ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2008 р. Справа № 6/72-07

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Вечірка І.О

Ляхевич А.А.

при секретарі Кулик О.А. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Бегара М.П. - представника за довіреністю від 01.06.2007р.,

присутнього в судовому засіданні 29.01.2008р.,

Гнатюка Є.М. - представника за довіреністю від 03.12.2007р.,

присутнього в судовому засіданні 29.01.2008р.,

від відповідача: Книжника Я.В. - представника за довіреністю від 19.01.2008р.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготерм", м. Вінниця

на рішення господарського суду Вінницької області

від "15" червня 2007 р. у справі № 6/72-07 ( суддя Говор Н.Д. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготерм", м. Вінниця до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсіл", м. Вінниця

про стягнення 1 726 600 грн.

з оголошеною в судовому засіданні 29.01.2008р. перервою до 19.02.2008р. згідно зі

ст. 77 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 15.06.2007 р. усправі №6/72-07 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготерм" ( м. Вінниця ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсіл" ( м. Вінниця ) про стягнення 1726600,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготерм" подало апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення господарського суду скасувати з підстав, наведених у скарзі, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме:

- помилковим є висновок місцевого суду про те, що відсутній безперервний ряд індосаментів;

- до суду першої інстанції було подано клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому було наведено поважність причин пропуску, однак суд ці причини не дослідив та не взяв до уваги той факт, що першого разу ТОВ "Енерготерм" з позовом до суду звернулось вчасно;

- матеріали справи не містять заяви ТОВ "Вінсіл" про застосування позовної давності, а із змісту ч.3 ст.267 ЦК України випливає, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення;

- позиція судів апеляційної та касаційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності ґрунтується на тому, що правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у випадках, коли буде доведено існування самого суб"єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання;

- наявність законних підстав для звернення товариства до суду підтверджується борговим документом - векселем, зобов"язання по якому не виконано векселедавцем;

- представник відповідача у судовому засіданні визнав наявність зобов"язання по векселю, що є предметом даного спору;

- правовий режим векселя встановлено Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі, запровадженим Женевською конвенцією 1930 р.; ст. 11 закону передбачає, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту; якщо індосамент є бланковим, то держатель векселя може передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк і не вчиняючи індосаменту ( ст.14 Уніфікованого Закону );

- за змістом ст.ст.53, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі у разі закінчення строків, встановлених для пред"явлення векселя, векселедержатель втрачає свої права проти індосантів, а не векселедавця;

- власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим;

- невірним є трактування суду щодо наслідків укладення договорів купівлі-продажу, оскільки перехід майнових прав по векселю, придбаному ТОВ "Енерготерм" являється одночасним переходом права вимоги за даним векселем.

У судових засіданнях 04.10.2007 р., 06.11.2007 р. 29.01.2008 р. представники позивача апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу ( а.спр.25,26, т.2 ) та його представники в судових засіданнях проти доводів й вимог скарги заперечили, вважаючи оскаржене рішення законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а скаргу- без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального й процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що відсутні підстави для її задоволення, зважаючи на наступне.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготерм" подало до господарського суду Вінницької області позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінсіл" 1726600 грн. за векселем №951, виданим відповідачем 11.12.2002 р. , з посиланням на те, що позивач є законним держателем векселя, оскільки його право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим. Вексель підлягає оплаті векселедавцем з підстав ст. ст. 16,17, 34,47,53,77,78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі ( а.спр.4-7, т.1 ).

Заявою про додаткове правове обґрунтування від 22.05.2007 р. позивач також обґрунтовує позовну вимогу ст. ст. 11, 16, 512-519, 525,526, 656 ЦК України ( а.спр.127, т.1 ).

За результатами розгляду позовних вимог суд першої інстанції ( як вже зазначалось ) прийняв рішення, яким у їх задоволенні позивачу відмовив, посилаючись на те, що ним пропущено строк позовної давності та що відсутній безперервний ряд індосаментів ( а.спр.141-143, т.1 ).

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності погоджується, однак вважає помилковим висновок про те, що ряд індосаментів не є безперервним з огляду на таке.

Згідно з абз.1,2 ст. 21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу" ( чинного на момент емісії векселя ) вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов"язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя ( векселедержателю ).

Випускаються такі види векселів: простий, переказний.

Спірні відносини, що є предметом даного судового розгляду, регулюються Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі ( запровадженим Женевською Конвенцією 7.06.30 р., дата набуття чинності Україною 6.01.2000 р. ).

