СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа
№ 20-4/325
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У
к р а ї н и

"12" лютого
2008 р.  10:45
м. Севастополь

За
адміністративним позовом

Прокурора
Гагарінського району міста Севастополя (вул. Корчагіна, 16, місто Севастополь, 99014)

в
інтересах держави в особі

Державної
податкової інспекції в Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37, місто
Севастополь, 99011)

до
відповідача: суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

про
стягнення заборгованості в розмірі 4760,76 грн.,

суддя Остапова К.А.,

при секретарі судового засідання Пірог О.В.,

За
участю представників:

Прокурор:
Цуркан С.А.,
посвідчення №505 від 13.06.2007,

Від
позивача: Ягунов
В.П., довіреність №10-004/270 від 05.07.2007;

Від
відповідача: ОСОБА_2,
довіреність ВХВ №010841 від 07.11.2007,

Суть
спору:  Прокурор Гагарінського району міста
Севастополя в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в
Ленінському районі міста Севастополя звернувся до господарського суду міста
Севастополя із адміністративним позовом до суб`єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1про стягнення заборгованості в розмірі 4760,76 грн.

Ухвалою
від 16.08.2007 зазначений позов був залишений без руху по причині подання
прокурором позову без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу
адміністративного судочинства України, а саме до позовної заяви додані її копії
та копії всіх документів, що приєднуються до неї, у кількості двох екземплярів,
в тої час як кількість відповідачів у справі згідно позовної заяви -один.

Ухвалою
від 03.09.2007 відкрите провадження в адміністративній справі №20-4/325 на
підставі зазначеної позовної заяви з призначенням попереднього судового
засідання на 02.10.2007.

Письмовою
заявою (вхідний номер 50049) позивач збільшив позовні вимоги та просить суд
стягнути з відповідача заборгованість по штрафним санкціям в розмірі 5169,26
грн. та 1700,00 грн.

Прокурор
письмовими  клопотаннями (вхідний номер
50050 від 07.11.2007, 52881 від 11.12.2007) збільшення позовних вимог
підтримує.

05.02.2008
позивач надав суду розрахунок суми позову, в якому визначив суму боргу
відповідача станом на січень 2008 року в розмірі 3760,76 грн., тим самим
зменшивши розмір позовних вимог.

Прокурор
у судовому засіданні підтвердив, що розмір позовних вимог складає 3760,76 грн.,
з яких 1700грн. за рішенням від 30.08.2004 №4732330/0 та 3108,50 грн. за
рішенням №000390233 від 13.09.2007.

Відповідач
проти задоволення позову в частині стягнення 1700,00 грн. штрафних санкцій,
застосованих рішенням від 30.01.2007 №4732330/10 заперечує, оскільки вважає, що
пропущений строк, встановлений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства України. Щодо вимог про стягнення
3108,50 грн. за рішенням №000390233 від 13.09.2007, відповідач посилається на
те, що зазначена сума ним сплачена.

Згідно
зі статями 27-32, 49, 51, 60 Кодексу адміністративного судочинства України у
судовому засіданні учасникам процесу роз'яснені
процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення прокурора, представників сторін,
суд

в с т а н о в и в :

Відповідно
до статті 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво
інтересів громадян і держави в судах у випадках, передбачених законом.

Згідно
з частиною першою статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України у
випадках, встановлених законом, прокурор може звернутися до адміністративного
суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших
осіб і брати участь у цих справах.

Представництво
прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді
інтересів держави у випадках, передбачених законом. Однією із форм
представництва є звернення до суду з позовом про захист інтересів держави. Ці
положення містить стаття 36-1 Закону України „Про прокуратуру”.

Згідно
зі статтею 4 Закону України „Про податкову службу в України”  податкова адміністрація є центральним органом
виконавчої влади. Державні податкові інспекції в районах у містах
підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям.

Відповідно
до пунктів 1.2 статті 10 зазначеного Закону одними з завдань податкової
адміністрації є контроль за своєчасністю, достовірністю та повнотою обчислення
і сплати податків та зборів, забезпечення обліку платників податків,
правильність обчислення та своєчасність надходження податків.

