ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2008 р.

№ 36/274пн
Вищий господарський суд У
країни у складі колегії судд
суддів:
розглянувши касаційну ска
Товариства з обмеженою ві
дповідальністю Амвросіївсь
ке підприємство "Агроремонт"
від 26.03.08 Донецького апеляці
йного господарського суду
у справі
№36/274пн
господарського суду
Товариства з обмеженою ві
дповідальністю Амвросіївсь
ке підприємство "Агроремонт"
Товариства з обмеженою ві
дповідальністю "Амвросіївсь
визнання права власності
на нежитлове приміщення
за участю представників ст
у засідання не прибули
Товариство з обмеженою в
ідповідальністю Амвросіївс
ьке підприємство "Агроремонт
" звернулось до господарсько
го суду Донецької області з п
озовом до Товариства з обмеж
еною відповідальністю "Амвро
сіївська сільгосптехніка" пр
о визнання права власності н
а нежитлове приміщення адм
іністративну будівлю, розташ
овану за адресою: пров. Зелени
й, 18 у м. Амвросіївка.
Позов мотивовано посиланн
ям на наявність обставин, пер
едбачених ст. 778 ЦК України та д
одатковою угодою до договору
оренди №01/01/-07 СХТ від 29.01.07, згідно
з якою сторони домовились пр
о перехід до позивача права в
ласності на орендоване примі
щення в разі, якщо вартість ро
біт з капітального ремонту ц
ього приміщення перевищить й
ого вартість станом на 27.02.07.
Відповідач проти позову за
перечив, посилаючись на здій
снення позивачем лише передб
аченого договором оренди пот
очного ремонту, а також не виз
нав укладення між сторонами
зазначеної позивачем додатк
Рішенням від 22.02.08 господарсь
кий суд Донецької області (су
ддя Будко Н.В.) у задоволенні п
озову відмовив.
Рішення мотивовано встано
вленням згідно з висновком п
очеркознавчої експертизи об
ставин підписання вказаного
позивачем додатку до догово
ру від імені відповідача не й
ого директором Шевченко В.М., а
іншою особою з наслідування
м справжньому підпису. З огля
ду на таке суд дійшов висновк
у про недійсність цієї додат
кової угоди, а відтак відсутн
ість підстав для задоволення
позову.
Постановою від 26.03.08 Донецьки
й апеляційний господарський
суд (колегія суддів у складі:
Колядко Т.М. головуючого, Ми
рошниченка С.В., Скакуна О.А.) рі
шення суду першої інстанції
залишив без змін, доповнивши
резолютивну частину цього р
ішення реченням щодо визнанн
я недійсною додаткової угоди
від 01.03.07 про зміни та доповненн
я до договору №01/01/-07 від 29.01.07.
Ухвалою від 22.05.08 Вищий господ
арський суд України порушив
касаційне провадження за кас
аційною скаргою позивача, в я
кій заявлено вимоги про скас
ування рішення і постанови т
а направлення справи на нови
й розгляд до суду першої інст
анції.
Касаційна скарга мотивова
на порушенням судами вимог с
т.ст. 41-43, 83 ГПК України, ненаданн
ям судами належної правової
оцінки наданим позивачем док
азам, а також неправомірніст
ю визнання недійсною спірної
додаткової угоди за відсутн
істю клопотання про це заінт
ересованої сторони. Також ка
сатор зазначає про незастосу
вання судами положень ст. 778 ЦК
України.
Заслухавши суддю-доповід
ача, пояснення представника
позивача, перевіривши матері
али справи, судова колегія вв
ажає, що касаційна скарга під
лягає задоволенню з наступни
х підстав.
Як встановили суди першої т
а апеляційної інстанцій, між
сторонами у справі укладено
договір №01/01/-07 СХТ, на виконання
якого відповідач передав в о
ренду позивачеві за актом пр
иймання-передачі від 27.02.07 нежи
тлове приміщення загальною п
лощею 696,6 м2, розташоване за адр
есою: Донецька область, м. Амвр
осіївка, пров. Зелений, буд. 18.