З"ясуванням наявних у справі доказів судовою колегією встановлено, що 11 грудня 2002 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Вінсіл” видав Акціонерному товариству закритого типу „Аспект” простий вексель №951, номінальною вартістю 1 726 600,00 грн. із строком платежу за пред’явленням ( копії векселя знаходяться на а.спр. 12, т.1; а.спр.13, т.2; оригінал оглянуто в засіданні апеляційного суду 04.10.2007 р. ). АТЗТ „Аспект” вчинило бланковий індосамент на векселі, яким передало його на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Термінал 2001”.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Уніфікованого Закону передбачає, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

Слід зазначити, що всі положення про індосамент поширюються і на простий вексель ( ст.77 Уніфікованого Закону ).

Відповідно до ст. 13 Уніфікованого Закону індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші ( алонжі). Він повинен бути підписаний індосантом. Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений , або може складатися лише з одного підпису індосанта ( бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність , індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші ( алонжі).

В даній ситуації бланковий індосамент на векселі №951 написаний на його звороті та підписаний індосантом ( АТЗТ „Аспект” ). Отже, індосамент відповідає вимогам абз. 2 ст.13 Уніфікованого Закону.

Шляхом індосаменту всі права, що випливають із векселя, переносяться на нового кредитора. Індосат отримує право вимагати від платника-акцептанта обумовлену у векселі суму грошей у визначений термін, а також одержує право вимоги стосовно попереднього кредитора.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Термінал 2001” ( держатель векселя ) передало вказаний вексель ВАТ „Завод „Термінал” за актом прийому-передачі від 01.07.2003 р. ( а.спр.119, т.2 ) без вчинення індосаменту.

Згідно з п.3 абзацу 2 ст.14 Уніфікованого Закону, якщо індосамент є бланковим, то держатель векселя може передати вексель третій особі, не заповнюючи бланк і не вчиняючи індосаменту.

Тобто, передача векселя іншій особі можлива шляхом простого вручення документа.

При цьому, вручення векселя є юридичним фактом, який визначає момент виникнення у індосата права власності на вексель.

04.12.2006 р. між ТзОВ "Дюк-Інвест" ( повірений ) та ТзОВ "Енерготерм" ( довіритель ) укладено договір доручення №К-10, згідно з п.1.1 якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов"язання укласти в інтересах, від імені та за рахунок довірителя угоду щодо купівлі простого векселя №951, виданого 11.12.2002 р., номінальною вартістю 1 726 600,00 грн., зі строком платежу за пред’явленням ( а.спр.92-94, т.1 ).

Матеріали справи свідчать, що 05.12.2006 року ВАТ „Завод „Термінал" ( продавець ) та ТОВ „Енерготерм" ( покупець ), від імені та за рахунок якого на підставі договору доручення №К-10 від 04.12.2006 р. діє ТзОВ "Дюк-Інвест", уклали договір №КВ-10/1 купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до умов якого та згідно з актом приймання-передачі векселя від 06 грудня 2006 року , Відкрите акціонерне товариство "Завод "Термінал" передало ТОВ "Енерготерм" ( позивачу ) простий вексель №951, емітований ТОВ "Вінсіл", номінальною вартістю 1 726 600,00 грн., виданий 11.12.2002 р., зі строком платежу за пред’явленням - а.спр.13-15, т.1 (слід зазначити, що ВАТ „Завод „Термінал", не заповнюючи бланк і не вчиняючи індосаменту, передав вексель у відповідності з п.3 абзацу 2 ст.14 Уніфікованого Закону ).

Тобто, ТОВ "Енерготерм" ( позивач ) став власником векселя.

Стаття 16 Уніфікованого Закону передбачає , що власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній є бланковим .

Апеляційний суд вважає, що позивач є законним держателем векселя.

Право позивача на вексель, на думку судової колегії, базується на безперервному ряді індосаментів.

Помилковими є доводи скарги про переривання цього ряду і посилання місцевого суду на те, що він не є безперервним.

Ряд вексельних індосаментів послідовний; кожний попередній індосат є наступним індосантом.

Якщо останній індосамент є бланковим, законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним.

Законний векселедержатель не зобов"язаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними та дійсними. Доведення протилежного - обов"язок особи, якій пред"явлено вимогу за векселем ( п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. №5 ).

Таким чином, з урахуванням п.3 абз. 2 ст.14 Уніфікованого Закону, зважаючи на те, що останній індосамент є бланковим, відсутність в подальшому на векселі напису у формі індосаменту про перехід прав не є підставою для відмови в задоволенні вимоги векселедержателя за умови надання ним доказів того, що цей документ перейшов до нього на законних підставах.

Як вже вказувалось, позивач придбав вексель згідно з договором купівлі-продажу та по акту приймання-передачі, які подано в матеріали справи. Апеляційний суд розцінює вказані документи як належні докази того, що до позивача вексель перейшов на законних підставах.

Судова колегія вважає, що позивачем доведено існування самого суб"єктивного цивільного права.

