ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 30/263-07-6931

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 05 лютого 2008 року:

від позивача:Дмитрієв В.Ф.

від відповідача:Шабалін В.Ю., Вирозуб В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси

на рішення господарського суду Одеської області від 05 вересня 2007р.

по справі № 30/263-07-6931

за позовом: Одесько-Балтського Єпархіального управління Української Православної Церкви Київського Патріархату

до відповідача Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси

про визнання договору недійсним та визнання права власності

У справі оголошено перерву до 05.02.2008 року для підготовки повного тексту постанови відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року Одесько-Балтське Єпархіальне управління Української Православної Церкви Київського Патріархату звернулось до суду з позовом: - про визнання недійсним договору дарування від 13.06.2001 року нежитлового приміщення кінотеатру “Супутник”, загальною площею 882,4 кв.м., укладеного між Одесько-Балтською єпархією Української Православної Церкви Київського Патріархату і Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси; - про визнання права власності на нежитлове приміщення кінотеатру “Супутник”, загальною площею 882,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок 7 за Одесько-Балтською єпархією Української Православної Церкви Київського Патріархату.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю рішення Одеської міської ради від 31.10.2000 р. № 1689-ХХІІІ, яким кінотеатр “Супутник” було передано у власність позивача для переобладнання під храм, та укладенням оспорюваного договору дарування Єпархіальним архієреєм єпископом Іоаном всупереч положенням Статуту позивача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.09.2007 року по справі № 30/263-07-6931 (суддя Рога Н.В.) позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування нежитлового приміщення, укладений 13.06.2001 р між Одесько-Балтським Єпархіальним управлінням Української Православної Церкви Київського Патріархату та Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси стосовно нежитлового приміщення колишнього кінотеатру “Супутник” загальною площею 882, 4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок 7. Визнано за Одесько-Балтською єпархією Української Православної Церкви Київського Патріархату право власності на нежитлове приміщення колишнього кінотеатру “Супутник” загальною площею 882,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок 7. Стягнуто з відповідача судові витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. та на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

Судове рішення мотивоване наступним: - відповідно до Цивільного Статуту Єпархіального управління Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату розпорядження всім майном Єпархіального управління здійснюється за участю представника Управління Патріархії. На день укладення договору дарування від 13.06.2001 року від Одесько-Балтського Єпархіального управління Української Православної Церкви Київського Патріархату в особі Єпархіального архієрея виступив єпископ Іоан —Зінов'єв Сергій Петрович, який діяв як керівник єпархії, а не як представник Управління Патріархії, тобто діяв з перевищенням повноважень; - з урахуванням встановлених судом обставин вибуття об'єкту нерухомості з власності позивача поза його волею, шляхом вчинення посадовою особою неправомірних дій, визнано поважними причини пропуску строку позовної давності; - вимоги щодо визнання за позивачем права власності на будівлю колишнього кінотеатру “Супутник” є такими, що відповідають вимогам ст. ст. 316, 319, 321, 392 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду від 05 вересня 2007р., до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, яка підписана О.С. Кравчиком з зазначенням його посадового становища —Голова Парафіяльної Ради Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату м. Одеси.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду від 05.09.07 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник стверджує, що інтереси відповідача представляла неуповноважена особа; не було залучено до участі у справі нотаріуса, який посвідчив оспорюваний договір; - судом порушено ст. ст. 32,35 Господарського процесуального кодексу України щодо видів доказів та підстав для звільнення від доказування; - умови для визнання права власності за позивачем відсутні, як і відсутній предмет спору; - судом порушено правила Цивільного кодексу України про позовну давність.

В доповненні до апеляційної скарги представник скаржника вказує, що позовна заява Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату прийнята судом першої інстанції з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України; -досліджений судом оригінал договору дарування нежитлового приміщення від 13.06.2001 р. є підробленим, а суд введений в оману.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Патріарха Київського Всієї Руси - України та Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату вказує, що особа, від якої надійшла апеляційна скарга, не є представником Свято-Троїцької релігійної громади Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського патріархату, а є представником іншої конфесії —Російської Православної Церкви за кордоном; - скаржником копії документів завірені печаткою, яка була викрадена та визнана недійсною; - оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до норм матеріального права, є законним та обґрунтованим, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Дослідивши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.11.1992 року Державним комітетом України у справах релігії видано Свідоцтво № 289 про реєстрацію статуту релігійної організації —Єпархіального управління Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату.

Відповідно до Цивільного Статуту Єпархіального управління Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату (далі - Єпархіальне управління) Єпархіальне управління є юридичною особою, має свій рахунок, печатку, штамп і бланки з позначенням свого найменування. Воно володіє, користується і розпоряджається майном, що є його власністю. У власності Єпархіального управління перебувають, зокрема, будівлі, у т.ч. і спеціальні культові споруди, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального, добродійного, виробничого призначення, транспорт, кошти та інше майно, набуте ним за рахунок добровільних пожертвувань або власних коштів, передане державою, а також придбане з інших законних підстав (п. 1 р. VІІ Цивільного Статуту).

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядження всім рухомим і нерухомим майном Єпархіального управління здійснюється згідно Статуту і чинного законодавства за участю представника Управління Патріархії (розділ ХV Цивільного Статуту).

Рішенням Одеської міської ради від 31.10.2000 р. № 1689 —ХХІІІ “Про відчуження у власність Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату комунального майна —будівлі кінотеатру “Супутник” загальною площею 882,4 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок, 7” вирішено передати безкоштовно у власність Одесько-Балтському єпархіальному Управлінню Української Православної Церкви Київського Патріархату для перебудови під храм Української Православної Церкви Київського Патріархату вказану вище будівлю кінотеатру “Супутник”.

Згідно з договором дарування від 13.06.2001р. нежитлового приміщення, підписаного Одесько-Балтським Єпархіальним управлінням Української Православної Церкви Київського Патріархату в особі Єпархіального архієрея єпископа Іоана —Зінов'єва Сергія Петровича, та Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси в особі голови Парафіяльної Ради Петренко О.Б., Єпархіальне управління подарувало, а Релігійна громада Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси прийняла в дар будівлю кінотеатру “Супутник”, що знаходиться в місті Одесі по провулку 2-й Артилерійський, будинок 7, та складається в цілому з п'яти основних кімнат загальною площею 882,4 кв.м. основною площею 877,9 кв.м., корисною площею 882,4 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеса від 14.12.2005 року по справі № 2-3649/2005 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області, встановлено, що після отримання Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси у власність будівлі кінотеатру “Супутник” на підставі договору дарування від 13.06.2001 року, будівлю було даровано Релігійною громадою фізичній особі Дудко В.А., який передав будівлю за мировою угодою від 05.08.2004 р. фізичній особі Малюдченко В.Б., а останній 06.12.2004 р. уклав договір купівлі-продажу вказаного приміщення кінотеатру з фізичною особою Шастіною Л.А.

Зазначеним рішенням Приморського райсуду міста Одеси визнано недійсним нотаріально посвідчений договір дарування від 19.11.2003 року, згідно якого Релігійна громада Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси подарувала Дудко В.А. нежитлове приміщення кінотеатру “Супутник” загальною площею 882,4 кв.м., розташованого в будинку № 7 по 2-му Артилерійському провулку в м. Одесі. Визнано недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 06.12.2004 року нежитлового приміщення колишнього кінотеатру “Супутник”, загальною площею 882,4 кв.м., розташованого в будинку № 7 по 2-му Артилерійському провулку в м. Одесі, укладений між Малюдченко В.Б. та Шастіною Л.А.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Вищевказаним рішенням з цивільної справи встановлено, що будівля кінотеатру “Супутник”, яка була передана для перебудови під Храм Української Православної Церкви Київського Патріархату, неодноразово передавалась фізичним особам: Дудко В.А., Малюдченко В.Б., Шастіна Л.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який діяв на дату укладання договору дарування від 13.06.2001 р., угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють.

Згідно зі ст. 63 Цивільного кодексу УРСР 1963 року угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Місцевий господарський суд, дослідивши положення Цивільного Статуту Одесько-Балтської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату стосовно відчуження нерухомого майна Єпархіального управління, яке повинно було здійснюватися за участю представника Управління Патріархії Української Православної Церкви Київського Патріархату, дійшов правильного висновку щодо перевищення при укладенні оспорюваного договору дарування від 13.06.2001 р. керуючим єпархією єпіскопом Іоаном повноважень, встановлених Цивільним Статутом, при цьому суд першої інстанції правомірно на підставі ст. 48 Цивільного кодексу УРСР 1963 р., згідно з якою недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей, визнав недійсним договір дарування від 13.06.2001 р. нежитлового приміщення, укладений між Одесько-Балтським Єпархіальним управлінням Української Православної Церкви Київського Патріархату в особі Єпархіального архієрея єпископа Іоана —Зінов'єва Сергія Петровича та Релігійною громадою Свято-Троїцької парафії Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси в особі голови Парафіяльної Ради Петренко О.Б.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений статтею 317 Цивільного кодексу України, згідно з якою власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, а також наявну в матеріалах справи ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 09.06.2006 р. по справі № 2-3649/2005р. про роз'яснення рішення суду, з якої вбачається, що право власності позивача на будівлю колишнього кінотеатру “Супутник” є оспореним, господарський суд Одеської області дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання за Одесько-Балтською єпархією Української Православної Церкви Київського Патріархату права власності на нежитлове приміщення колишнього кінотеатру “Супутник” загальною площею 882,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок 7.

Апеляційна інстанція відхиляє доводи скаржника стосовно відсутності у Вирозуба В.Д. повноважень щодо представництва інтересів відповідача в суді першої інстанції, оскільки ці доводи спростовуються наявними в матеріалах справи: Указом Одесько-Балтської Єпархії від 25.04.2006 р. № 10-19, яким протоієрей Вирозуб В.Д. призначається настоятелем храму Святої Тройці за адресою: м. Одеса 2-й Артилерійський провулок, 7; - довідкою № 6473 Головного управління статистики в Одеській області, дата видачі 07.09.2006 р.,відповідно до якої Вирозуб В.Д. є керівником Релігійної Організації Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви Київського Патріархату міста Одеси.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права в зв'язку з незалученням до участі у справі нотаріуса, який посвідчив оспорюваний договір, оскільки відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є правом, а не обов'язком суду. Крім того, така процесуальна дія вчиняється в разі, якщо рішення з господарського суду може вплинути на права або обов'язки третьої особи щодо позивача або відповідача. В даних спірних відносинах такі обставини судом не встановлені.

Окрім того, колегія не приймає до уваги посилання скаржника про порушення місцевим господарським судом правил Цивільного кодексу України про позовну давність, оскільки суд першої інстанції, враховуючи п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (набрав чинності з 01.01.2004р.) положення ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України та заяву позивача про поновлення строку позовної давності, зроблену до винесення рішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності поважних причин пропущення позовної давності, про що вказав у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З огляду на вищевикладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 05 вересня 2007р. по справі № 30/263-07-6931 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                  Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                       Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                      О.Т. Лавренюк