СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.08                                                                                 Справа № 14/6.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Відкритого акціонерного товариства “Рутченківський завод “ГОРМАШ”, м. Донецьк

до Державного підприємства “Луганськвугілля”, м. Луганськ

про стягнення 528803 грн. 21 коп.

при секретарі судового засідання Веснянцевій К.Л.

в присутності представників сторін:

від позивача –Онікієнко Є.А., довіреність № 13-04/07-юв від 30.04.07, ;

від відповідача - Чернишов В.О., довіреність № 03/5-602 від 24.12.07

Сторонами подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задовольняється судом.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 528803 грн.21 коп., за договором від 26.02.02 №26-02/2002-2.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів пропуску строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачем та ДВАТ «Шахта Лутугинська»ДП ДХК «Луганськвугілля», правонаступником якої є відповідач, укладений договір від 26.02.02 №26-02/2002-2 згідно якого позивач зобов’язався виконати роботи, а відповідач – оплатити їх. Строк оплати робіт згідно п.1.3 договору –протягом 20 банківських днів після підписання актів виконаних робіт.

Роботи виконувались, відповідач їх оплачував, але за роботи згідно актів за вересень-грудень 2002 року відповідач не розрахувався.

Борг склав 528803 грн. 21 коп.

Після реорганізації підприємства –відповідача позивач звертався до головного бухгалтера відокремленого підрозділу відповідача –«Шахта Лутугинська»щодо звірення розрахунків.

За результатами звірення складались акти від 01.07.05 та 30.11.05 щодо заборгованості згідно договору від 26.02.02 №26-02/2002.

Оскільки оплата проведена не була, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 528803 грн.21 коп.

Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Позивач вважає що строк позовної давності поновлено у зв’язку з вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу –складення актів звірення розрахунків.

Відповідач заперечує, вказуючи на те, що акти звірення підписані неповноважними на визнання майнових вимог особами.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином, відповідно до умов договору і вимогам даного Кодексу.

Сторонами у п.1.3 договору передбачено, що відповідач повинен здійснити оплату виконаних робіт протягом 20 банківських днів після підписання актів виконаних робіт.

Зазначені акти підписані 31.09.02, 31.10.02, 30.11.02, 31.12.02, обов’язок відповідача сплатити по ним виникає 29.10.02, 29.11.02, 30.12.02, 31.01.03.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позивач вказує, що такою дією є складення актів звірення розрахунків.

Але дана теза не підтверджується матеріалами справи.

Перш за все, акти звірення від 01.07.05 та 30.11.05 складені на звірення щодо заборгованості згідно договору від 26.02.02 №26-02/2002, тоді як заявлено до стягнення борг за договором від 26.02.02 №26-02/2002-2.

Самі акти мають розбіжності у сумах боргу, зазначених сторонами, тобто слова про визнання боргу, включені до тексту актів, не мають жодного значення.

Підписано акти головним бухгалтером структурного підрозділу відповідача без зазначення довіреності, а згідно п.3.4 Положення про відокремлений підрозділ «Шахта Лутугинська»ДП «Луганськвугілля»посадові особи даного підрозділу від імені відповідача мають право набувати майнові та немайнові обов’язки лише на підставі довіреності головного підприємства-юридичної особи. Відповідач заперечує проти наявності таких повноважень у особи, яка підписала акти. Позивач ці заперечення не спростував.

Крім того, сам по собі акт звірення це фіксуючий документ і не може бути доказом визнання боргу, а відтак –і дією по визнанню боргу.

Отже позивачем не надано доказів переривання строку позовної давності і трьох річний строк позовної давності на стягнення боргу за зазначеними актами виконаних робіт минув.

Згідно ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких підстав, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 28.02.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 03 березня 2008 р.

Суддя Є.А.Лісовицький