ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№
23/269-б

Вищий господарський суд України
у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                   Удовиченко
О.С.

суддів:
Мамонтової О.М.

Хандуріна М.І.

За участю представників
сторін:

від кредиторів не
з'явилися

від боржника не
з'явилися

від прокуратури
Печерського району м. Києва не з'явилися

розглянувши
касаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 15.10.07р.

у
справі № 23/269-б

за
заявою Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Вишгород, Київська обл.

до ТОВ "Бізінтергруп", м. Київ

про визнання банкрутом

В С Т А Н О В И В:

Постановою
господарського суду м. Києва від 19.06.07р. у справі № 23/269-б (суддя Демидова
А.М.) за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Товариство з обмеженою
відповідальністю “Бізінтергруп” визнано банкрутом, припинено процедуру
розпорядження майном, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 15.10.07р.   (головуючий Коваленко В.М., судді Вербицька
О.В., Гарник Л.Л.) вказану постанову скасовано, провадження у справі № 23/269-б
припинено.

Не
погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, ініціюючий
кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просить постанову від 15.10.07р. скасувати, а постанову від 19.06.07р.
залишити без змін. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 52
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом", ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та п. 1.1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу України.

Згідно
розпорядження заступника голови Вищого господарського суду України від
18.02.08р. № 02-12/I/25  розгляд
касаційної скарги здійснено колегією суддів у складі: головуючий суддя -
Удовиченко О.С., судді - Мамонтова О.М. і Хандурін М.І.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судом
норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з огляду на слідуюче.

Судами
попередніх інстанцій встановлено наступне.

Ухвалою
господарського суду м. Києва від 12.06.07р. за заявою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 було порушено провадження у справі № 23/269-б про банкрутство
Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізінтергруп”  в порядку ст. 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі
-Закон).

Згідно
частини другої статті 4-1 ГПК України господарські   суди
розглядають справи про банкрутство у порядку провадження,  передбаченому
цим  Кодексом, з урахуванням
особливостей, встановлених  Законом  України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його   банкрутом".

Справа
про банкрутство порушується, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної
плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом (ч.
3 ст. 6 Закону).

Відповідно
до ст. 1 Закону, безспірні вимоги кредиторів це вимоги кредиторів, визнані
боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи
розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється
списання коштів з рахунків боржника.

Безспірність
вимог ініціюючого кредитора в розмірі 4 000грн. підтверджена договором № 2/4
від 03.04.07р. про надання юридичних послуг, актом виконаних робіт від
12-13.04.07р., актом звірки взаєморозрахунків від 17.04.07р., претензіями № 2
від18.04.07р., № 3 від 30.04.07р., листом від 22.04.07р. про визнання боргу та
припинення господарської діяльності товариства.

Як
визначено частиною першою ст. 52 Закону, у разі, якщо громадянин-підприємець -
боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів
державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій,
документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що
свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про
порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана
кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання
зобов'язань.

Згідно
ч. 1 ст. 93 Цивільного кодексу України, абз. 6 статті 1 Закону України „Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" № 755-ІV від 15.05.03р. місцезнаходження
юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Відповідно
до ч. 4 статті 17 Закону України № 755-ІV від 15.05.03р. в Єдиному державному
реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу,
а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Статтею 18
цього ж Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру,
передбачено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. При цьому, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані у
спорі з третьою особою.

Отже,
лише внесені відомості до реєстру можуть бути доказом відсутності боржника.

Як
вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій
України, записів про відсутність боржника - ТОВ “Бізінтергруп” за його
місцезнаходженням, він не містить. Натомість зазначено, що боржник знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. П. Лумумби, 15-А.

Згідно
частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини
справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

А
тому, апеляційний господарський суд вірно не взяв до уваги акт від 05.06.07р.
про відсутність ТОВ “Бізінтергруп”, складений одноособово фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та дійшов обґрунтованого висновку, що господарським судом
м. Києва безпідставно було порушено провадження у справі про банкрутство за ст.
52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом".

Таким
чином, колегія вважає, що суд апеляційної інстанції правильно скасував
постанову від 19.06.07р., в зв'язку з порушенням норм матеріального права та
недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав встановленими, та припинив провадження у даній справі.

Враховуючи
вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає
підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови
суду від 15.10.07р.

Керуючись
ст. ст. 1117, 1119 -11111  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н
О В И В:

Касаційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Київського апеляційного господарського суду від 15.10.07р. у справі № 23/269-б
залишити без змін.

Справу
№ 23/269-б повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий
суддя
О.С. Удовиченко

Судді:
О.М. Мамонтова

М.І.
Хандурін