СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 березня 2008 року

Справа № 2-8/9439.1-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Заплава Л.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

за участю прокурора - не з'явився

розглянувши апеляційне подання Прокурора Центрального району міста Сімферополя на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А.) від 17.09.2007 у справі №2-8/9439.1-2007

за позовом           Прокурора Центрального району міста Сімферополя (вул. К. Лібкнехта, 2,Сімферополь,95000)

(вул.Павліченко,1, місто Севастополь)

в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, місто Київ 133,01133)

до           Відкритого акціонерного товариства "Фотон" НПК ОТ філія відкритого акціонерного товариства "Фотон" (вул. Данілова, 43, місто Сімферополь,95000)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет" (вул. Репіна, 122, місто Сімферополь,95034)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Центрального району міста Сімферополя в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідачів ВАТ «Фотон»НПК ОТ філія ВАТ «Фотон»до ТОВ «Вітмет»про визнання договіру купівлі - продажу майна №44 від 15.11.2005 року недійсним. Зобов'язати ТОВ «Вітмет»повернути ВАТ «Фотон»усе майно придбане за договором купівлі - продажу №44 від 15.11.2005          року.

Рішенням господарського Суду Автономної Республіки Крим від 23.11.2006 по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон»НПК ОТ філія ВАТ «Фотон»до ТОВ «Вітмет»про визнання договору купівлі - продажу майна недійсним, у позові відмовлено.

Постановою Севастопольського Апеляційного Господарського Суду від 13.02.2007 по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району міста Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон»НПК ОТ філія ВАТ «Фотон»до ТОВ «Вітмет»про визнання договору купівлі - продажу майна недійсним, рішення господарського Суду Автономної Республіки Крим від

23.11.2006          року по справі №2-5/16576-2006 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського Суду України від 13.06.2007 по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон»НПК ОТ філія ВАТ «Фотон»до ТОВ «Вітмет»про визнання договору купівлі - продажу майна недійсним, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.11.2007 року та Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 року у справі №2-5/16576-2006 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 вересня 2007 року (суддя Чумаченко С.А.) у справі № 2-8/9439.1-2007 у задоволенні позову Прокурора Центрального району міста Сімферополя в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Відкритого акціонерного товариства "Фотон" НПК ОТ філія відкритого акціонерного товариства "Фотон, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітмет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор Центрального району міста Сімферополя звернувся до суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати рішення суду, з підстав висловлених в апеляційному поданні.

Ухвалою від 18.02.2008 справа була відкладена на 03.03.2008.

В судове засідання 03.03.2008 представники сторін не з'явились, про місце та час судового засідання були повідомлений належним чином. Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю нез'явившихся представників.

Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності нез'явившихся представників сторін.

Переглянувши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає, що рішення суду Автономної Республіки Крім не підлягає скасуванню з наступних підстав.

На підставі наказу Фонду державного майна України від 28.03.1994 року № 31-ДП «Про прийняття рішення про приватизацію майна, яке знаходиться в загальнодержавній власності», до переліку підприємств, стосовно яких було прийнято рішення про приватизацію, була включена Сімферопольська виробничо-комерційна фірма «Фотон».

Згідно з наказом Фонду державного майна України від 08.04.1994 № 193 повноваження стосовно виконання наказу Фонду державного майна України від 28.03.1994 № 31-ДП в частині підприємств, які знаходяться на території АР Крим, були передані Фонду майна АР Крим.

На виконання наказу Фонду майна АР Крим від 09.09.1997 № 1482 на базі державного майна, що було орендоване організацією орендарів Сімферопольської виробничо-комерційної фірми «Фотон», у повній відповідності із Законом України «Про приватизацію державного майна», було створено відкрите акціонерне товариство «Фотон».

Між Фондом державного майна України і Відкритим акціонерним товариством «Фотон»було оформлено акт № 32 передачі державного майна від 29.01.2003, за яким Фондом державного майна України у власність відкритого акціонерного товариства «Фотон» було передане майно, включене до акту оцінки вартості майна, що знаходилось на балансі Відкритого акціонерного товариства «Фотон»станом на 30.11.2001.

