ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2008 Справа № 5/158

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі –Врона С.В.

за участю представників

позивача Романяк М.Я.

відповідача-1 не з’явився

відповідача-2 не з’явився

відповідача-3 не з’явився

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Кіровоградський проектно-конструкторський інститут „Грунтопосівмаш”, м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2007 року у справі № 5/158

за позовом відкритого акціонерного товариства „Кіровоградський проектно-конструкторський інститут „Грунтопосівмаш”, м. Кіровоград

до В-1 товариства з обмеженою відповідальністю „Астра-С”, м. Кіровоград

В-2 Державної виконавчої служби Ленінського району м. Кіровограда

В-3 Спеціалізованого державного підприємства „Укрспецюст” Міністерства юстиції України від імені якого діє Кіровоградська філія

про витребування майна, визнання права власності, визнання недійсною угоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2007р. у справі № 5/158 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Змеул О.А., судді - Коротченко Л.С.,Тимошевська В.В.) в задоволенні позовних вимог про витребування з незаконного володіння ТОВ „Астра-С” на користь ВАТ „КПКІ „Грунтопосівмаш” майна –виробничого корпусу №2 типу „Махрі”, визнання за останнім права власності на вказане майно та визнання недійсною угоди з передачі відповідачем-2 в особі відповідача-3 ТОВ „Астра-С” цього майна відмовлено.

Вмотивовуючи постанову, господарський суд дійшов висновку про те, що передача майна здійснена правомірно, ТОВ „Астра-С” є добросовісним набувачем спірного майна, відповідно, підстави для визнання угоди недійсною відсутні.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач - ВАТ „КПКІ „Грунтопосівмаш”, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому скаржник посилається на те, що:

- ТОВ „Астра-С” відповідно до чинного законодавства не позбавляється статусу добросовісного набувача майна, однак, до останнього не може бути застосовано приписи ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України;

- визнання прилюдних торгів недійсними дає власнику (особі, у якої майно знаходиться на праві повного господарського відання) право на вимогу про витребування майна від особи, яка придбала таке майно з прилюдних торгів, оскільки опис майна та накладення на нього арешту державним виконавцем не припиняють права власності;

- в силу вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України відповідач-1 не набув право власності на спірне нерухоме майно, а отже власником майна залишається позивач.

Окрім того, позивач, не являючись стороною в оспорюваній угоді, вважає правомірним своє звернення до суду з вимогою про визнання такої угоди недійсною, оскільки в силу ст.1 ГПК України до господарського суду може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що укладеною угодою порушено її права чи охоронювані законом інтереси.

Відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу послалися на законність і обґрунтованість рішення господарського суду; необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак, наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду апеляційної інстанції не скористалися.

Відповідачем-2 було заявлено клопотання про розгляд спави за відсутності представника ДВС у Ленінському районі м. Кіровограда.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного:

І. Як убачається з матеріалів справи, 09.07.2007р. Кіровоградською філією СДП „Укрспецюст” Міністерства юстиції України на прилюдних торгах з продажу нерухомого майна було реалізовано виробничий корпус №2 типу „Махрі”, що складає 29/200 частин комплексу будівель, розташованого в м. Кіровограді по вул. Генерала Родимцева, 106, що належав ВАТ „Кіровоградський проектно-конструкторський інститут „Грунтопосівмаш”.

За результатами проведення торгів переможцем стало товариство з обмеженою відповідальністю „Астра-С”, що посвідчується протоколом проведення прилюдних торгів за №42 та актом продажу з прилюдних торгів від 09.07.2001р. (т.І а.с. 32, 33).

16.07.2001р. ТОВ „Астра-С” було отримано свідоцтво про придбання нерухомості з прилюдних торгів (т.ІІ а.с. 39);

02.10.2002р. позивачем було реалізовано відповідачу-1 обладнання спірного виробничого цеху, що підтверджується видатковою накладною, рахунком-фактурою та відповідними платіжними документами (т.І а.с. 79-82) і не заперечується позивачем;

11.12.2002р. виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення №1472 про оформлення права власності на 29/200 частин комплексу будівель по вул. Генерала Родимцева, 106 за ТОВ „Астра-С” (т.ІІ а.с.42);

14.04.2003р. ТОВ „Астра-С” було видано свідоцтво про право власності на зазначене майно (т.ІІ а.с.44);

22.04.2003р. обласним комунальним підприємством „Кіровоградське обласне об’єднане бюро технічної інвентаризації” було здійснено реєстрацію права власності ТОВ „Астра-С” на дане нерухоме майно (т.ІІ а.с.45).

ІІ. З аналізу доказів у справі у їх сукупності убачається, що посилання скаржника на порушення господарським судом ст.ст. 330, 387, 388 Цивільного кодексу України та ст.ст. 48, 50 Закону України „Про власність” є необґрунтованими, оскільки:

Статтею 330 ЦК України передбачено: якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Частиною 1 ст. 388 цього Кодексу власнику надається право на витребування майна у добросовісного набувача за наявності наступних підстав: а) якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати і б) вказане майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом (не загублене, не викрадене).

а) Матеріалами справи посвідчується, що реалізація спірного майна здійснена державною виконавчою службою у Ленінському районі м. Кіровограда в процесі виконавчого провадження по виконанню судових рішень про стягнення з боржника заробітної плати на загальну суму понад 120 000 грн.

Для реалізації майна між відділом державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Кіровограда та Кіровоградською філією СДП „Укрспецюст” було укладено відповідний договір за № 744/4 від 12.06.2001р., на виконання якого були проведені прилюдні торги з продажу спірного майна.

Зазначені факти встановлені рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №12/180, що набрало законної сили (т. І а.с. 91-96), та не доводяться знову в силу ч.2 ст. 35 ГПК України.

Матеріалами справи посвідчується, що відповідач-2 та відповідач-3 діяли на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України „Про виконавче провадження”, оскільки виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішення суду.

Таким чином, майно за відплатним договором було придбане ТОВ „Астра-С” в особи, яка мала права його відчужувати.

б) В подальшому скаржником було схвалено угоду з реалізації частки його майна, що підтверджується безпосередньо діями позивача з реалізації відповідачу-1 обладнання спірного виробничого цеху і дана обставина, на думку колегії суддів, відображає волевиявлення останнього.

За вказаних обставин посилання скаржника на порушення судом норм ст.330, 388 ЦК України є безпідставним.

ІІІ. ТОВ „Астра-С” є добросовісним набувачем майна, який набув право власності на спірний об”єкт нерухомості за прилюдними торгами; право власності відповідача на спірний об”єкт у встановленому порядку оформлено рішенням виконкому та зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

Документи, що підтверджують правомірність придбання майна (протокол проведення прилюдних торгів від 09.07.01р. за №42, акт продажу з прилюдних торгів від 09.07.01р., свідоцтво про придбання нерухомості з прилюдних торгів) та посвідчують право власності ТОВ „Астра-С” на спірне майно (рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 11.12.2002р. №1472, свідоцтво про право власності від 14.04.2003р.) не визнані недійсними в порядку, встановленому чинним законодавством. Зазначеними документами посвідчується виникнення права власності покупця на спірне майно і припинення права власності на нього боржника.

Таким чином, посилання скаржника на порушення судом норм ст. 387 ЦК України є необґрунтованим, оскільки вищевказаними документами спростовуються твердження скаржника про те, що він є власником спірного майна, а ТОВ „Астра-С” є особою, яка заволоділа майном без відповідної правової підстави.

Позивач вказує на те, що опис майна та накладення на нього арешту державним виконавцем не припиняють його права власності на майно. Колегія суддів погоджується з цим доводом, однак, не приймає останній до уваги, оскільки дії з опису майна та накладення арешту на майно не є ні предметом даного спору, ні обставиною у справі.

Предметом позову у даній справі визначено порушене право позивача внаслідок реалізації відповідачами майна на прилюдних торгах і відновлення права власності позивача на майно, яке було реалізовано у примусовому порядку державною виконавчою службою через спеціалізовану організацію покупцю учаснику прилюдних торгів.

Матеріалами справи доведений факт продажу майна у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, то згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України воно не може бути витребувано у добросовісного набувача.

Колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду про те, що за змістом ст. 388 ЦК України продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку, встановленого для виконання судових рішень, допущених іншими особами, не змінює статусу особи, що придбала майно з прилюдних торгів. Така особа не перестає бути добросовісним набувачем майна.

Частина друга ст. 388 ЦК України гарантує особам, які придбали майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації, а боржники не є стороною в таких правовідносинах. Ця норма фактично спрямована на повний захист інтересів добросовісного набувача, який набув у такому порядку майно, а відтак не допускає можливості витребування його власником за будь-яких умов.

Визнання прилюдних торгів недійсними (постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.11.2004р. за результатами перегляду в апеляційному порядку рішення господарського суду від 28.01.2004р. по справі №8/214, на яку посилається скаржник) не відновлює правовий стан сторін і не є підставою для визнання угоди з передачі майна добросовісному набувачу недійсною.

Відповідно до чинного законодавства покупець не несе відповідальності за дії інших осіб, що організували та проводили торги.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, відповідно до ст. 86 Закону України „Про виконавче провадження”. Таким чином, позивач не позбавлений права відшукувати збитки в установленому законом порядку.

ІV. Окрім викладеного, колегія суддів зважає на наступне:

- правові підстави для визнання спірного договору недійсним відповідно до ст. 48 ЦК Української РСР, як того вимагає позивач, відсутні, оскільки зазначена норма втратила чинність з набранням чинності Цивільним кодексом України з 01.01.2004р.;

- Цивільним кодексом України скасовані правові наслідки, які були встановлені ст. 48 ЦК УРСР у вигляді повернення другій стороні всього одержаного за угодою;

- заявлений позов в частині зобов’язання сторони повернути все отримане за угодою не відповідає встановленим законом способам захисту порушеного права; відповідно до чинного законодавства правом вимагати застосування двохсторонньої реституції наділена лише сторона за договором; третя особа має право вимагати відшкодування збитків винною стороною;

- позивач не являється стороною за угодою, яку вимагає визнати недійсною, внаслідок чого не має права вимагати повернення майна від добросовісного набувача; з вимогою про відшкодування збитків до державних виконавчих органів позивач не звертався.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято за умови всебічного та повного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування. Доводи скаржника не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2007 року у справі № 5/158 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Кіровоградський проектно-конструкторський інститут „Грунтопосівмаш” –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                       І.В.Тищик

Судді І.А.Сизько

Л.В.Чоха