ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 2-13/3104-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Маріна"

приватного підприємства "Ремсервіс"

на           ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.05.2007р.

та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду

від 15.10.2007р.

у справі №2-13/3104-2007

за позовом Дочірнього підприємства "Маріна" приватного підприємства "Ремсервіс"

до           Закритого акціонерного товариства "Крим-Лада"

про                    стягнення 84 014,21 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Борзунов В.І. (довіреність у справі),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Маріна" приватного підприємства "Ремсервіс" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства "Крим-Лада" і просило суд стягнути з останнього 84 014,21 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та Закритим акціонерним товариством "Крим-Лада" в особі філії м.Севастополя було укладено договір оренди №1/12-03 від 01.2.2003р., предметом якого є частина виробничого приміщення техобслуговування та ремонту виробничої площі будови Літер "А" (виробнича будівля) площею 848,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул.Сільська, 44 в м.Севастополі. Строк дії договору з 01.12.2003р по 01.12.2007р.

Внаслідок незаконного, на думку позивача, одностороннього розірвання вказаного договору оренди з боку відповідача (орендодавця) позивачу заподіяно збитки у сумі 84 014,21 грн. у вигляді неодержаного прибутку.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на те, що договір оренди є недійсним внаслідок укладення його з боку відповідача особою з перевищенням делегованих їй повноважень, наданих законом, а відтак цей договір не створює для його сторін юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.05.2007р. (суддя А.І.Жукова), залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.10.2007р. (головуючий, суддя Борисова Ю.В., Горошко Н.П., Голик В.С.), позов залишено без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України у зв'язку з не поданням позивачем без поважних причин витребуваних судом матеріалів, необхідних для розгляду спору по суті, та неявкою представника позивача тричі у судові засідання.

Не погоджуючись з вказаними ухвалою та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких просить оскаржувані ухвалу та постанову залишити без змін, а скаргу без задоволення з мотивів, викладених у запереченнях.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю його представника, не повідомивши належним чином про час і місце засідання суду, спростовується матеріалами справи.

Так, ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.02.2007р. (а.с.1) порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 03.04.2004р., зобов'язано позивача надати оригінали документів, доданих до позовної заяви, установчі документи, а також забезпечити явку повноваженого представника. Як встановлено судом апеляційної інстанції вказану ухвалу позивач отримав вчасно, що також підтверджується його клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.35).

Ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2007р. розгляд справи відкладено на 07.05.2007р. у зв'язку з неявкою представників обох сторін та необхідністю отримання додаткових документів, зобов'язано позивача та відповідача виконати вимоги, викладені в ухвалі суду від 09.02.2007р. (а.с.34).

Ухвалою суду першої інстанції від 07.05.2007р. розгляд справи відкладено на 22.05.2007р. у зв'язку з неявкою представника позивача та необхідністю отримання додаткових документів, зобов'язано позивача виконати вимоги, викладені в ухвалі суду від 09.02.2007р. Явку представників сторін у судове засідання визнано обов'язковою (а.с.63).

Вказані ухвали були надіслані сторонам і до суду не поверталися.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з’явився на виклик у засідання господарського суду і його нез’явлення перешкоджає вирішенню спору.

Так, за змістом названої норми, підставою для залишення позову без розгляду є сукупність наступних обставин:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору;

- позивач не подав витребувані документи чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов’язаний з’ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об’єктивно оцінити їх поважність.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції поважних причин неподання позивачем витребуваних судом доказів не встановив. З’ясуванню цих причин перешкоджало не з’явлення позивача у судові засідання.

Відповідно до ст.47 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. При цьому, в силу ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За вимогами ст.38 ГПК України якщо подані сторонами документи є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств, організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

В силу вказаної норми обов’язок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції тричі витребував у позивача оригінали документів, необхідних для вирішення даного спору по суті. Проте, вимоги суду позивачем не виконані, витребувані документи не подані, причини їх неподання своєчасно не повідомлені, що виключало можливість розгляду позовних вимог позивача, в тому числі і з огляду на нез’явлення тричі у судові засідання представника позивача.

Отже, з огляду на те, що суд першої інстанції у своїх ухвалах від 09.02.2007р, від 03.04.2007р., та від 07.05.2007р. визнав явку сторін обов’язковою, а також на те, що сторони належним чином були повідомлені про час і місце засідання суду, про що зазначено як в оскаржуваній ухвали про залишення позову без розгляду, так і в постанові апеляційного суду, а також враховуючи не подання позивачем без будь-яких причин витребуваних судом першої інстанції матеріалів, необхідних для розгляду справи по суті заявлених вимог, висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є законним, обґрунтованим, відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування оскаржуваних ухвали та постанови немає.

Сплачене скаржником державне мито в сумі 420,07 грн. відповідно до квитанції №417176 від 25.10.2007р. підлягає поверненню на підставі ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито", оскільки касаційна скарга на ухвалу суду про залишення позову без розгляду та постанова про залишення цієї ухвали без змін державним митом не оплачується.

Керуючись ст. ст. 47, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Маріна" приватного підприємства "Ремсервіс" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.10.2007р. у справі №2-13/3104-2007 - без змін.

2. Видати Дочірньому підприємству "Маріна" приватного підприємства "Ремсервіс" довідку на повернення з державного бюджету 420,07 грн. державного мита, сплаченого відповідно до квитанції №417176 від 25.10.2007р., повернувши з матеріалів касаційної скарги вказану квитанцію.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій