КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2008                                                                                           № 38/339

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Малетича М.М.

при секретарі:

За участю представників:

позивача - Гринчук О.Ю.,

відповідача - Загородня Д.М., Михалюк К.О., Соболь М.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.12.2007

у справі № 38/339

за первісним позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик”

про           тлумачення змісту пункту 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002.

за зустрічним позовом                     Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Техенергобуд”

про                                                  тлумачення змісту пункту 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2007 порушено провадження у справі № 38/339 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техенергобуд” (далі – ТОВ “Техенергобуд”) до Відкритого акціонерного товариства “Науково-виробниче підприємство “Більшовик” (далі – ВАТ “НВП “Більшовик”) про тлумачення змісту пункту 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002.

ВАТ “НВП “Більшовик” до прийняття рішення зі спору звернулося до господарського суду м. Києва з зустрічним позовом до ТОВ “Техенергобуд” про тлумачення змісту пункту 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.12.2007 у первісному позові відмовлено, а зустрічний позов задоволено. Суд вирішив, що зміст пункту 4.2. договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002, укладеного між ТОВ “Техенергобуд” та ВАТ “НВП “Більшовик”, треба тлумачити так, що якщо жодна сторона на протязі 2 (двох) місяців до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично продовжується на один рік.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 13.12.2007, ТОВ “Техенергобуд” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

ВАТ “НВП “Більшовик” проти доводів апеляційної скарги заперечувало, просило рішення господарського суду м. Києва від 13.12.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Техенергобуд” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ВАТ “НВП “Більшовик” та ТОВ “Техенергобуд” 23.07.2002 укладено договір оренди № ДО-08-2002, за умовами якого, ВАТ “НВП “Більшовик” передало, а ТОВ “Техенергобуд” прийняло у тимчасове платне користування складське приміщення та постовий будинок, за адресою: провулок Чугуївський, 21, загальна площа: 776,1 кв.м., розмір земельної ділянки, що передається у користування разом з об’єктом, що орендується 0,139 га, вартість об’єкта, що орендується, на момент передачі в оренду: придатне для користування за п. 2 договору, недоліки майна, що орендується: підлягає ремонту (п. 1 договору).

Згідно п. 4.1 договору термін оренди складає п’ять років з моменту прийняття об’єкта, що орендується, за актом здачі-приймання, у разі його відсутності з моменту підписання договору (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що якщо жодна сторона в термін 2 місяці до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на один рік.

ТОВ “Техенергобуд” має право відмовитись від договору, попередивши ВАТ “НВП “Більшовик” в термін 2 місяці, при цьому сплачена наперед орендна плата ТОВ “Техенергобуд” не повертається (п. 4.4 договору).

ВАТ “НВП “Більшовик” 15.06.2007 звернулося до ТОВ “Техенергобуд” листом № 1365-33 в якому зазначило, що у зв’язку із закінченням 22.07.2007 терміну дії договору найму № ДО-08/Б-2002 просило провести взаєморозрахунки, звільнити та здати приміщення по акту.

ТОВ “Техенергобуд” листом № 06/07 від 06.07.2007 повідомило ВАТ “НВП “Більшовик” про те, що виходячи із п. 4.2 договору, сторона, яка бажає припинити договірні відносини зобов’язана не пізніше 23.05.2007 заявити іншій стороні про свої наміри. У випадку відсутності заяви про наміри припинити договірні відносини до 23.05.2007, або здійснення такої заяви пізніше вказаної дати, договір автоматично пролонгується на один рік на тих же умовах. У зв’язку з тим, що ТОВ “Техенергобуд” не бажає припиняти орендні відносини і в строк до 23.05.2007 не отримало заяви про припинення договору від ВАТ “НВП “Більшовик”, то договір оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002 та угоди до нього від 03.01.2003 та 28.05.2003 пролонговані на один рік, тобто, до 23.07.2008.

ВАТ “НВП “Більшовик” листом № 1642-33 від 20.07.2007 та листом № 1668-33 від 25.07.2007 звернулось до ТОВ “Техенергобуд” про те, що відповідно до вимог ст. 188 та п. 4 ст. 283 ГК України підтверджує намір припинити дію договору та його розірвати.

Спір у справі виник у зв’язку з різним тлумаченням сторонами п. 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002.

Так, ТОВ “Техенергобуд” вважає, що п. 4.2 договору оренди № ДО-08-2002 від 23.07.2002 слід розуміти наступним чином: заява про намір припинити дію договору повинна бути зроблена стороною не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку дії договору, інакше строк дії договору продовжується на один рік.

ВАТ “НВП “Більшовик” стверджує, що п. 4.2 договору № ДО-08-2002 від 23.07.2002 слід розуміти наступним чином: заява про намір припинити дію договору повинна бути зроблена стороною протягом двох місяців до закінчення строку дії договору, інакше строк дії договору продовжується на один рік.