Наказом Фонду державного майна України від 18.04.2001 № 655 „Про реструктуризацію Відкритого акціонерного товариства „Фотон” було прийнято рішення про реструктуризацію акціонерного товариства.

Наказом Фонду державного майна України від 15.11.2005 № 2980 була утворена комісія з реструктуризації ВАТ „Фотон”.

На час розгляду справи акції ВАТ «Фотон»згідно з планом приватизації не розміщені - 100% акцій належать державі, а отже, процедуру приватизації не завершено –товариство перебуває в процесі приватизації, що випливає з листа Фонду державного майна України від 02.03.2006 №10-17-3200.

01.11.2005 Кримською універсальною біржею були проведені біржові торги щодо продажу нерухомого майна Відкритого акціонерного товариства «Фотон», про що було складено відповідний протокол і на підставі результатів вказаних торгів між ВАТ «Фотон»та ТОВ «Вітмет»15.11.2005 було укладено договір купівлі-продажу майна № 44, предметом якого було об'єкт нерухомого майна - частина головного виробничого корпусу (інвентарний номер 13780) літер А, антресольний поверх, приміщення №№: 333 –площею 127,0м2; 334 - площею 183,5м2; 335 - площею 123,0м2; 336 - площею 132,4м2; 337 - площею 5,2м2; 338 - площею 4,8м2; 339 - площею 109,4м2; 340 - площею 3,0м2; 341 - площею 9,1м2; 342 - площею 44,0м2; 343 - площею 2,6м2; 344 - площею 35,6м2; 345 - площею 68,1м2; 346 - площею 80,1м2; 347 - площею 20,5м2; 348 - площею 4,6м2, а разом –площею 952,9м2, який розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Данілова, 43.

Згідно з п. 1.4. договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44 вказане майно було продано за 47874,00 грн.

Також, пунктом 2.2. договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44 було передбачено, що в триденний термін після надання документів, які підтверджують оплату вартості відчужуваного майна, предмет купівлі-продажу передається покупцю (ТОВ «Вітмет») за актом прийому-передачі, якій і був складено сторонами договору 12.12.2005.

Після дослідження матеріалів справи та наданих сторонами доказів, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія вважає, що позовні вимоги прокурора Центрального району міста Сімферополь в інтересах держави в особі Фонду державного майна України не засновані на законі та не підлягають задоволенню з огляду на таке:

Зі статутних документів і організаційно-правової форми ВАТ «Фотон»судовою колегією вбачається, що вказана юридична особа є господарським товариством в розумінні статті 1 Закону України «Про господарські товариства»та статті 113 Цивільного кодексу України –тобто, суб'єктом цивільних правовідносин в розумінні статті 80 ЦК України.

На підставі статті 12 Закону України «Про господарські товариства», ст. ст.115, 325 ЦК України і статутних документів, ВАТ «Фотон»є суб'єктом права власності і його майно належить йому, як юридичній особі, на праві приватної власності.

До такого майна, відповідно до приписів законодавства, безумовно належав і набутий в процесі приватизації державного майна об'єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Данілова, 43, який з'явився предметом договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44, що підтверджується актом від 29.01.2003 №32 передачі державного майна у власність ВАТ «Фотон»та іншими документами, представленими в матеріалах справи.

Таким чином, судова колегія зазначає, що в своєму позові та апеляційному поданні прокурор помилково вказує на факт відчуження ВАТ «Фотон»за спірною угодою державного майна, оскільки держава в особі Фонду державного майна України в обмін на передане до статутного фонду відповідача майно, придбала 100% акцій господарського товариства на суму 66854950грн, що повністю відповідає нормам статті 155 Цивільного кодексу України, згідно зі змістом якої, статутний капітал акціонерного товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій.

Чинним законодавством передбачено, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном (ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України), а тому, укладення і виконання спірного договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44 є слідством реалізації ВАТ «Фотон»своїх повноважень власника щодо належного йому на праві власності майна шляхом його відчуження, що не заборонено законом.

Також, в обгрунтування своїх позовних вимог про недійсність спірного правочину прокурор посилається на норми статті 235 Цивільного кодексу України щодо удаваності спірного право чину.

