СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 січня 2008 р.

Справа № А-10/285

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарях судового засідання:
Нестеренко А.В., Ковалюк С.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за  позовом:       Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача:
Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

76000, м.
Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20

про:                    визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_2 - представник, (довіреність №б/н від 28.09.07р.);

від відповідача: Доронюк Д.І.
- головний державний податковий ревізор інспектор,

(довіреність №
55906/10-039 від 29.10.07р.);

Масловська О.Б. -
начальник відділу,

(довіреність №
55909/10-039 від 29.10.07р.);

Гнатів Г.І. -
заступник начальника ДПІ,

(довіреність №
63852/10-039 від 03.12.07р.)

Гусак М.М. - начальник  юридичного відділу,

(довіреність №
22404/10-039 від 14.05.07р.)

в с т а  н о в и в:

Підприємцем ОСОБА_1 заявлено вимогу
про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від
21.09.07р.

Представник Позивача адміністративний позов підтримує та не
погоджуючись з оспорюваним рішенням ДПІ, яким
зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у
розмірі 10133 грн. за червень 2007р.,
вказує на те, що на момент перевірки позивачем було представлено
працівникам ДПІ податкову накладну № 5067 від 28.05.07р. на суму ПДВ 10133,33
грн., виписану ТзОВ «Біосен», а також платіжне доручення № 21 від 25.05.07р.
про оплату коштів в сумі 60800 грн., в т.ч. ПДВ -  10133,33 грн. , що є достатньою правовою
підставою для підтвердження правомірності включення витрат по сплаті ПДВ до
податкового кредиту за травень 2007р.

Та обставина, що податкова накладна №
5067 від 28.05.07р. не містить опису (номенклатури)   відгрузки товарів не свідчить про
недійсність податкової накладної та не може, на думку позивача, слугувати
підставою для зменшення платнику податків податкового кредиту.

Відповідач в судовому
засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечує, вказуючи на те, що  підставою для прийняття оспорюваного рішення
було встановлене перевіркою порушення вимог пп.7.2.1.,7.2.6 п.7.2.,п.п.
7.4.5.п.7.4. та п.п.7.7.1.,7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону України  "Про податок  на додану вартість", що полягало  в тому, що позивачем на момент перевірки  було надано податкову накладну № 5067 від
28.05.07р., яка не містила обов»язкових реквізитів, а саме:  номенклатури
поставки товарів,  одиниці виміру
товару, тобто кількості,об»єму чи обсягу та ціни одиниці продажу, що відповідно
до вимог цього ж Закону України
"Про податок  на додану
вартість" позбавляє покупця права на включення до податкового кредиту
витрат зі сплати ПДВ на підставі податкової накладної, що не відповідає
вимогам  цього Закону.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши  доводи та заперечення
представників сторін, суд  встановив
наступне.

За результатами проведеної Державною
податковою інспекцією в м. Івано-Франківську позапланової виїзної
документальної перевірки Підприємця ОСОБА_1 з питань підтвердження правильності
декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за травень 2007
року та підтвердження достовірності нарахування заявленого бюджетного
відшкодування за червень 2007 року, що відображені в акті перевірки № 47/17/3
від 12.09.07р., ДПІ в м. Івано-Франківську було прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21.09.07р., яким  зменшено суму бюджетного відшкодування
податку на додану вартість у розмірі 10133 грн. за червень 2007 року.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування згідно з оспорюваним
рішенням був висновок ДПІ  про
безпідставне включення  у травні 2007р.
до складу податкового кредиту ПДВ
розмірі 10133 грн. на підставі податкової накладної № 5067 від
28.05.07р., що не відповідає вимогам підпунктів "е", "ж"
пп.7.2.1 п.7.2 ст.7  Закону України   "Про податок  на додану вартість", так як не містить
зазначені окремими рядками вимоги щодо опису
(номенклатури)   товарів   (робіт,
послуг)  та  їх кількості (обсягу, об'єму);   ціни поставки без врахування податку.

Такий висновок податкового
органу  грунтується на тому, що
відсутність хоча б одного з визначених Законом обов'язкових реквізитів
податкової накладної, позбавляє платника податків права на включення до
податкового кредиту витрат зі слати податку на додану вартість на підставі
такої податкової накладної.

Суд
погоджується з висновком податкового органу, вважає оспорюване рішення
ДПІ правомірним, а позов таким, що не підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно до  п.п.7.7.1
та п.п.7.7.2 п.7.7ст.7 Закону України
"Про податок  на додану
вартість" /надалі -Закону/ ,  сума
податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню,  визначається як різниця між сумою податкового
зобов'язання  звітного  податкового
періоду  та сумою податкового
кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному   значенні
суми,   розрахованої   згідно
з підпунктом  7.7.1  цього
пункту,  така   сума
підлягає   сплаті
(перерахуванню)  до  бюджету
у  строки,  встановлені
законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному   значенні
суми,   розрахованої   згідно
з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього  податку,
що  виник  за
попередні податкові  періоди  (у
тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону),  а при його
відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7
цього ж Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми  сплаченого
(нарахованого)  податку  у
зв'язку з придбанням товарів
(послуг),  не  підтверджені
податковими  накладними  чи митними
деклараціями  (іншими  подібними
документами  згідно  з підпунктом
7.2.6  цього  пункту).

Вимоги до податкової накладної
регламентовані п.п.7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону, відповідно до яких   платник податку зобов'язаний надати
покупцю  податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками обов»язкові реквізити, серед яких , зокрема:
згідно з  підпунктами "е",
"ж" опис   (номенклатуру)   товарів
(робіт,  послуг)  та  їх кількість
(обсяг, об'єм);   ціну поставки без
врахування податку.

Згідно підпункту 7.2.3  цього  ж
пункту,  податкова  накладна складається   у
момент   виникнення  податкових зобов'язань  продавця
у  двох  примірниках.
Оригінал  податкової накладної
надається покупцю,  копія залишається у
продавця товарів (робіт,  послуг).                                Податкова   накладна
є   звітним   податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Платники податку   повинні
зберігати   податкові   накладні протягом  строку,
передбаченого  законодавством  для зобов'язань із сплати податків.

Підпунктом 7.2.6   цього
пункту  передбачено,  що
податкова накладна  видається
в  разі
продажу  товарів  (робіт, послуг) покупцю на його вимогу.

В силу в.ч 2 цього ж пункту , у разі
відмови з боку постачальника товарів
(послуг)  надати податкову  накладну
або  при  порушенні ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право
додати  до  податкової декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого постачальника,  яка є підставою для включення сум цього
податку до складу  податкового  кредиту.
До  заяви  додаються копії товарних чеків або інших  розрахункових
документів,  що  засвідчують
факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).
Отримання такої    скарги    є   підставою   для
проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для
з'ясування достовірності  та  повноти
нарахування  ним  зобов'язань
з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Таким чином, законодацем врегульовано
питання щодо включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість ,
сплаченої у зв»язку з придбанням товару (робіт, послуг) в тому випадку, коли
продавець порушує встановлений порядок виписування податкової накладної.

Як свідчать обставини справи, таким
правом позивач у передачений законодавсвом термін не скористався, чого не
спростосував представник позивача в судовому засіданні.

На момент перевірки,
відповідно до реєстру документів позивача, наданих ним для перевірки,
перевіряючим була надана податкова накладна № 5067 від 28.05.07р., що не
відповідає вимогам підпунктів "е", "ж" пп.7.2.1 п.7.2
ст.7  Закону, так як не містить вимоги,
зазначені окремими рядками, щодо опису
(номенклатури)   товарів   (робіт,
послуг)  та  їх кількості (обсягу, об'єму);   ціни поставки без врахування податку. Дане
порушення зафіксоване податковим органом в акті перевірки та не спростоване
позивачем. Надання позивачем до матеріалів справи, тобто після перевірки іншої
податкової накладної № 5067 від 28.05.07р., оформленої вже з дотриманням вимог
Закону, не спростовує факт порушення та не може бути підставою для задоволення
позову.

Визначення законодавцем  юридичного
значення   податкової накладної
,  встановлення порядку видачі та вимог
щодо її  формального  змісту
дає підстави для висновку,  що
дотримання платником податку зазначеного порядку і форми податкової накладної
є  обов'язковою умовою для набуття
податковою накладною юридичного значення, а отже і підстави,  з якою
підпункт  7.4.5  пункту
7.4 ст. 7   Закону   України
"Про   податок   на
додану  вартість"  пов'язує право  платника
податку  на  включення
до податкового кредиту витрат по сплаті податку.

В зв'язку з цим не заслуговують на
увагу доводи позивача про те, що формуючи
податковий  кредит у травні 2007р.  на
підставі  податкової
накладної,  що не відповідає вимогам
законодавства, позивач не порушив чинне законодавство.

За наведених обставин та норм Закону,
суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, Законом України "Про податок
на додану вартість",  ст.ст. 94,
158, 160, 186, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в  :

в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом  двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена в повному
обсязі  09.01.08р.

Внесено в АС «Діловодство
суду»  помічник судді Кузишин У.Б.