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) набрав чинності 01.01.2004 (п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

З урахуванням того, що цивільні відносини між сторонами, виникли до набрання чинності ЦКУкраїни, і продовжують існувати після набрання ним чинності, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми ЦК України.

Статтею 637 ЦК України передбачено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, при тлумаченні правочину беруться до уваги, зокрема, однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, буквальне значення слів і понять.

Пунктом 4.2 договору, який підлягає тлумаченню, передбачено, що якщо жодна сторона в термін 2 місяці до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на один рік.

Відповідно до п. 3.2 договору сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію та приступити до передачі об’єкта, що орендується, протягом 10 днів з моменту підписання договору.

Об’єкт, що орендується, повинен бути переданий ВАТ “НВП “Більшовик” та прийнятий ТОВ “Техенергобуд” не пізніше 10 днів з моменту початку роботи двосторонньої комісії (п. 3.4 договору).

Орендна плата сплачується передоплатою в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок ВАТ “НВП “Більшовик” наперед не пізніше 10 числа кожного місяця (п. 5.3 договору).

Пунктом 5.4 договору встановлено, що ТОВ “Техенергобуд” зобов’язаний протягом 10 днів з моменту прийняття об’єкта, що орендується, перерахувати орендну плату за два місяці авансом.

Згідно п. 7.1 договору ТОВ „Техенергобуд” зобов’язався своєчасно здійснювати орендні платежі та платежі за використання енергоресурсів до 10 числа кожного місяця.

Відповідно до п. 8.2 договору сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію та приступити до передавання об’єкта, що орендується протягом 5 днів до моменту закінчення терміну оренди.

Протягом терміну за п. 8.2 договору ТОВ „Техенергобуд” зобов’язаний виїхати з об’єкта, що орендується, та підготувати його до передачі орендодавцю(п. 8.3 договору).

Об’єкт, що орендується, повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем протягом 10 днів з моменту початку роботи двосторонньої комісії (п. 8.4 договору).

Виходячи з наведеного, в договорі оренди, строки, які встановлюють час вчинення сторонами певних дій вживаються зі словами „протягом” (п.3.2, 5.3, 8.2, 8,4), „не пізніше” (п. 3.4,5.3) та „до” (п. 7.1).

Зі словом „термін” строки, які встановлюють час вчинення сторонами певних дій, вживаються в п. 4.1, 4.2, 4.3,4.4 договору.

Отже, виходячи із всього змісту договору оренди неможливо дійти однакового висновку, в якому саме значенні вживаються у п. 4.2 договору слова „якщо жодна сторона в термін 2 місяці до закінчення договору не заявить про намір його розірвати”.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Виходячи із змісту наведених норм, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що загальноприйняте у сфері орендних відносин значення термінів, які встановлюють строки (один місяць) вчинення стороною дії з направлення іншій стороні заяви про припинення або зміну умов договору оренди, означає строк, на протязі якого повинна бути вчинена така дія.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, з посилкою на Тлумачні словники української мови, вказав, що з буквального значення слова „термін” вбачається, що термін може вживатись у значенні певного інтервалу часу, на протязі якого здійснюється або повинна бути здійснена певна дія, або у значенні певного моменту, у який має бути вчинена дія і дійшов висновку, що буквальне значення слова “термін” у договорі оренди, який укладений між сторонами, вживається як проміжок часу (2 місяці) до закінчення строку дії договору оренди, на протязі якого сторона повинна заявити про намір його розірвати.

З урахуванням наведеного та враховуючи те, що відповідно до ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, буквальне значення слів і понять, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що п.4.2 договору оренди, укладеного між сторонами слід розуміти так, що договір автоматично продовжується на один рік, якщо жодна сторона на протязі 2 місяців до закінчення договору не заявить про намір його розірвати і задовольнив зустрічний позов ВАТ „НВП „Більшовик”.

Оскільки п.4.2 договору оренди, укладеного між сторонами слід розуміти так, що договір автоматично продовжується на один рік, якщо жодна сторона на протязі 2 місяців до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, то суд першої інстанції правомірно відмовив ТОВ „Техенергобуд” в задоволенні первісного позову, в якому воно просило суд дати тлумачення п. 4.2 договору оренди наступним чином: заява про намір припинити дію договору повинна бути зроблена стороною не пізніше ніж за два місяця до закінчення строку дії договору, інакше строк дії договору продовжується на один рік.

Доводи ТОВ „Техенергобуд” наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК України і суд першої інстанції здійснив тлумачення п. 4.2 договору оренди в порядку, передбаченому ст. 213 ЦК України.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 13.12.2007.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 13.12.2007 у справі № 38/339 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Техенергобуд” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 38/339 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Малетич М.М.

25.02.08 (відправлено)