Тим часом, норма вказаної статті визначає, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. При цьому, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, судова колегія вважає, що за суттю наведеної норми закону визначено, що угода, вчинена сторонами і угода, яку вони насправді вчинили, повинні бути різними за своєю правовою природою і повинні істотно відрізнятися одна від одної за підставами виникнення, припинення або набуття прав і обов'язків.

В даному випадку, в повній відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України сторони здійснили купівлю-продаж майна, що є за своєю суттю, відплатним договором, за яким сторони виконали основний принцип даного виду правочину –продавець передав за плату річ, а покупець сплатив вартість речі і отримав її у власність.

Проте, в обгрунтування свого позову прокурор вказує, що уклавши договір купівлі-продажу майна, сторони вчинили удаваний правочин, ціллю якого було приховання іншого правочину –також договору купівлі-продажу, але, при цьому, не вказує, яку саме відмінну від договору купівлі-продажу угоду здійснили сторони спірного договору, що свідчить про неспроможність доводів та висновків прокурора.

До того ж, судова колегія вважає, що прокурор помилково вказує як передбачуваний об'єкт купівлі-продажу за угодою, яку на думку прокурора насправді здійснили сторони, якийсь цілісний майновий комплекс, нібито набутий ТОВ «Вітмет»за рядом окремих договорів купівлі-продажу.

Тим часом, під цілісним майновим комплексом розуміється не група об'єктів нерухомості, як помилково передбачає прокурор, а підприємство (або структурний підрозділ), як ЦМК, який використовується для здійснення підприємницької діяльності (статті 191 Цивільного кодексу України).

Також, за змістом вказаної норми закону до складу підприємства, як цілісного майнового комплексу, входять всі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгову марку або інше позначення і інші права, якщо інше не встановлене договором або законом.

Аналогічне поняття ЦМК наведено в статті 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», за якою під цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

І нарешті, поняття ЦМК, як активів, сукупність яких забезпечує ведення окремої підприємницької діяльності на постійній і регулярній основі, наведено в Законі "Про податок на додану вартість" і сумісному наказі Фонду державного майна, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету "Про затвердження Положення про продаж цілісних майнових комплексів державних підприємств, які по класифікації об'єктів приватизації віднесені до груп В, Г" від 26.07.2002 № 1336, 222, 226-р.

Крім того, як вбачається судовою колегією з матеріалів справи, відчуження групи об'єктів нерухомості здійснювався ВАТ «Фотон»шляхом проведення біржових торгів, про що свідчить протокол про біржові торги від 01.11.2005, проведені Кримською універсальною біржею, згідно з яким кожний об'єкт нерухомості було виставлено на продаж як самостійний лот, в зв'язку з чим, у судової колегії відсутні підстави вбачати удаваність договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44.

Судовою колегією не приймаються до уваги і доводи прокурора про порушення ВАТ «Фотон»при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44 обмежень, передбачених статутом товариства і ст. 140 Закону України «Про державну програму приватизації»в частині отримання згоди державного органу управління на відчуження майна, вартість якого перевищує 14000 євро.

Так, зі змісту пункту 9.3.5. статуту ВАТ «Фотон»в діючій, на час укладення договору, редакції від 22.09.2004, судова колегія вбачає, що товариство зобов'язано погоджувати з Наглядовою радою тільки дії, які стосуються господарської діяльності акціонерного товариства, що перевищують 10% балансовій вартості активів товариства.

Як було встановлено судовою колегія та підтверджується матеріалами справи, статутний фонд ВАТ «Фотон»складає 66854950грн, атому, відчуження майна на суму 47874,00грн за спірним договором купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44, не передбачає отримання будь-якої згоди або узгодження збоку Наглядової ради товариства в особі державного органу управління, оскільки вказана ціна договору значно менше 10% статутного капіталу ВАТ «Фотон»

Крім того, дійсно, за змістом ст. 140 Закону України «Про державну програму приватизації»до виконання плану приватизації (розміщення акцій) ВАТ, щодо яких передбачається закріплення у державній власності пакетів акцій відповідно до розділу VI цієї Програмі, або до розміщення акцій у кількості, що становить 75 відсотків загальної кількості акцій ВАТ, діє заборона на відчуження майна (необоротних активів), що належить товариству, та на здійснення операцій з борговими вимогами та зобов'язаннями (факторинг), якщо на дату укладення відповідної угоди балансова вартість таких активів або зобов'язань перевищує суму, еквівалентну 14000 EUR за курсом, встановленим Національним банком України, або перевищує 10 відсотків підсумку балансу ВАТ.