В матеріалах справи відсутні докази того, що обумовлена у векселі сума грошей сплачена.

На думку апеляційного суду право позивача порушено і факт його порушення доведено.

Однак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Вексельне законодавство встановлює спеціальні строки давності позовних вимог - терміни, в межах яких особа, що має право вимагати за векселем, це право може реалізувати. Ці строки застосовуються виключно в правовідносинах, що виникають з вимоги платежу за векселем, та відрізняються від строків позовної давності, встановлених главою 5 ЦК України, і нормами цієї глави не регулюються.

В даній справі вексель видано зі строком платежу за пред"явленням, що відповідає приписам ст.33 Уніфікованого Закону.

Відповідно до ст. 34 цього закону переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні та повинен бути пред'явленим для платежу протягом одного року від дати його складання.

Відповідно до абзацу 1 ст.70 Уніфікованого Закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так і щодо позовних вимог, пред"явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов"язання. У разі пропуску цього строку позовні вимоги до акцептанта особи, яка приймає платіж за переказним векселем, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Таким чином, встановлені ст.70 Уніфікованого Закону строки для пред"явлення позовних вимог за векселем є присічними, вони не можуть бути змінені за угодою сторін і не підлягають зупиненню або відновленню. Суд застосовує ці строки незалежно від заяви сторони ( п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. №5).

Статтею 78 Уніфікованого Закону встановлено, що векселедавець простого векселя зобов'язаний так само як акцептант за переказним векселем. З цього випливає що векселедержатель ( власник векселя, що законно володіє ним) в межах трирічного строку може звернутись з позовом до векселедавця. Так, ТОВ "Енерготерм" звернулось до суду з позовом 08.12.06 р., про що свідчить відмітка канцелярії господарського суду Вінницької області , та повторно 29.12.2006 р. в зв’язку з поверненням позовної заяви з підстав ст. 4 ст. 63 ГПК України.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви не перериває строку позовної давності, а тому при повторному зверненні до господарського суду строк давності обчислюється в загальному порядку, починаючи з того дня, коли згідно з законодавством у позивача виникло право на позов.

Уніфікований Закон не містить норм, що встановлюють момент, коли строки давності, наведені в ст.70 вказаного закону, перериваються.

Найбільш близькими є норми цивільного права, а саме ст.264 ЦК України, якою передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку, наприклад здійснення платежу за векселем. Фактично в справі №6/72-07 платіж за векселем не здійснено.

Якщо векселедержатель звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості за векселем, то сам факт подання такого позову перериває перебіг строку давності у випадку прийняття позовної заяви та її розгляду.

Якщо ж позов не буде розглянуто ( а в даній ситуації при першому зверненні до місцевого суду позовну заяву не було прийнято, не було порушено провадження у справі та позов не розглядався, оскільки мало місце повернення ), перебіг строку давності в такому випадку не переривається. Помилковими є доводи скарги про те, що перебіг строку давності перервався.

Отже, позивач звернувся до господарського суду з позовом лише 29.12.2006р., тобто після трирічного терміну, а тому пропустив строки давності передбачені ст.70 Уніфікованого Закону.

На спеціальні строки, встановлені вексельним законодавством, не поширюється дія ст.267 ЦК України, що передбачає можливість поновлення пропущеного строку позовної давності ( безпідставними є посилання скаржника на вказану статтю ).

Недоречним є доводи апеляційної скарги, що до суду першої інстанції було подано клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому було наведено поважність причин пропуску, однак суд ці причини не дослідив та не взяв до уваги той факт, що першого разу ТОВ "Енерготерм" звернулось вчасно.

Отже, у разі пропуску строку давності векселедержатель, індосант, трасант або аваліст втрачають будь-які права за векселем щодо тих осіб, терміни звернення з позовом до яких пропущені. Ці права не підлягають поновленню незалежно від того, чи поважними були причини пропуску строку давності.

Слід зазначити, що правові наслідки спливу строку позовної давності в даній ситуації застосовуються, оскільки ( як вже відзначалось ) позивачем доведено існування самого суб"єктивного цивільного права і факт його порушення.

Після закінчення строку позовної давності припиняється дія матеріального права вимоги платежу від зобов"язаних за векселем осіб ( п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. №5 ).

З огляду на зазначене апеляційний суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити саме у зв"язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Рішення господарського суду Вінницької області від 15 червня 2007 року у справі №6/72-07 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготерм", м. Вінниця - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 15 червня 2007 року у справі №6/72-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготерм", м. Вінниця - без задоволення.

2. Справу №6/72-07 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Зарудяна Л.О.

судді:

Вечірко І.О

Ляхевич А.А.

Віддрук. 4 прим.:

-----------------------

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд