ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.08 Справа № 9/276/06-8/44/08

Суддя Попова І.А.

Позивач: Концерн “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя

Відповідач: Акціонерна судноплавна компанія “Укррічфлот” в особі філії Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод, м.Запоріжжя

Суддя           Попова І.А.

Представники:

Позивача –Ведмідь А.Є., дов. № 3/27 від 02.01.2008 р.

Сахарова О.О., дов. № 1/27 від 02.01.2008 р.

Відповідача –Коваленко Ю.В., дов. № 28/108 від 21.01.2008 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 54053 грн. 18 коп. основного боргу за договором № 431 від 01.08.2002 р.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2007 р. скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2007 р. по справі № 9/276/06, справу передано на новий розгляд.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 14.12.2007 р. справу № 9/276/06 передано на новий розгляд судді Поповій І.А., справу прийнято до провадження та присвоєно номер № 9/276/06-8/44/08.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 29.01.2008 р.

Позивачем заявлено про зменшення розміру позовних вимог. Клопотання задоволено відповідно до ст.. 22 ГПК України.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення 46374 грн. 18 коп. основного боргу за договором № 431 від 01.08.2002 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові. В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до умов договору № 431 про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного з відповідачем 01.08.2002 р. період з 01.08.2002 р. по 31.07.2007 р. постачає відповідачу теплову енергію в гарячій воді через систему центрального опалення на два об'єкти - будинки по № 18 та № 22 по вул. Глісерна, в м. Запоріжжя, яку відповідач зобов’язався оплачувати в обсягах згідно рахунків і в терміни, передбачені договором. Згідно п. 6.3 договору енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов’язалася надавати споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його енергопостачальній організації. Згідно п. 6.5 договору споживач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію. Позивач вказує, що виконуючи умови договору № 431 від 01.08.0002 р. за період з грудня 2005 р. по червень 2006 р. поставив відповідачу теплову енергію згідно рахунків на загальну суму 46374,74 грн. Позивач неодноразово направляв рахунки та акти споживачу, однак споживач повертав їх без виконання. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 46374,74 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково в сумі 12405 грн. 12 коп. щодо отриманих послуг з теплопостачання на гуртожиток по вул. Глісерна, 22. Стосовно вимог про стягнення заборгованості за споживання теплової енергії на опалення будинку № 18 по вул. Глісерній вказує, що паралельно укладеному договору № 431 від 01.08.2002 р. позивач уклав договори з мешканцями будинку № 18. Згідно цих договорів мешканці будинку по вул. Глісерна, 18 на протязі 3-4 років здійснювали оплату за постачання теплової енергії в гарячій воді на розрахунковий рахунок позивача. Отже, вказує відповідач, Концерн “Міські теплові мережі” обмежив виконання договору № 431 від 01.08.2002 р. тільки для гуртожитку, розташованого за адресою вул. Глісерна, 22. При цьому також зазначає, що в актах виконаних робіт відсутні підписи та печатка відповідача, факт постачання теплової енергії відповідачем не заперечується та не підтверджується, так як фактично він не перебуває в договірних відносинах з Концерном “Міські теплові мережі” стосовно житлового будинку за адресою вул. Глісерна, 18.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 01.08.2002р. Концерном “Міські теплові мережі” та Акціонерною судноплавною компанією “Укррічфлот” в особі Запорізького суднобудівного - судноремонтного заводу укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №431, за умовами якого позивач зобов’язався постачити теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі в будинки, що перебувають на його балансі за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.3. договору Енергопостачальна організація постачає Споживачу в період з 01.08.2002 по 31.07.2007 теплову енергію в гарячій воді в межах 1508,71 Гкал з максимальним тепловим навантаженням 0,5421775 Гкал/год., з них 0,463865 Гкал/год на опалення житла опалювальною площею 7819,53 кв.м. Постачання теплової енергії позивачем здійснювалося через систему централізованого опалення на два об’єкти, зазначені у розділі ХІ договору, а саме будинки по вул.Глісерній, 18 та вул.Глісерній, 22. Відповідно до п.2.1. договору, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору Енергопостачальної організації та Споживача. Підпунктом 3.2.2 п.3.2 договору встановлено, що споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно розрахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом VI договору. Згідно п.п.3.2.24, кожного місяця, не пізніше 25 числа, споживач зобов'язаний надавати Енергопостачальній організації довідку про зміни кількості споживачів гарячої води, зміни корисної площі, а також списки жильців, які користуються пільгами згідно до Законів України. Порядок розрахунків за теплову енергію встановлений розділом VI договору №431. Відповідно до п.6.2 договору Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації.

Як свідчать матеріали справи, Концерн “МТМ” за договором №431 від 01.08.2002 за період з грудня 2005 року по червень 2006 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 46374,74 грн. Відповідач відповідно до п.п.6.2, 6.5 договору № 431 від 01.08.2002р. зобов’язався оплачувати поставлену теплову енергію до 20–го числа поточного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Концерну “МТМ” згідно отриманих рахунків (п.п.3.2.2, п.6.3 договору). Позивач вказує, що ним направлялися рахунки та акти споживачу, але останній повертав їх без виконання супровідними листами. Доводи відповідача, що саме акти виконаних робіт, підписані обома сторонами є підставою для розрахунків суд вважає хибними, та зазначає, що умовами договору № 431 від 01.08.2002р. не передбачено, що підставою для здійснення розрахунків за спожиту теплоенергію є підписаний акт про надання послуг. Крім того, оформлення акту прийняття послуг, якщо це передбачено договором, є обов’язком споживача. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Факт постачання теплової енергії відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Вимоги про стягнення 46374 грн. 74 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з грудня 2005 р. по червень 2006 р. суд вважає обґрунтованими, підтвердженими доданими розрахунками та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо постачання теплової енергії за договором № 431 тільки в будинок по вул. Глісерній, 18 спростовуються наступним:

Постачання теплової енергії об’єкти по вул. Глісерній, № 18 та № 22 передбачено умовами договору № 431 від 01.08.2002р. Зміни до договору щодо обсягів постачання теплової енергії та об’єктів, на які здійснювалося постачання теплової енергії у встановленому порядку не вносилися. Доказів відмови відповідача від отримання теплової енергії за договором № 431 від 01.08.2002р. відсутні. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння зміна або відмова від договірних зобов’язань не допускається.

Постановою ВГСУ від 31.10.2007 р. скасовані рішення попередніх судових інстанцій по даній справі та вказано, що судом не досліджені обставин щодо дійсних споживачів наданих в спірний період послуг та обов’язку оплати спожитих ними послуг відповідно договору та фактичної оплати мешканцями будинку теплової енергії, оскільки за свідченням відповідача Концерном “Міські теплові мережі” протягом 2002 року з мешканцями будинку по вул. Глісерна, 18 укладалися окремі договори на теплопостачання, які були розірвані лише у 2006 році.

З цього приводу суд зазначає:

Договір № 431 укладений сторонами по справі у 2002 році. З 24 червня 2004 року набрав чинності Закон України “Про житлово-комунальні послуги”, яким визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обв’язки. Дійсно, Концерн “Міські теплові мережі” не заперечує, що впродовж певного періоду часу укладав прямі договори з мешканцями будинку № 18 по вул. Глісерна на постачання теплової енергії та отримував від них платежі. З відповідачем по справі господарські відносини з надання послуг на постачання теплової енергії також, як зазначає позивач, намагався врегулювати шляхом укладання відповідних угод. Але до згоди щодо укладання будь-якого іншого договору сторони не дійшли, господарські відносини продовжували існувати за умовами договору № 431.

Відповідно до розділу VІІІ Прикінцевих положень Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Відповідно до ст. 29 Закону договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Балансоутримувачем будинків № 18 та № 22 по вул. Глісерна в м. Запоріжжя на даний час є Запорізький суднобудівний-судноремонтний завод, про що свідчать наявні матеріали та не оспорює відповідач.

Таким чином, договори Концерну “Міські теплові мережі” з мешканцями будинку 18 по вул. Глісерна, які були укладені у 2002 році, з 1 січня 2006 року втратили чинність. До стягнення відповідачу заявлена сума боргу за надання послуг з постачання теплової енергії з грудня 2005 року до червня 2006 р. за умовами договору, що був чинним.

Що стосується доводів відповідача про сплату мешканцями будинку № 18 по вул. Глісерна платежів безпосередньо Концерну “Міські теплові мережі”, в зазнаний період часу, по-перше, цей факт не доведений відповідачем. По-друге, отримання Концерном таких платежів було б безпідставним, може тягти певні наслідки, передбачені діючим законодавством, та не стосується предмету даного позову і взаємовідносин сторін справи за договором № 431.

Позовні вимоги задовольняються в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” в особі філії Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” Запорізький суднобудівний –судноремонтний завод (69002, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, б-р Гвардійський, 137, , р/р 0001 в АКБ Індустріалбанк, МФО 313849) 46375 грн. основного боргу. Видати наказ.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” в особі філії Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” Запорізький суднобудівний –судноремонтний завод (69002, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, б-р Гвардійський, 137, , р/р 0001 в АКБ Індустріалбанк, МФО 313849) 581 грн. 75 коп. судових витрат. Видати наказ.

Суддя І.А. Попова

Рішення підписано 18 лютого 2008 року.