КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 12/201 (10/331/46)

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури - не з'явився

від позивача - Синько О.О. (дор. № 02-15/1456 від 17.08.2006 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Чернігівоблпаливо"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.08.2007

у справі № 12/201 (10/331/46)

за позовом                               Прокурора Чернігівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської районної державної

адміністрації Чернігівської області

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Чернігівоблпаливо"

про                                                  відшкодування понесених непередбачених витрат в сумі 139068,2 грн. тастягнення 25809,55 грн. штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чернігівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства „Чернігівоблпаливо” (далі – ВАТ „Чернігівобленерго”, відповідач) понесених непередбачених витрат в сумі 139 068,2 грн., які виникли внаслідок неналежного виконання договору поставки, та штрафних санкцій за затримку постачання вугілля в сумі 24679,26 грн. (з урахуванням уточнення позовних вимог – а.с. 100-101).

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 14.08.2007 р. у справі № 12/201 (10/331/46) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ВАТ „Чернігівоблпаливо”, на користь Чернігівської районної державної адміністрації (далі – позивач) 23507 грн. 42 коп. пені, стягнуто з ВАТ „Чернігівоблпаливо”, в доход державного бюджету: 235 грн. 07 коп. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення 139068,20 грн. непередбачених витрат, які виникли внаслідок неналежного виконання договору поставки позовні вимоги залишено без розгляду; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. При цьому відповідач зазначає, що ВАТ „Чернігівоблпаливо” було виконано договірні зобов’язання належним чином в максимальних об’ємах поставки вугілля, а також посилається на пункти 9.1, 9.2 укладеного з позивачем договору, які регулюють відносини сторін при виникненні форс-мажорних обставин, та вимоги ст. 607 ЦК України, відповідно до якої, зобов’язання припиняється неможливістю його виконання у зв’язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Прокуратура та відповідач своїх представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи, без участі представників прокуратури та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між відділом освіти Чернігівської районної державної адміністрації (платник), Чернігівською районною державною адміністрацією (замовник) та відповідачем (виконавець) було укладено договір № 01 від 10.01.2006 року про закупівлю вугілля кам’яного для шкільних закладів Чернігівського району до кінця опалювального сезону 2005-2006 рр. (далі – Договір № 01 від 10.01.2006р.).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 01 від 10.01.2006р., виконавець взяв на себе зобов’язання здійснювати поставку (передачу) у власність платника вугілля кам’яного для шкільних закладів Чернігівського району протягом січня-лютого 2006р., а платник - прийняти вугілля та сплатити за нього на умовах договору.

Пунктом 1.3. Договору № 01 від 10.01.2006р. передбачено, що предметом поставки є вугілля марки АС в кількості 600 тон та марки ГР-0200 в кількості 400 тон.

Умовами договору сторони передбачили, що загальна сума договору складає 370 000 грн. (п. 3.1. Договору № 01 від 10.01.2006р.).

Згідно з п. 11.1. Договору № 01 від 10.01.2006р., даний договір вступає в силу з дня підписання всіма сторонами і діє до 01.03.2006 року.

Розділом 4 Договору № 01 від 10.01.2006р. встановлено, що виконавець здійснює поставку вугілля платнику протягом січня-лютого 2006 року партіями по три вагони. Перша партія має бути поставлена до 12.01.2006 року. Зобов’язання виконавця щодо поставки вугілля вважаються виконаними, коли вся партія вугілля буде передана платнику в м. Чернігові, що підтверджується підписанням товарно-транспортних накладних та актів приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання умов договору поставив до закладів освіти Чернігівського району протягом січня-лютого 2006 року відповідно до Договору № 01 від 10.01.2006р. вугілля марки АС в кількості 178,7 т та ГР-0200 в кількості 218,2 т., що підтверджується товарно -транспортними накладними (копії - а.с. 17-20), загальна вартість поставленого відповідачем вугілля та наданих послуг по навантаженню за Договором № 01 від 10.01.2006р. склала 112336 грн. 06 коп.

Судом першої інстанції правомірно визначено, що вугілля марки АМ поставлене відповідачем згідно з накладними № 14363 від 17.02.2006 року в кількості 137,6т. за ціною 371 грн. за тону, на загальну суму 51049,60 грн., № 14345 в кількості 48,87 т. за ціною 371 грн. за тону, на загальну суму 18130,63 грн., № 14332 від 30.01.2006 року в кількості 2,43 т. за ціною 371 грн. за тону, на загальну суму 901,53 грн., не може бути зараховано в рахунок поставки за Договором № 01 від 10.01.2006р., оскільки асортимент продукції, яка підлягає поставці, є суттєвою умовою договору, а вказаним договором поставка вугілля марки АМ не була передбачена.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума недопоставки вугілля за Договором № 01 від 10.01.2006р. становить 257663,94 грн. (370 000,00 грн. - 112336,06 грн.).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Відповідач, в порушення названих норм законодавства та умов Договору № 01 від 10.01.2006р., взятих на себе зобов’язань щодо поставки в повному обсязі не виконав.

Прокурор просить в позові (з урахуванням уточнення позовних вимог – а.с. 100-101), у зв’язку з порушенням відповідачем зобов’язання, стягнути з нього пеню в сумі 24679,26 грн. за 184 дні.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно з чч. 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у випадку затримки поставки товару виконавець сплачує штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на момент сплати за кожний день затримки.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Оскільки відповідачем допущено прострочення виконання взятих на себе зобов’язань щодо поставки вугілля у сумі 257663,94 грн., суд першої інстанції, з урахуванням умов Договору та вимог ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за період з 01.03.06р. по 31.08.2006р. (184 дні) в сумі 23507 грн. 42 коп.

Зважаючи на те, що при розрахунку пені прокурором не було враховано зміну облікової ставки НБУ з 10.06.2006р. (в розрахунку прокурором застосовано розмір облікової ставки НБУ 9,5%*2=19%, однак з 10.06.2006р. облікова ставка НБУ становила 8,5%, тобто подвійна облікова ставка НБУ = 17%), то місцевий господарський суд правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1171,84 грн. (24679,26 грн. - 23507, 42 грн.) .

Також, оскільки матеріалами справи підтверджується, що прокурор та позивач без поважних причин не виконали вимог суду першої інстанції, викладених в ухвалі господарського суду Чернігівської області від 01.08.2007р. (а.с. 90) - без поважних причин не надали витребуваних судом документів, необхідних для розгляду позовних вимог в частині стягнення 139068,20 грн. непередбачених витрат, які виникли внаслідок неналежного виконання договору поставки, то суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовні вимоги прокурора в цій частині без розгляду, у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд мотивовано визнав позовні вимоги в частині стягнення 23507 грн. 42 коп. пені такими, що підлягають задоволенню, та залишив без розгляду позовні вимоги в частині стягнення 139068,20 грн. непередбачених витрат, які виникли внаслідок неналежного виконання договору поставки, а також правомірно відмовив в решті позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Чернігівобленерго” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 14.08.2007 року у справі № 12/201 (10/331/46) - без змін.

Справу № 12/201 (10/331/46) повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

17.01.08 (відправлено)