ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-12/404
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"25" лютого 2008 р. 10:47                                                                                          м. Севастополь

За адміністративним позовом: Кредитної спилки “Разом”

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя

про визнання неправомірною відмову ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя в реалізації права позивача на повернення та неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді процентів, які по результатам фінансово-господарської діяльності протягом 2004-2006 року розподілялись між членами кредитної спилки на їх додаткові пайові внески та перераховувались з доходів членів кредитної спилки, спонукання ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя відобразити в установленому порядку як переплату утриманий позивачем податок з доходів членів кредитного спилки, визнання права на неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді процентів,

Суддя Харченко І.А.,

при секретарі Баланюк О.В.,

За участю представників сторін

позивача – Тюкіна С.І., довіреність б/н від 11.12.2007, представник;

відповідача –Ягунов В.П., довіреність №10-004/270 від 05.07.2007, податковий інспектор юридичного відділу;

Ткаченко Н.М., довіреність №250/10-004 від 28.08.2007, старший державний податковий ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб;

Суть спору:

16.11.2007 (вх.№3874) позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя про визнання права на неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді процентів, спонукання відобразити в установочному порядку в якості переплати утриманий податок з доходів членів Кредитної спилки “Разом”.

Ухвалою від 19.11.2007 позовна заява Кредитної спилки “Разом” залишена без руху, повідомлено про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: додати копії позовної заяви та копії всіх документів, що приєднані до неї, відповідно до кількості відповідачів, зазначити дату підписання позову в строк до 10.12.2007.

22.11.2007 від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 19.11.2007.

Ухвалою від 26.11.2007 відкрито провадження у адміністративної справі № 20-12/404, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 11.12.2007 закінчено підготовче провадження і призначена адміністративна справа № 20-12/404 до судового розгляду.

У процесі судового розгляду позивач змінив свої вимоги (вх. №2197 від 06.02.2008), просить визнати неправомірною відмову ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя в реалізації права позивача на повернення та неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді процентів, які по результатам фінансово-господарської діяльності протягом 2004-2006 року розподілялись між членами кредитної спилки на їх додаткові пайові внески та перераховувались з доходів членів кредитної спилки, зобов’язати ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя відобразити в установленому порядку як переплату утриманий позивачем податок з доходів членів кредитного спилки, визнати право на неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді процентів.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову (вх.№52872 від 11.12.2007), пояснив, що Кредитна спилка «Разом»самостійно здійснювала утримання і сплату податку з доходів фізичних осіб відповідно до чинного законодавства.

Згідно статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін, суд,

в с т а н о в и в :

За результатами звітного періоду протягом 2004 –2006 року позивач провадив нарахування і розподіл частини нерозподіленого доходу, що залишається в його розпорядженні за підсумками фінансового року (іншого звітного періоду), у вигляді нарахування відсотків на пайові внески між своїми членами кредитної спілки з утриманням як податковий агент податку з доходів наступних фізичних осіб: Гребнев Ігор Михайлович (код - , вул. Кулакова, буд.59 кв.3) у сумі утриманого податку 2625,96 грн.; Коляганова Тетяна Євгенівна (код - , вул. Леніна, буд.33 кв.27) у сумі утриманого податку 1171,04 грн.; Кохан Володимир Павлович (код - , вул. Маринеско, буд.21 кв.48) у сумі утриманого податку 1511,63 грн.; Литовченко Володимир Костянтинович (код - , вул. Маршала Геловані, буд.14 кв. 78) у сумі утриманого податку 2111,59 грн.; Литовченко Петро Костянтинович (код - , вул. Маршала Геловані, буд.14 кв. 78) у сумі утриманого податку 2154,48 грн.; Локтіонов Юрій Васильович (код - , вул. Коломійця, буд.9 кв. 1) у сумі утриманого податку 457,46 грн.; Локтіонова Людмила Іванівна (код - , вул. Ген. Коломійця, буд.11 , корп. 3, кв. 28) у сумі утриманого податку 1351,01 грн.; Петров Олексій Євгенійович (код - , вул. Суворова, буд. 22, корп. А кв. 2) у сумі утриманого податку 11327,01 грн.; Руденко Галина Миколаївна (код - , вул. Сафронова, буд. 45) у сумі утриманого податку 18152,09 грн.; Руденко Кирило Миколайович (код - , вул. Сафронова, буд. 45) у сумі утриманого податку 24405,46 грн.; Руденко Микола Юхимович (код - , вул. Нахімова, буд.14 кв. 4) у сумі утриманого податку 2329,13 грн.; Руденко Микола Миколайович (код - , вул. Нахімова, буд. 14 кв.4) у сумі утриманого податку 11120,04 грн.; Тюкіна Світлана Іванівна (код - , вул. Богданова, буд. 10 - А кв. 18) у сумі утриманого податку 5563,08 грн.; Уродков Олександр Клавдійович (код - , вул. Степаняна, буд. 11 кв. 82) у сумі утриманого податку 950,14 грн.; Хаіт Ольга Вікторівна (код - , вул. Маринеско, буд. 4 –А кв. 5) у сумі утриманого податку 454,94 грн.; Чекаль Аліса Сергіївна (код - , вул. Михайлівська, буд. 9 кв. 170) у сумі утриманого податку 1091,64 грн.

