ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 16/34-3/99

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України"

НАК "Нафтогаз України"

на           рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2007р. та

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007р.

у справі №16/34-3/99

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до           Державного міського підприємства "Калуштеплокомуненерго"

про                    стягнення 337 214,36 грн. боргу та штрафних санкцій

та за зустрічним позовом ДМП "Калуштеплокомуненерго"

до                    ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України

про                    визнання недійсним п.1 угоди від 24.01.2001р. в частині набрання нею

чинності, п.11.1 договору №06/03-1741 ТЕ-15 від 28.03.2003р. в частині

набрання ним чинності, про зобов'язання ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз

України" зарахувати 201297,05 грн. в рахунок оплати за природний газ

згідно договору №03/ТЕ 01-01 від 24.01.2001р.,

за участю представників сторін:

від позивача: Онищенко І.П. (довіреність у справі),

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія “Газ України" НАК “Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Міського державного підприємства “Калуштеплокомуненерго” і просила суд стягнути з останнього 337 214,36 грн., у тому числі 198 247,06 грн. боргу, 36 656,08 грн. пені, 13 877,29 грн. штрафу, 69186,85 грн. інфляційних втрат, 19 247,08 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем належним чином своїх зобов’язань за договором №06/03-1741ТЕ-15 від 28.03.2003р. щодо оплати поставленого протягом січня-травня 2003 року природного газу.

Відповідач –МДП “Калуштеплокомуненерго” до ухвалення рішення у справі подав до позивача –ДК “Газ України"НАК “Нафтогаз України" зустрічний позов про визнання недійсним пункту 1 угоди від 24.01.2003р. до договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. в частині набрання нею чинності; про визнання недійсним п.11.1 договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/03-1741 ТЕ-15 від 28.03.2003р. в частині набрання ним чинності; про зобов’язання ДК “Газ України" НАК “Нафтогаз України" зарахувати 201 297,05 грн. в рахунок оплати за поставлений природний газ згідно договору №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.2006р. прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом (а.с.79-180 т.1).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.2006р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2006р., первісний позов залишено без розгляду, зустрічний позов задоволено частково: визнано недійсним пункт 1 угоди від 24.01.2003р., укладеної між сторонами до договору №03/ТЕ-01-01 від 05.01.2001р. на постачання природного газу; визнано недійсним пункт 11.1. договору №06/03-1740ТЕ-15 від 28.03.2003р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, що стосується набрання даним договором чинності. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.02.2007р. (а.с.145-149 т.1), ухвалені у справі рішення та постанова скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з мотивів відсутності підстав для залишення первісного позову без розгляду та правових підстав для визнання недійсними спірних пунктів угоди від 24.01.2003р. та договору від 28.03.2003р., укладених між сторонами.

Під час нового розгляду справи позивач за первісним позовом збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 198 247,06 грн. основного боргу за поставлений природний газ, 36 656,08 грн. пені, 13 877,29 грн. штрафу, 100 108,66 грн. інфляційних втрат, 26 305,45 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2007р. (суддя Фрич М.М.) відмовлено у задоволенні первісного позову в частині стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат, 3% річних та припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу. Зустрічний позов задоволено частково: зобов'язано ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зарахувати 201 297,05 грн. в рахунок оплати за поставлений природний газ згідно договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року. В частині зустрічного позову про визнання недійними п.1 угоди від 24.01.2003р. до договору №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001 року та п.11 договору №06/03-1741 ТЕ-15 від 28.03.2003р відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007р. (головуючий, суддя Городечна М.І., судді Юркевич М.В., Кузь В.Л.) рішення суду першої інстанції в частині припинення провадження у справі про стягнення 198 247,06 грн. основного боргу по первісному позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. В частині відмови в первісному позові про стягнення з ДМП "Калуштеплокомуненерго" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 36 656,08 грн. пені, 13877,29 грн. штрафу, 100 108,66 грн. інфляційних втрат, 26 305,45 грн. 3% річних, рішення суду першої інстанції залишено без змін. В частині задоволення зустрічного позову про зобов'язання ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зарахувати 201 297,05 грн. в рахунок оплати за природний газ згідно договору №03/ТЕ 01-01 від 24.01.2001р. рішення суду скасовано та припинено провадження у справі. Рішення суду в частині відмови у зустрічному позові про визнання недійсними п.1 угоди від 24.01.2001р. та п.1.1 договору №06/03-1741 ТЕ-15 від 28.03.2003р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні первісного позову, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову у повному обсязі. Рішення та постанова щодо зустрічного позову позивачем не оскаржуються.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з’ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов’язку.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову є вимога ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" щодо виконання ДМП "Калуштеплокомуненерго" (відповідачем) зобов’язання, яке виникло в силу договору №06/03-1742ТЕ-15 від 28.03.2003р., оплатити переданий протягом січня-травня 2003р. природний газ, а підставою позову –невиконання відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо оплати прийнятого у цей період природного газу.

У зв’язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.10-13 т.2), 198 247,06 грн. основного боргу за поставлений природний газ, 36 656,08 грн. пені, 13 877,29 грн. штрафу, 100 108,66 грн. інфляційних втрат, 26 305,45 грн. 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, судами двох інстанцій встановлено, що відповідач за первісним позовом –ДМП "Калуштеплокомуненерго" здійснив переплату позивачу за іншим договором №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. у сумі 201 297,05 грн. Факт існування такої кредиторської заборгованості позивача перед відповідачем визнається позивачем у його повідомленні, направленому на адресу відповідача за №31/18-2679 від 27.02.2006р. (а.с.70 т.1)., та не спростовується скаржником у касаційній скарзі.

Відповідач направив позивачу лист за №180а від 04.06.2003р. з проханням зарахувати переплачені за договором №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. грошові кошти у сумі 193 000,0 грн. в рахунок оплати за отриманий природний газ за договором №06/03-1742ТЕ-15 від 28.03.2003р. (а.с.86 т.1)., та листом від 07.05.2007р. №40 повторно просив зарахувати кошти відповідача, що знаходяться на розрахунковому рахунку позивача у сумі 201 297,05 грн., як оплату за поставку природного газу з січня по травень 2003р. (а.с.37 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що переплата за раніше укладеним сторонами договором на постачання природного газу №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. має бути зарахована позивачем до договору на постачання природного газу №06/03-1742ТЕ-15 від 28.03.2003р., укладеного сторонами пізніше, оскільки такий висновок ґрунтується на чинному на час виникнення спірних відносин законодавстві, а саме ст.217 ЦК УРСР, відповідно до якої зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування досить заяви однієї сторони. Аналогічні положення щодо припинення зобов’язання зарахуванням передбачені й статтею 601 ЦК України.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, відповідач заявив про зарахування здійсненої ним передплати за договором №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. в рахунок погашення боргу за договором №06/03-1742ТЕ-15 від 28.03.2003р. Доказів відмови позивача від такого зарахування матеріали справи не містять.

Доводи скаржника про відсутність зустрічності однорідних вимог є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів повернення позивачем отриманих від відповідача грошових коштів, які є переплатою за договором №03/ТЕ 01-01 від 05.01.2001р. Між тим, якщо відсутні підстави їх одержання, позивач зобов'язаний їх повернути відповідачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що з моменту отримання позивачем листа-заяви відповідача №180а від 04.06.2003р. про зарахування, зобов'язання останнього перед позивачем в сумі 201 297,05 грн. є припиненими.

За відсутності заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період по договору №06/03-1742ТЕ-15 від 28.03.2003р. немає підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення з нього пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

Отже, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив оскаржувану постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007р. у справі №16/34-3/99 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій