СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

14 січня 2008 року

Справа № 2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А)

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Горошко Н.П.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс";

відповідача: Євтодієвої Галини Василівни, довіреність №13403/10/10-0 від 02.08.2007, Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 20.01.2006 року у справі № 2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А),

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс" (пр. Перемоги, 15-а, місто Євпаторія, Автономна Республіка Крим, 97400)

до          Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40, Євпаторія, Автономна Республіка Крим, 97400)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 20.01.2006 у справі №2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А) задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автолюкс" до Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати.

Ухвалою Вищого господарського суду від 13.11.2007 здійснено заміну Євпаторійської об'єднаної державної податкової інспекції на її правонаступника - Державну податкову інспекцію в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неприбуття в судове засідання суд не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать надані докази, товариство з обмеженою відповідальністю "Автолюкс" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 20.10.2005 №/0.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та було встановлено судом першої інстанції, Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим (Державна податкова інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим) перевірила позивача на предмет дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2004 до 30.06.2005, про що 13.10.2005 складено акт №304/23-1 (а. с. 10 т.1). На підставі зазначеного акту Євпаторійська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим (Державна податкова інспекція в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим) 20.10.2005 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове повідомлення–рішення №/0 (а. с. 9 т.1).

Зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивачу донараховано збір на розвиток пасажирського електротранспорту у сумі 30000,00грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 15000,00грн.

Підставою для нарахування збору в сумі 30000,00грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 15000,00грн. стали наступні обставини.

Позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а. с. 34 т.1).

Перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді позивач здійснював діяльність по наданню послуг з перевезення пасажирів легковим автомобільним транспортом та автобусами "Богдан" А 091.

У зв'язку з цим, відповідач дійшов висновку про те, що позивач на підставі Положення про збір на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим, затвердженого постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19.02.2003 №434-3/03 за погодженням з Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2003 №875), зобов'язаний сплатити збір на розвиток пасажирського електротранспорту у сумі 30000,00грн. Це Положення опубліковане у газеті "Крымские известия" 04.06.2003 №100 (2840). Зазначене Положення прийняте на підставі абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим, яким до компетенції Автономної Республіки Крим належить проведення відповідно до законодавства України експериментів у сфері оподаткування . Підставою для прийняття зазначеного Положення стала також стаття 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік".

Справляння цього збору передбачено статтею 94 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" та статтею 88 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" продовжено дію експерименту щодо справляння запроваджених у 2003 році Верховною радою Автономної Республіки Крим за погодженням з Кабінетом Міністрів України окремих місцевих зборів (збору на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим та збору на розвиток рекреаційного комплексу в Автономній Республіці Крим).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до статті 135 Конституції України нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим та рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим не можуть суперечити Конституції і законам України та приймаються відповідно до Конституції України, законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України та на їх виконання.

Статтею 137 Конституції України визначено виключний перелік питань, з яких Автономна Республіка Крим здійснює нормативне регулювання (до яких не віднесено питання встановлення податків і зборів).

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов’язкові платежі) до бюджетів та державних цільових фондів визначено Законом України “Про систему оподаткування”.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Види податків і зборів (обов’язкових платежів), що справляються на території України, встановлено статтею 14 (загальнодержавні податки і збори) та статтею 15 Закону України "Про систему оподаткування" (місцеві податки і збори (обов’язкові платежі).

Податки і збори (обов’язкові платежі), справляння яких не передбачено цим Законом, сплаті не підлягають (частина 6 статті 1 Закону).

Враховуючи, що збір на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим не входить до переліку податків і зборів, що справляються на території України, цілком правомірними є висновки господарського суду першої інстанції щодо безпідставного донарахування вказаного збору позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Що стосується рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Конституції Автономної Республіки Крим та Закону України “Про затвердження Конституції Автономної Республіки Крим” від 16.01.2003 № 1-рп/2003 (справа № 1-3/2003) щодо підтвердження конституційності положень абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 рішення Конституційного суду України від 16.01.2003 № 1-рп/2003, Конституційний суд України, вирішуючи цей спір, виходить з системного аналізу зв’язку положень Конституції та законів України, якими регулюються суспільні відносини у бюджетній та податковій сферах. Зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 138 Основного Закону України до відання Автономної Республіки Крим належить розроблення, затвердження та виконання бюджету Автономної Республіки Крим на основі єдиної податкової і бюджетної політики України.

Ця політика є складовою внутрішньої політики України, засади якої визначає Верховна Рада України (пункт 5 частини 1 статті 85 Конституції України). Виходячи із змісту положень пункту 1 частини 2 статті 92 Основного Закону України, згідно з якими виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України, система оподаткування, податки і збори, та положень частини 1 статті 95, за якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами, Конституційний Суд України вважає, що на цей час зміст податкової і бюджетної політики України відображено, зокрема, в Бюджетному кодексі України, в Законі України “Про систему оподаткування” та у відповідних законах про податки тощо.

В Бюджетному кодексі України визначаються особливості формування бюджету Автономної Республіки Крим, зокрема, передбачається, що надходження та витрати бюджету Автономної Республіки Крим формуються у порядку, встановленому цим Кодексом, із урахуванням Закону України "Про затвердження Конституції Автономної Республіки Крим" (частина перша статті 67). Тобто, за змістом Бюджетного кодексу України це, вважає Конституційний Суд України, і є визначенням основ бюджетної політики України стосовно повноважень Автономної Республіки Крим, встановлених у підпунктах 13, 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим. Ці повноваження реалізуються органами Автономної Республіки Крим лише відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України та законів про податки в Україні.

Також слід зазначити, що вказаним рішенням Конституційного суду України визнано такими, що відповідають Конституції України лише положення абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим щодо “проведення експериментів у сфері оподаткування згідно з законодавством України”.

Проте, слід взяти до уваги, що поняття "проведення експериментів у сфері оподаткування" в контексті абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим не включає в себе встановлення місцевих податків і зборів, оскільки відповідно до тексту абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим віданню Автономної Республіки Крим підлягає “згідно з законодавством України... проведення експериментів у сфері оподаткування, встановлення місцевих податків та зборів, а також патентування окремих видів діяльності, здійснення інших, передбачених законами України, повноважень у сфері бюджету і оподаткування” (тобто, зазначена норма Конституції Автономної Республіки Крим містить перелік повноважень, до яких відносяться як проведення експериментів у сфері оподаткування, так і встановлення місцевих податків і зборів).

При цьому, слід зазначити, що положення зазначеної норми Конституції Автономної Республіки Крим щодо встановлення місцевих податків і зборів не були предметом розгляду в Конституційному суді України і не визнавалися конституційними.

Отже, у зв'язку з викладеним, оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню недійсним.

При викладених обставинах судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.01.2006 року у справі № 2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А) було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.01.2006 року у справі № 2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А) підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.01.2006 року у справі № 2-28/3370-2006А (2-28/16530-2005А) залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

3.Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          Н.П. Горошко

В.М. Плут