Згідно
з пунктом 11 статті 10 Закону податкова інспекція звертається до суду з
позовами про стягнення заборгованості перед бюджетом та державними цільовими
фондами.

Таким
чином, позивач є державним органом, уповноваженим здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах.

Відповідно
до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно
з пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами
України встановлюється система оподаткування, податки і збори.

Суб`єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 зареєстрована Ленінською районною державною
адміністрацією міста Севастополя 03.06.1999 та перебуває на податковому обліку
у Державній податковій інспекції в Ленінському
районі міста Севастополя.

17.02.2004
співробітниками позивача проведена перевірка магазину відповідача «Три
богатиря», розташованого за адресою: проспект Перемоги, кінцева зупинка, місто
Севастополь, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунку із споживачами.

За
результатами перевірки був складений Акт перевірки №/0323/2330 від
17.02.2004 (а.с. 21-22).

В
ході перевірки встановлено порушення відповідачем вимог пункту 1 статті 17
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР (із
змінами та доповненнями), порушення статті 8 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності»від 23.06.1996 №98/96-ВР, порушення
норм статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами»від 19.12.1995  №481/95-ВР.

Як
вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду матеріалів зазначеної
перевірки позивачем прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 27.02.2004 №23/3-722 на суму 39,00грн. та 160,00 грн.

22.04.2004
співробітниками позивача проведена перевірка кіоску відповідача, розташованого
за адресою: проспект Перемоги, 23, місто Севастополь.

За
результатами перевірки був складений Акт перевірки №/0520/2330 від
22.04.2004 (а.с. 24, 25).

В
ході перевірки встановлено порушення відповідачем вимог пунктів 1, 2, 9, 13
статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР
(із змінами та доповненнями), порушення вимог статті 3, пункту 1 статті 7
Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»від
23.06.1996 №98/96-ВР.

30.04.2004
за результатами розгляду матеріалів зазначеної перевірки позивачем прийняте
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від №23/3-23532130 на
суму 524,50 грн. та 150,00 грн.

03.08.2004
співробітниками позивача проведена перевірка магазину відповідача «Три
богатиря», розташованого за адресою: проспект Перемоги, кінцева зупинка, місто
Севастополь, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунку із споживачами.

В
ході перевірки встановлено порушення відповідачем вимог пунктів 1, 11 статті 3
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР (із
змінами та доповненнями), порушення вимог пункту 1 статті 3, пункту 1 статті
7  Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності»від 23.06.1996 №98/96-ВР, порушення
норм статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами»від 19.12.1995  №481/95-ВР.

Як
вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду матеріалів зазначеної
перевірки позивачем прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 30.08.2004 №4732330/0 на суму 1700,00грн.

21.03.2005
співробітниками позивача проведена перевірка кіоску відповідача, розташованого
за адресою: проспект Перемоги, 23, місто Севастополь.

За
результатами перевірки складений Акт перевірки 2/0177/2330 від
21.03.2005.

Перевіряючим
були виявлені порушення вимог пунктів 1, 2, 9, 13 статті 3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями),
статті 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»від 23.06.1996 №98/96-ВР.

За
виявлені порушення рішенням №/0 від 29.03.2005 до відповідача
застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 588,50 грн.

04.01.2006
позивачем була проведена перевірка магазину відповідача «Три богатиря»,
розташованого за адресою: проспект Перемоги, кінцева зупинка, місто
Севастополь, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунку із споживачами, за результатами якої
був складений Акт перевірки №/0006/2330.

В
ході проведення перевірки були виявлені допущені відповідачем порушення пунктів
1, 9, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

За
виявлені порушення рішенням №/0 від 12.01.2006 до відповідача
застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 546,25 грн.

02.06.2006
позивачем була проведена перевірка магазину відповідача «Три богатиря»,
розташованого за адресою: проспект Перемоги, кінцева зупинка, місто
Севастополь, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового розрахунку із споживачами, за результатами якої
був складений Акт перевірки №2702/0269/2303.

В
ході проведення перевірки були виявлені допущені відповідачем порушення пунктів
1, 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

За
виявлені порушення рішенням №00014/2303/0 від 06.06.2006 до відповідача
застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1238,75 грн.

