ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "26" листопада 2008 р. по справі № 06/88-38

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Панхім", с. Голишів Луцького р-ну

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підшипник -Автосервіс", м. Луцьк

про стягнення 137 999 грн. 50 коп.

за участю представників сторін:

від позивача : Кравчук Н.В.

від відповідача: Кошицький І.М. (дов. від 25.11.2008р.), Бега Ю.О. –директор

суть спору:

Позивач –ТзОВ «Панхім» просив стягнути з відповідача ТзОВ « Підшипник -Автосервіс» 137 999грн.50 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу нафтопродуктів, в т.ч. 128 000 грн. основного боргу, 849,38 грн. - 3 % річних, 1294,08 грн. - індексу інфляції, 7855,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

В підтвердження позовних вимог посилався на договір № 03/01-08 від 03.01.2008 р. згідно з умовами якого відповідачу було відпущено дизельне паливо та бензин на суму 197 971 грн. , накладні №№ від 20.07.2008р., 6 від 27.06.2008р, та № від 13.08.2008р., довіреності ЯОЖ №004668 від 03.07.2008р., ЯОЖ № 004664 від 27.06.200р. та ЯОЖ № 004678 від 01.08.2008р. та витяги з банківського реєстру про здійснену часткову оплату в сумі 69 971 грн.

Оскільки заборгованість в сумі 120 000 грн. ТзОВ "Підшипник -Автосервіс" не сплатив, позивач направив на його адресу претензію № 3 , яку останній отримав 12.09.2008р. та оплатив за нею борг частково.

В судове засідання позивач подав заяву про зменшення суми позовних вимог, що не суперечить ст.22 Господарського процесуального кодексу України та просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 106 000 грн. в зв’язку із добровільною сплатою заборгованості та 3584 грн. індексу інфляції, 8062 грн.пені, 1120,73 грн. 3 % річних та 9332 грн. збитків, а всього 128 000 грн.

Згідно п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008р. в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи із якої вирішується спір. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Відповідач відзиву на позовну заяву на вимогу суду не подав, представники в судовому засіданні позов визнали в частині основного боргу в сумі 106 000 грн.

З метою надання можливості сторонам врегулювати спір в добровільному порядку на підставі ст.79 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 26.11.2008р. до 10год.30 хв.

Водночас, сторони згоди щодо врегулювання спору мирним шляхом не дійшли.

Розглянувши наявні матеріали по справі , заслухавши пояснення представників сторін ,судом встановлено.

ТзОВ «Панхім» відпустило ТзОВ «Підшипник-Автосервіс» згідно накладних №№ від 20.07.2008р., 6 від 27.06.2008р, та

№ від 13.08.2008р., на підставі довіреностей ЯОЖ №004668 від 03.07.2008р., ЯОЖ № 004664 від 27.06.200р. та ЯОЖ № 004678 від 01.08.2008р. дизельне паливо та бензин на загальну суму 197 971 грн.

Копіями платіжних доручень та витягом з банківського реєстру підтверджено, що ТзОВ "Підшипник - Автосервіс" сплатило 91 971 грн. Залишок заборгованості на день розгляду справи становить 106 000грн., яку представники відповідача у судовому засіданні визнали.

Як встановлено , відповідно до п. 4.2. договору від 03.01.2008р. покупець здійснює розрахунок за товар на умовах 100 % попередньої оплати. При цьому моментом проведення розрахунків вважається момент поступлення грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутнє право для нарахування пені за несвоєчасно проведений розрахунок .

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України , ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, право на стягнення штрафу, пені, індексу інфляції та процентів річних у кредитора є тоді коли є прострочення виконання грошового зобов’язання у боржника.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із поданого позивачем договору умова продажу товару – попередня оплата.

Судом встановлено, що ТзОВ "Панхім" здійснив відпуск товару в порушення умов договору без проведеної попередньої оплати, а тому позовна вимога про стягнення збитків і пені на підставі п.6.4. та п.6.5. є безпідставною.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов’язки на підставі договору купівлі-продажу .

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона

( продавець) передає або зобов’язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві) , а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно

( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із копії повідомлення поштового зв'язку вимога позивача про оплату поставленої сировини вручена відповідачу - ТзОВ "Підшипник-автосервіс" 12.09.2008р.

За таких обставин відповідач повинен був здійснити оплату в строк до 20.09.2007р.

Між тим, згідно розрахунку нарахування індексу інфляції та 3 % річних ( а.с.9), який поданий до позовної заяви , позивач просить стягнути зазначені нарахування по вересень місяць. Тобто, за період коли у нього права на стягнення не виникло.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено та не обґрунтовано належними доказами про прострочення відповідачем - ТзОВ «Підшипиник-Автосервіс» грошового зобов’язання , то у суду відсутні правові підстави до застосування за даними поставками відповідальності за порушення грошового зобов’язання як це визначено статтями 549-552 , 625 Цивільного кодексу України та статтями 229-234 Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково в сумі 106 000 грн., в позові в частині нарахування штрафних санкцій в сумі

22 000 грн. слід відмовити.

Оскільки спір до розгляду в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати, які складаються зі сплати державного мита в сумі 1060 грн. та витрат по сплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. , відповідно до ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 526, 530,604 , 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 229-234 Господарського кодексу , ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

вирішив:

1.Позов задовольнити частково в сумі 106 000 грн.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підшипник-Автосервіс»

45241,м.Луцьк, вул.Боженко,34, р/р 8001 ВРУ КБ Приватбан, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Панхім» ( 45605,Луцький район. с.Голишів, р/р 41 в ТзОВ КБ "Західінкомбанк", ) 106 000 грн. боргу та 1060 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита ,118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В позові на суму 22000 грн. відмовити.

Суддя                                                    В.М.Дем'як