Підставі та факт утримання з вищеперелічених фізичних осіб податку в зазначених розмірах та перерахування сум утриманого податку у бюджет підтверджені позивачем звітами за формою 1ДФ та відповідачем не заперечуються.

Від зазначених членів кредитної спілки на адресу позивача надійшли заяви про повернення неправомірно (зайво) утриманого податку. На виконання поданих заяв позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення зайво утриманого податку з доходу зазначених фізичних осіб (исх. №95/7 від 18.10.2007). Відповідач своїм листом від 01.11.2007 №20360/10/172 повідомив про неможливість задоволення вимоги позивача і відмовив у поверненні перерахованого податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді відсотків, які за результатами фінансово-господарської діяльності розподілялися між членами кредитної спілки на їх додаткові пайові внески.

Позивач вважає, що відповідач у такий спосіб не визнав право позивача на неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді відсотків, які за результатами фінансово-господарської діяльності розподілялися між членами кредитної спілки на їх додаткові пайові внески, що стало підставою для звернення до суду з позовом про захист прав та інтересів саме позивача, тому що невизнанням такого права позбавив Позивача можливості на вживання заходів по поверненню зазначеним членам кредитної спілки зайво утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до статей 11, 19, 21 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 №2908-ІІІ члени кредитної спілки мають право одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, надаваними членам кредитної спілки відповідно до їй статуту; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки. Майно кредитної спілки є їй власністю. Майно кредитної спілки формується за рахунок вступних, обов'язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки). Кредитна спілка володіє, користується та розпоряджається приналежної їй майном відповідно до закону та свого статуту. Внески членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також плата, нарахована на такі кошти та пайові внески (відсотки), належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. У відповідності з своїм статутом позивач - кредитна спілка залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у наявної, так і в безготівковій формі, приймає вступні та обов'язкові пайові та інші внески від членів спілки. Пайовий внесок –це кошти, які передаються для діяльності кредитної спілки з нарахуванням доходу у вигляді відсотків (при цьому згідно ч. 3 ст. 21 зазначеного Закону «Нерозподілений дохід, що залишається в розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно розміру їхніх пайових внесків у вигляді відсотків).

У підпункті 22.1.4 статті 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 №889-IV (далі –Закон про ПДФО) визначене, що пп.4.2.12 пункту 4.2 статті 4 цього Закону в частині включення в загальний місячний оподатковуваний дохід доходів у вигляді відсотків на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (у тому числі картковий рахунок), внесок у небанківські фінансові установи відповідно до закону або відсотків (дисконтних доходів) на депозитний (ощадний) сертифікат та підпункти 9.2.1 та 9.2.2 пункти 9.2 статті 9 дійсного Закону в частині оподатковування відсотків набувають чинності з 1 січня 2010 року». Згідно п.7.2 Закону про ПДФО до доходів, які будуть обкладатися податком з 1 січня 2010 року по ставці 5 відсотків, віднесені, зокрема, доходи у вигляді відсотків на внесок (вклад) у кредитну спілку, створений відповідно до закону. Відповідна позиція про неутримання податку з доходів фізичних осіб, нарахованого на доходи у вигляді відсотків, які за результатами фінансово-господарської діяльності розподілялися між членами кредитної спілки на їх додаткові пайові внески підтверджується також листом Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України №06-10/10-672 від 08.06.2005 і Науково-правовою експертизою при Інституті держави та права ім. М. Н. Корецкого НАН України від 28.11.2006 №126/256-з.

Таким чином, суд встановив, що позивач надмірно та без достатніх підстав протягом 2004 –2006 року утримував та перераховував до бюджету як податковий агент податок з доходів (у вигляді нарахування відсотків на пайові внески між членами кредитної спілки) вищеперелічених фізичних осіб.

Про те, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 1, 2, 18, 20 Закону про ПДФО податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону; платниками податку є резидент –фізична особи, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; сума коштів, яка підлягає поверненню платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену у декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації; повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів відповідно до підпункту 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

Таким чином, зазначені норми Закону чітко встановлюють, що правом вимоги (у т.ч. в визнанні права на повернення зайве утриманого податку в встановленому порядку) надмірно та без достатніх підстав утриманого (сплаченого) податку (переплати) наділені виключно платники податку - резиденти –фізичні особи, а не податковий агент, у якості якого виступає позивач.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначені вимоги, які можуть бути предметом адміністративного позову. Відповідно до частини 4 статті 105 КАС України позов може містити, крім певних, інші вимоги в захист прав, або інтересів у сфері публічно-правових відносин. Заявлені позивачем вимоги зазначеним положенням не відповідають та направлені на захист прав окремих фізичних осіб, а не позивача.

Керуючись ст. 11, 19, 21 Закону України від 20.12.2001 №2908-ІІІ «Про кредитні спілки», ст. 1, 2, 18, 20, 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 69, 70, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

Постановив :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

27.02.2008.