09.06.2006
позивачем проведена перевірка кіоску відповідача, розташованого за адресою:
проспект Перемоги, 23, місто Севастополь.

В
ході перевірки встановлено порушення відповідачем вимог пунктів 1, 2, 13 статті
3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”, порушення вимог статті 7  Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Як
вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду матеріалів зазначеної
перевірки позивачем прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 16.06.2006 №/0 на суму 160,00 грн. та від
16.06.2006 №000297233/0 на суму 2068,50 грн.

Крім
того керівництвом Державної податкової інспекції в Ленінському районі міста
Севастополя відповідно до пункту 11 статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в України», пункту 1 статті 17, статті 22 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” було винесено рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій №000390233 від 13.09.2007 в розмірі 3108,50 грн.

Штрафні
санкції за вищевказаним рішеннями погашались відповідачем, що підтверджується
платіжними дорученнями та квитанціями, які долучені до матеріалів справи.

Прокурор
та позивач просять стягнути заборгованість по сплаті штрафних санкцій в сумі
1700,00 грн. за рішенням  від 30.08.2004
№4732330/0 та 3108,50 грн. за рішенням №000390233 від 13.09.2007, оскільки
платежі, що здійснені відповідачем в рахунок погашення заборгованості по
фінансовим санкціям, зараховувались податковою інспекцією в рахунок погашення
боргу, що виник раніше, в хронологічному порядку, у тому числі платіж в сумі
3108,50 грн., що здійснений відповідачем квитанцією із зазначенням призначення
платежу -штраф по акту перевірки №27023927/2330.

Суд
не може погодитись із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно
до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на яку
посилаються прокурор та позивач, податковий борг погашається попередньо
погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку
календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за
різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Штрафні
санкції застосовані до відповідача згідно з Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», по своій правової природі не є податковим зобов`язанням, у зв`язку
з чим до них не можуть бути застосовані норми Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Крім
того, позивач та прокурор не обґрунтували, на якій підставі податковий орган
зарахував в рахунок погашення сум штрафних санкцій, що виникли за попередні
періоди, суму штрафних санкцій в розмірі 3108,50грн., сплачену відповідачем із
вказанням призначення платежу - штраф по акту перевірки №27023927/2330.

Враховуючи
викладене, а також те, що відповідач надав суду докази погашення сум штрафних
санкцій, застосованих до нього  рішенням
№000390233 від 13.09.2007 в розмірі 3108,50 грн., позовні вимоги в цій частини
задоволенню не підлягають.

Щодо
стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 1700,00 грн. за рішенням від
30.08.2004 №4732330/0, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно
до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його
наслідків.  Види
адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські
санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Штрафи,
що передбачені Законом України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг", підпадають під законодавче визначення
адміністративно-господарських санкцій та є такими за своєю юридичною суттю.

Згідно
зі статтею 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом
встановлено, що порушення відповідачем було виявлено 30.08.2004 (дата складання
акту перевірки). Рішення про застосування штрафних санкцій №4732330/0 прийнято
30.08.2004, а позов заявлений лише 16.08.2007, тобто за межами строку,
встановленого статтею 250 Господарського кодексу України.

Крім
того, відповідач письмовою заявою (вхідний номер 2626 від 12.02.2008) просить
суд застосувати правила статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України
та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк
звернення до адміністративного суду.

Відповідно
до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для
звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно
до пункту 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі
сторін.

Прокурор
та позивач будь-яких пояснень щодо причин пропущення строку звернення до
суду  з вимогою про стягнення сум
штрафних санкцій за рішенням від 30.08.2004 №4732330/0 не представили.

Враховуючи
викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги  Прокурора Гагарінського району міста
Севастополя в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в
Ленінському районі міста Севастополя задоволенню не підлягають, та відмовляє в
задоволенні позову.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до господарського суду міста
Севастополя протягом десяті днів з дня її проголошення, а в разі складання
постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства -з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя

К.А.
Остапова

Постанова складена та підписана в
порядку частини  третьої  статті
160 КАС України 18.02.2008.