництва козирка повідомлено, що відділом архітектури та
містобудування Світловодського міськвиконкому не погоджувалась
проектно-кошторисна документація на будівництво козирку на фасадній частині до
готелю по вул. Приморській, 14, а відтак апеляційний господарський суд,
посилаючись також на неправильне застосування місцевим господарським судом
ст.376 Цивільного кодексу України, дійшов до висновків про наявність правових
підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення
позову.

Суд
касаційної інстанції погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Відповідно
до приписів ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил (ч. 1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2). У разі
істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування
може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від
її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво (ч. 7).

Згідно
ст.29 Закону України "Про планування і забудову територій", п.п.1.1,
2.1 р. 2 "Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних
робіт", затвердженого наказом Держбуду України №273 від 05.12.00,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.00 за № 945/5166, дозвіл
на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації
та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і
технічного переоснащення (роботи з будівництва) є документом, що посвідчує
право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання
будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації
(будівельний генеральний план та паспорт фасаду в двох примірниках,
пояснювальна записка для реєстрації), погодженої та затвердженої в порядку, визначеному
законодавством; виконання (здійснення) будівельних робіт на об'єктах
містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із
законодавством. При цьому п.1.1 вказаного Положення визначено, що виконання
будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Як
суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції приймаючи судові рішення
виходили з того, що рішення про знесення нерухомого майна судом приймається у
разі, якщо буде встановлено, що проведення перебудови будівництва, здійсненого
з істотним відхиленням від проекту, істотного порушення будівельних норм, є
неможливим.

При
цьому місцевим господарським судом в порушення приписів ст.ст.4-7, 38, 43 ГПК
України залишилось не дослідженим чи можливо здійснити проведення перебудови,
при тому що на неможливість такої перебудови в позові посилався прокурор.

Судом
же апеляційної інстанції на підставі досліджених в судовому засіданні доказів
встановлено, що проведення перебудови самочинного будівництва козирків
відповідачем на фасаді будинку № 4 по вул. Приморська, м. Світловодськ
неможливо, а також встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт з
нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення
(роботи з будівництва) відповідачу не видавався.

Наведеним
спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі щодо неправильного
застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Крім
того, як вбачається із відзиву на апеляційне подання, поданого відповідачем до
суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.30), вказана особа була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, однак
просить суд апеляційної інстанції розглянути справу без своєї участі та участі
свого представника. При цьому у самій касаційній скарзі, поданій на судове
рішення суду апеляційної інстанції, про вказану обставину не зазначено.

Згідно
приписів ст.22 ч.2 ГПК України сторони мають право, зокрема, брати участь в
господарських засіданнях. Відповідно до ст.96 цього кодексу сторона у справі,
отримавши апеляційну скаргу (подання), має право надіслати відзив на неї
апеляційній інстанції і особі, яка подала скаргу (подання).

Як
вбачається із викладеного особа що подала касаційну скаргу в повній мірі
скористалась вказаними правами, і наведеним спростовуються доводи, викладені в
касаційній скарзі, щодо порушення судом апеляційної інстанції норм
процесуального права.

За
вказаних обставин постанова суду апеляційної інстанції є законною і
обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.11.2007р. у справі
№17/417 Господарського суду Кіровоградської області -без змін.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

С
у д д і
Г.М.
Мачульський

В.І. Шаргало