ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/40

26.02.08

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

До Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

Про розірвання договору оренди та повернення приміщення

суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача Дятел Ю.В. –представник за довіреністю № 36 від 24.05.07.

Від відповідача Латиш О.Ю. –представник за довіреністю № 1655 від 06.06.07.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»про:

- розірвання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1745 від 20.05.05., який укладено між позивачем та відповідачем;

- зобов’язання відповідача звільнити (виселити даного орендаря в примусовому порядку) державне нерухоме майно площею 10,00 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 4 –Б, на 1 поверсі будівлі (кімн. 102).

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не надав відповіді на пропозицію позивача щодо внесення змін до Договору оренди спірного майна щодо збільшення розміру орендної плати за орендоване приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.07. порушено провадження у справі № 30/40, розгляд справи було призначено на 29.01.08. о 10-30.

Представник позивача в судове засідання 29.01.08. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 30/40 від 24.12.07. не виконав, але через канцелярію суду ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 29.01.08. представником відповідача було подано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Відповідач вказує на те, що розмір орендної плати на вимогу однієї з сторін може бути змінено лише у разі істотної зміни стану об'єкта оренди та у випадках встановлених законодавчими актами України. Враховуючи те, що стан об'єкта оренди, який є предметом договору оренди від 20.05.05. № 1745 істотно не змінився, а також діючим законодавством України не встановлено можливість зміни орендної плати у зв'язку зі зміною методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном, а тому вимоги позивача щодо збільшення місячної орендної плати в 10 разів є незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.08. розгляд справи № 30/40 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 26.02.08. о 11-45.

В судовому засіданні 26.02.08. представником позивача було подано суду клопотання про відкладення розгляду справи № 30/40.

Розглянувши в судовому засіданні 26.02.08. зазначене клопотання позивача, суд його відхилив з підстав необґрунтованості та безпідставності, та з метою унеможливлення порушення процесуальних строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін було оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.05. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України»(Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1745 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Орендодавець передав Орендарю в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 10,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 4-6 на 1 повнрсі будівлі (кімн. 102)2, та знаходиться на балансі Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві для розміщення філії ощадного банку.

У відповідності до п. 3.1 Договору, сторонами було погоджено, що розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку –березень 2005 р. –127,09 грн.

У відповідності до п. 10.1 Договору встановлено строк його дії з 20.05.05. по 20.04.06.

Відповідно до п. 10.5 Договору, в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Враховуючи те, що після закінчення строку цього Договору заяв від сторін про його припинення не надходило, він автоматично був пролонгований.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у відповідності до п. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»зазначається, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об’єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Позивач вказує на те, що таким законом є Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Позивач зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 118 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», договори оренди державного та комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року (крім договорів на оренду державного та комунального майна, укладених бюджетними установами, Пенсійним фондом України та його органами, а також щодо цілісних майнових комплексів), у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до встановленої норми.

На підставі зазначеної вище норми закону, позивач вказує на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до ВАТ „Державний ощадний банк України" та Печерського відділення № 3715 ВАТ „Державний ощадний банк України" з пропозицію про внесення змін до договору оренди № 1745 в частині орендної плати (лист № 30-04/6554 від 21.08.07.) та повідомлено, що даний Договір може бути достроково розірваний на вимогу Орендодавця, якщо Орендар не переглядає орендну плату, в разі внесення змін до Методики , яка передбачає збільшення орендної плати.

Додатково у зазначеному листі позивача було зазначено, що оскільки дана філія є фінансовою установою, яка здійснює на орендованій площі прийом платежів за житлово-комунальні послуги, обмін валют та продаж лотерейних білетів, спираючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.06. № 1846 „Про внесення змін до методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна", то цілком правомірно застосувати орендну ставку 30%.

Позивач зазначає, що не отримавши відповіді на зазначену вище пропозицію, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву повторно звернулось до Орендаря з вищезазначеною пропозицією № 30-04/6854 від 31.08.07. про внесення змін до Договору оренди.

За таких обставин, позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства відмовляється прийняти пропозицію позивача щодо збільшення розміру орендної плати за орендоване спірне майна у відповідності до Договору, в зв’язку з чим, просить суд розірвати спірний договір та виселити відповідача із займаного ним нежилого орендованого ним приміщення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1. ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором оренди наймодавець передає наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 ч. Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

У відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ст. 783 Цивільного кодексу України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

- наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

- наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

- наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

- наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Судом встановлено, що єдиною підставою на яку посилається Орендодавець спірного майна (позивач) як підставу для розірвання Договору, є непогодження відповідача прийняти пропозицію щодо збільшення розміру орендної плати за Договором оренди № 1745 від 20.05.05, але у відповідності до вимог ст. 783 Цивільного кодексу України зазначена підстава не може бути підставою для розірвання спірного Договору, оскільки даною нормою встановлено вичерпний перелік обставин, за наявності яких можливо розірвати договір оренди на вимогу наймодавця.

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представника відповідача, які не спростовані позивачем, Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» користується спірним майном та сплачує орендну плату за нього у відповідності до вимог Договору.

У відповідності до п. 10.2 Договору сторонами було погоджено, що умови цього Договору зберігають силу протягом всього терміну дії Договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов’язань Орендаря, щодо орендної плати –до виконання зобов’язань.

Таким чином, судом встановлено, що відмовившись від пропозиції збільшити розмір орендної плати за спірне майно, відповідач жодним чином не порушив умови Договору, що б могли бути підставою для розірвання Договору оренди № 1745 від 20.05.05.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства та організації мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи –позивача у справі.

Аналогічна позиція викладена у Роз’ясненні Вищого господарського суду України № 02-5/111 від 12.03.99., згідно якого крім контрагентів за договором, прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода.

Позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення з боку Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»законних та охоронюваних інтересів Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

З огляду на недоведеність порушення прав та охоронюваних законом інтересів Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 32, 33, 43, 44, 82-85 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          В позові Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву відмовити повністю.

2.          Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

Т.М. Ващенко

Дата підписання

рішення 03.03.08.