ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2008

Справа №2-2/9648-2008

за позовом - Кримського республіканського підприємствоа "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Сімферополя" (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5)

до відповідача - ВАТ "Сімферопольський завод будівельних матеріалів" (95023, м.Сімферополь, вул. Беспалова, 105)

про стягнення 7 420грн.90коп.

Суддя В.І. Толпиго

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Міркін – представник, довіреність у справі

Від відповідача : не з’явився

Суть спору:

Позивач - Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Сімферополя" звернувся у Господарський суд АРК із позовом до відповідача - ВАТ "Сімферопольський завод будівельних матеріалів" про стягнення 7420грн.90коп, у тому числі, суму основного боргу – 6 540грн.69коп, суму інфляції у розмірі 459грн.52коп, 3 % річних у сумі 91грн.72коп та пені у сумі 328грн.97коп

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено договір на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації № 263 від 02.4.2002р. на підставі якого відповідачем споживалась вода та скидались стоки. На оплату споживаних відповідачем послуг з водовідведення та водопостачання за вищевказаним договором виставлялись рахунки, однак, відповідач, порушуючи вимоги договору, не належним чином сплачував за отримані послуги, у результаті чого склалась заборгованість у сумі 6540,69 грн. Невиконання відповідачем прийнятих на себе за договором зобов’язань та несплата вказаної заборгованості стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду новий розрахунок, відповідно до якого зменшив суму позову та просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 6 540грн69коп за період з 26.9.2007р по 20.8.2008р, пеню у сумі 192грн27коп за період з 11.3.2008р по 20.8.2008р, річних у сумі 59грн15коп за період з листопада 2007р по 16.9.2008р та інфляційні у сумі 459грн52коп за період з листопада 2007р по 16.9.2008р., що відображено у протоколі судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним|виробленого,справленого| належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов'язання визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації №263 від 02.4.2002р, на підставі якого відповідачем проводилось споживання води та скидалися стоки.

Згідно з п. 19 Договору №263 від 02.4.2002 року даний договір укладений строком по 02.4.2003 р., вступає у силу з моменту його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заяви однієї зі сторін про відмову від договору або його перегляді. Кількість пролонгацій не обмежена.

Відповідно до п. 1 зазначеного Договору позивач ("Водоканал") приймає на себе зобов'язання забезпечувати відповідача ("Абонента") питною холодною водою (ГОСТ 2874-82) при наявності води у джерелах у кількості не більш встановленого ліміту, а також проводити водовідведення.

Розрахунки за воду здійснюються згідно тарифам в розмірі за 1 м. куб. відпущеної води та за 1 м. куб. відведених стоків. Про зміну тарифів позивач сповіщає відповідача шляхом предявлення платіжного документу, без оформлення додаткової угоди (пункти 2, 4 Договору).

На оплату спожитих відповідачем послуг з водовідведення та водопостачання за вищевказаним Договором позивач пред’являв рахунки № 263 від 23.10.2007 р. на суму 564,60грн., №263 від 23.11.2007 р. на суму 666,19 грн., №263 від 21.12.2007 р. на суму 683,88 грн., № 263 від 23.01.2008 р. на суму 735,00грн., №263 від 27.02.2008 р. на суму 627,00 грн., №263 від 24.03.2008р. на суму 1081,79 грн., № 263 від 24.04.2008 р. на суму 1051,90грн., №263 від 23.05.2008 р. на суму 986,48 грн., №263 від 26.06.2008 р. на суму 1165,46 грн., №263 від 01.07.2008р. на суму 1230,35 грн., №263 від 20.08.2008р. на суму 800,58 грн. (копії рахунків додаються).

Всього пред’явлено рахунків на суму 9 593грн.23коп. На вищевказаних рахунках стоять підписи зі сторони абонента (відповідача) про згоду з сумами спожитих послуг та їх об'ємом.

Сторони передбачили, відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 Договору №263 від 02.04.2002 року, що кінцевий розрахунок за отримані послуги по водопостачанню та водовідведенню проводиться не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В порушення умов вищевказаного Договору та прийнятих на себе зобов'язань відповідач не належним чином оплачував отримані послуги: відповідачем лише частково оплачувались рахунки, а саме сплачено 3 052грн.54коп, в зв'язку з чим сума основного боргу за водопостачання та водовідведення за Договором №263 від 02.04.2002р. відповідача перед позивачем за період з 26.09.2007 року по 20.08.2008 року складає 6 540грн.69коп.

Окрім того, на підтвердження об'ємів спожитої води та водовідведення представниками позивача та відповідача складались акти: акт від 23.10.07р., акт від 23.11.2007р., акт від 21.12.2007р., акт від 23.01.2008р., акт від 25.02.208р., акт від 24.03.2008р., акт від 23.04.2008р., акт від 23.05.2008р., акт від 26.06.2008р., 31.07.2008р., акт від 20.08.2008р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як такі він до суду не надав, більш того, на підтвердження прийнятих на себе зобов’язань за вищевказаним договором відповідачем було частково сплачено 3 052грн.54коп.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 6 540грн.69коп. за період з 26.09.2007 року по 20.08.2008 року за Договором на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації №263 від 02.04.2002р. обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення річних, інфляційних та пені.

Позивач, у судове засідання, що відбулося 04.12.2008р., надав новий розрахунок ціни позову, у якому зменшує розмір річних та просить суд стягнути з відповідача річні у сумі 59грн15коп за період з листопада 2007р по 16.9.2008р та інфляційні у сумі 459грн52коп за той же період, у цей частині|частці| позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 547, 549 ЦК| України правочин|угода| по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється|скоюється,чиниться| у письмовій формі, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Уточненням позовних вимог, заявленими у судовому засіданні 04.12.2008р з наданням нового розрахунку пені, позивач зменшив розмір пені та просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 192грн27коп за період з 11.3.2008р по 20.8.2008р, у цей частині|частці| позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки пеня розрахована правильно та відповідно до підпункту 3.2. п. 3 Договору на водопостачання та водовідведення відповідач №263 від 02.04.2002р. за несвоєчасне внесення плати за послуги повинен сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

У частині стягнення річних у розмірі 32грн57коп та пені у розмірі 136грн70коп, суд вважає за необхідне у позові відмовити у зв’язку із тим, що ця сума помилково нарахована позивачем, що підтверджується його новим розрахунком.

Витрати по оплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

За згодою представника позивача в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ВАТ "Сімферопольський завод будівельних матеріалів" (95023, м.Сімферополь, вул. Беспалова, 105, п/р 1861 в КЦВ «Промінвестбанк» м.Сімферополь, МФО 324430, ) на користь Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Сімферополя" (95063, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, 5, п/р в КРД ВАТ "Райффайзен банк "Аваль", МФО 324021, ) заборгованість в сумі 6 540грн69коп., пеню у сумі 192грн27коп, річні у сумі 59грн15коп, інфляційні у сумі 459грн52коп, державне мито в сумі 99грн.67коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 115грн.31коп

3.          у частині стягнення 32грн57коп річних та 136грн70коп пені відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.