Проте, частиною сьомою статті 140 Закону України «Про державну програму приватизації»чітко встановлено, що зазначені обмеження не поширюються на ВАТ, які перебувають у процесі реорганізації або реструктуризації.

Як вже було зазначено судовою колегією, в матеріалах справи наявні накази Фонду державного майна України від 18.04.2001 № 655 про реструктуризацію ВАТ „Фотон” та від 15.11.2005 № 2980 про утворення комісії по реструктуризації ВАТ „Фотон”, а отже, передбачені ст. 140 Закону України «Про державну програму приватизації»вимоги та обмеження не розповсюджувались на ВАТ „Фотон” під час укладення спірного правочину, оскільки господарське товариство перебувало у процесі реструктуризації, а тому, питання про те, чи завершена приватизація ВАТ „Фотон”, не має ніякого принципового значення для правильного розгляду справи та застосування відповідних норм матеріального права.

Більш того, зважаючи на наявну в матеріалах справи довідку ГУ Нацбанку України в АР Крим «Про курси валют»за станом на 01.11.2005 - час здійснення спірної угоди (590,6985грн за 100 ЄВРО), судова колегія вбачає, що навіть ринкова (47874,00грн), а не балансова, вартість відчужуваних активів за даною угодою не перевищує встановленого ст. 140 Закону України «Про державну програму приватизації»обмеження щодо заборони на відчуження майна (14000 х 5,906985 = 82697, 79грн).

Судова колегія також не приймає до уваги, в якості підстав недійсності угоди, доводи прокурора про обмеження дієздатності ВАТ «Фотон»щодо відчуження майна, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу, з посиланням на наявність обтяжень на це майно у вигляді арешту, накладеного постановою державного виконавця Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ від 20.09.2005 на виконання наказу господарського суду АР Крим від 18.07.2005 про стягнення з ВАТ «Фотон»заборгованості в сумі 324311грн.

При цьому, судова колегія зазначає, що на порушення статті 33 ГПК України, ані прокурором, ані позивачем не надано суду доказів перебування відчужуваного за спірною угодою майна під арештом, за винятком тверджень про те, що вказаною постановою державного виконавця арешт був накладений на все майно ВАТ «Фотон», в тому числі, на об'єкт нерухомого майна, що є предметом спірної угоди.

Тим часом, на підставі статті 55 Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт лише у межах суми стягнення за виконавчими документами.

Але, в даному випадку, судова колегія вбачає, що сума стягнення за виконавчим документом складала 324311грн –тобто, навіть з врахуванням виконавчого збору і інших витрат, пов'язаних з проведенням примусового виконання, значно менше за вартість майна ВАТ «Фотон», відображену в статутних і інших документах у розмірі 66854950грн, а тому, дії державного виконавця не можуть вважатися обов'язковими для виконання в розумінні статі 6 і статті 7 Закону України «Про виконавче провадження».

Більш того, за змістом статті 55 Закону України «Про виконавче провадження», при накладенні арешту державний виконавець обов’язково проводить опис майна боржника та складає про це акт опису й арешту майна боржника та лише й саме під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися арештованим майном.

Доказів проведення державним виконавцем опису майна, яке з'явилося предметом спірної угоди, а рівно доказів оголошення заборони розпоряджатися цим майном, передачі його на зберігання або включення інформації про це до відповідних реєстрів обтяжень нерухомого майна, ані прокурором, ані позивачем –не представлено, що дає судовій колегії право зробити висновок про необгрунтованість позову в даній частині.

Також, судова колегія критично оцінює і посилання в позові прокурора на норми статті 227 ЦК України щодо недійсності спірної угоди, як угоди, вчиненої відповідачем без відповідного дозволу.

Така позиція судової колегії ґрунтується на тому, що за змістом наведеної норми закону, під відповідним дозволом розуміється ліцензія або інший спеціальний дозвіл, який дає право учаснику цивільно-правових відносин на здійснення певних видів діяльності, але до числа таких видів діяльності жодним актом чинного законодавства не віднесено право здійснення повноважень власника щодо відчуження належного йому нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу.

Також, судова колегія вважає необгрунтованими доводи позову прокурора про положення статті 75 Господарського кодексу України в тій частині, що ВАТ „Фотон” є державним комерційним підприємством.

Так, вказаний довід позову повністю спросотовується матеріалами справи, а також тією обставиною, що правовий режим майна господарського товариства, яким є ВАТ „Фотон”, докорінним чином відрізняється від організаційно-правової форми та режиму майна державного комерційного підприємства.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 13.06.2007 у справі № 2-5/16576-2006, судом першої інстанції правильно були досліджені питання про перебування ВАТ „Фотон” у процесі приватизації, а також, встановлені відповідні обставини про те, яким органом управління господарським товариством прийняте рішення про відчуження майна за спірною угодою.

Так, судом першої інстанції цілком вірно встановлено, що на підставі вимог пункту 9.3.5. статуту ВАТ «Фотон»в редакції від 22.09.2004, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, передбачено обов’язок товариства погоджувати з Наглядовою радою тільки дії, які стосуються господарської діяльності акціонерного товариства, що перевищують 10% балансовій вартості активів товариства, а також, встановлено, що статутний фонд ВАТ «Фотон»складає 66854950грн, а отже, відчуження першим відповідачем майна на суму 69859,20грн за спірним договором купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44 не потребує отримання будь-якої згоди або узгодження збоку Наглядової ради товариства в особі державного органу управління

Крім того, зі змісту п. 9.4 Статуту ВАТ „Фотон” в редакції від 22.09.2004, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, виконавчим органом Товариства визначено Правління, що здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства і діє колегіально, а відповідно до ч.ч. 2, 8, 9 п. 9.4.11. Статуту саме правління колегіально вирішує питання щодо фінансово-господарської діяльності Товариства, в тому числі, приймає рішення щодо розпорядження майном Товариства.

Вказані приписи повністю кореспондуються з вимогами статті 92 Цивільного кодексу України щодо повноважень представника юридичної особи, якою в даному випадку - під час укладення спірного договору, виступив Голова Правління ВАТ „Фотон”.

В матеріалах справи наявний протокол рішення правління ВАТ „Фотон” щодо відчуження майна, в тому числі, за спірним договором купівлі-продажу від 15.11.2005 № 44, в зв’язку з чим, судова колегія доходить до висновку про те, що обсяг повноважень Голови правління ВАТ „Фотон” на укладення спірного договору, а рівно, процедура прийняття відповідним органом управління ВАТ „Фотон” рішення про продаж майна, цілком відповідають вимогам закону та статутних документів юридичної особи –продавця за спірним правочином.

Щодо необхідності вивчення в сукупності всіх угод, за якими було відчужено майно за результатами біржових торгів від 01.11.2005, проведених Кримською універсальною біржею, то судова колегія зазначає, що вказані угоди вже були предметом судового дослідження за аналогічними позовами прокурора у справах №2-29/16542-06, №2-29/16543-06, №2-29/16544-06, за результатами розгляду яких в позові прокурору було відмовлено в повному обсязі.

Так, в матеріалах справи наявні постанови Вищого господарського суду України від 05.07.2007 у справах №2-29/16542-06, №2-29/16543-06, №2-29/16544-06, яким було залишено без змін рішення та постанову судів попередніх інстанцій з огляду на правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а зазначені постанови ВГСУ, в свою чергу, були визнанні обґрунтованими та законними Верховним судом України, оскільки останнім було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанції були встановлені преюдиціальні в розумінні статті 35 ГПК України факти про законність угод, за якими було відчужено майно за результатами біржових торгів від 01.11.2005, проведених Кримською універсальною біржею, а отже, підстави для доказування сторонами відповідних обставин та для оцінки цих обставин при розгляді даної справи –відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим прийнято відповідно до чинного законодавства і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання прокурора Центрального району міста Сімферополя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.09.2007 у справі № 2-8/9439.1-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.П. Фенько

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

Л.М. Заплава