Звертаючись з позовом до г
осподарського суду, позивач
доводив, що 01.03.07 сторони підпис
али додаткову угоду до вищев
казаного договору, якою внес
ли зміни до п. 2.2.5 договору, визн
ачивши її наступним чином: по
зивачу надається право здійс
нювати капітальний ремонт бу
дівлі за власний рахунок, та п
о закінченню ремонтних робіт
, якщо вартість всіх робіт буд
е перевищувати вартість буді
влі на момент передачі її в ор
енду, тобто на 27.02.07, орендоване п
риміщення переходить у власн
ість позивача; відповідач зо
бов'язується передати позива
чу документи, які підтверджу
ють право власності.
Також позивач доводив, що ни
м був проведений капітальний
ремонт орендованої будівлі,
для чого він уклав договір з Т
ОВ "Мегасбут-2006" від 05.03.07, сплатив
ши 143418 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі в
иконаних підрядних робіт, ра
хунками та платіжними доруче
ннями, використав матеріали
з власного складу на суму 61520,84 г
рн. та придбав матеріали згід
но з накладними на суму 99243,16 грн
., а всього на загальну суму
304182 грн.
Оскільки вартість здійсне
ного капітального ремонту ор
ендованого нежитлового прим
іщення перевищує його залишк
ову вартість, яка складає 4053,28 г
рн., позивач заявив позовні ви
моги про визнання за ним прав
а власності на вказане примі
щення на підставі умов додат
кової угоди від 01.03.07 до договор
у №01/01/-07 СХТ від 29.01.07 про оренду не
житлового приміщення.
Розглядаючи справу, суд пер
шої інстанції призначив судо
во-почеркознавчу експертизу
, згідно з висновком якої №6571/02 в
ід 17.01.08 встановлено, що підпис в
ід імені ОСОБА_1, розташов
аний в додатковій угоді від 01.
03.07 про зміни та доповнення до д
оговору №01/01/-07 СХТ від 29.01.07, викона
но не ОСОБА_1, а іншою особо
ю з наслідуванням справжньог
о підпису. Позивачем вказані
висновки, прийняті судами як
належні, в порядку ст. 33 ГПК Укр
аїни не спростовані шляхом п
одання належних доказів, а ві
дтак доводи касатора з цього
приводу не підлягають прийн
яттю до уваги.
З огляду на такі обставини с
уди першої та апеляційної ін
станції при вирішенні спору
по суті правильно не врахову
вали положення додаткової уг
оди від 01.03.07, на наявність якої п
осилається позивач без довед
ення обставин фактичного її
укладення сторонами.
Проте суд першої інстанції
в мотивувальній частині ріш
ення та суд апеляційної інст
анції, доповнивши резолютивн
у частину рішення положенням
про визнання недійсною дода
ткової угоди від 01.03.07, неправил
ьно застосували положення ст
. 215 ЦК України, якою передбачен
о недійсність правочину чере
з недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонам
и) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3
, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Суди правильно послалися н
а положення ст. 207 ЦК України, зг
ідно з ч. 2 якої правочин, який в
чиняє юридична особа, підпис
ується особами, уповноважени
ми на це її установчими докум
ентами, довіреністю, законом
або іншими актами цивільног
о законодавства, та скріплює
ться печаткою. Але при цьому с
уди дійшли висновку про те, що
здійснення на додатковій уг
оді від 01.03.07 підпису замість
ОСОБА_1. іншою особою з наслі
дуванням справжнього підпис
у, свідчить про недотримання
сторонами вимог п. 3 ст. 203 ЦК Укр
аїни, згідно з якою волевиявл
ення учасника правочину має
бути вільним і відповідати й
ого внутрішній волі.
З таким висновком судів не м
ожна погодитись, зважаючи на
положення ст. 202 ЦК України, згі
дно з якою правочином є дія ос
оби, спрямована на набуття, зм
іну або припинення цивільних
прав і обов'язків; зокрема, дв
о- чи багатостороннім правоч
ином є погоджена дія двох або
більше сторін. Однак, визнаюч
и недійсною додаткову угоду
від 01.03.07, суди не встановили обс
тавини щодо вчинення відпові
дачем певної дії, спрямовано
ї на набуття, зміну або припин
ення цивільних прав і обов'яз
ків, тобто вчинення правочин
у, зокрема за вільним волевия
вленням або проти своєї волі
. Навпаки, з встановлених суда
ми обставин вбачається відсу
тність вчинення представник
ом відповідача відповідної д
ії з підписання додаткової у
годи від 01.03.07, а не лише відсутні
сть у нього волевиявлення з ї
ї укладення.
Неврахування викладеного
має суттєве значення для вир
ішення даного спору, оскільк
и ст. 216 ЦК України передбачено
застосування реституційних
наслідків недійсності право
чину, які не можуть бути засто
совані в разі, якщо між певним
и особами правочин взагалі н
е вчинявся.
Разом з тим, правильно не вр
ахувавши положення додатков
ої угоди від 01.03.07, яка фактично м
іж сторонами не укладалась, с
уди першої та апеляційної ін
станції ухилились від виріше
ння спору стосовно поліпшенн
я наймачем речі, переданої у н
айм. Звертаючись з позовом у д
аній справі, позивач, крім вищ
евикладеного, посилався на п
оложення ст. 778 ЦК України.
Згідно з вказаною нормою на
ймач може поліпшити річ, яка є
предметом договору найму, ли
ше за згодою наймодавця. Якщо
поліпшення можуть бути відо
кремлені від речі без її пошк
одження, наймач має право на ї
х вилучення. Якщо поліпшення
речі зроблено за згодою найм
одавця, наймач має право на ві
дшкодування вартості необхі
дних витрат або на зарахуван
ня їх вартості в рахунок плат
и за користування річчю. Якщо
в результаті поліпшення, зро
бленого за згодою наймодавця
, створена нова річ, наймач ста
є її співвласником. Частка на
ймача у праві власності відп
овідає вартості його витрат
на поліпшення речі, якщо інше
не встановлено договором аб
о законом. Якщо наймач без зг
оди наймодавця зробив поліпш
ення, які не можна відокремит
и без шкоди для речі, він не ма
є права на відшкодування їх в
артості.
З рішення і постанови у спра
ві не вбачається встановленн
я судами наявності або відсу
тності обставин, врегульован
их вказаною нормою, зокрема щ
одо: наявності згоди відпові
дача на здійснення позивачем
поліпшень орендованого майн
а в певному обсязі; фактичног
о здійснення або нездійсненн
я позивачем поліпшень орендо
ваного майна, які можуть чи не
можуть бути відокремлені бе
з його пошкодження, або ж ство
рення при цьому нової речі. Ум
ови укладеного між сторонами
договору №01/01/-07 СХТ від 29.01.07, які р
егулюють вказані правовідно
сини, судами не досліджували
сь.
Зважаючи на викладене, судо
ва колегія дійшла висновку п
ро недотримання судами першо
ї та апеляційної інстанцій п
ри вирішенні спору у справі в
имог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щ
одо повного і всебічного вст
ановлення усіх обставин спра
ви, тому рішення і постанова п
ідлягають скасуванню як такі
, що не відповідають нормам ма
теріального та процесуально
го права.
Оскільки касаційна інстан
ція обмежена у праві оцінки д
оказів та встановленні факти
чних обставин справи, а право
оцінки доказів належить до п
овноважень судів першої та а
пеляційної інстанцій з додер
жанням принципу рівності сто
рін у процесі, справа підляга
є направленню на новий розгл
яд до суду першої інстанції д
ля встановлення на підставі
відповідних доказів усіх сут
тєвих обставин щодо правовід
носин, які існують між сторон
ами, та дотримання відповіда
чем вимог закону при прийнят
ті оскаржуваних рішень.
Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК
України, Вищий господарськи
й суд України
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу
задовольнити.
2. Постанову Донецьк
ого апеляційного господарсь
кого суду від 26.03.08 та рішення го
сподарського суду Донецької
області від 22.02.08 у справі №36/274пн
скасувати, а справу передати
на новий розгляд до суду перш
ої інстанції.
Головуючий

Д.Кривда
Судді

Г.Жаботина

А.Ул
іцький