ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/500

17.03.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каолін ГОБ Україна»

про стягнення 11 297,60 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача: не з’явились

Ружило О.М. –предст. за довір. №47 від 24.09.07р. (був присутній в судових засіданнях 27.11.07р., 18.12.2007р., 15.01.2008р., 31.01.2008р., 20.02.2008р.);

Господишин П.П. –предст. за довір. №37/2 від 22.05.07р. (був присутній в судових засіданнях          15.01.2008р., 31.01.2008р., 20.02.2008р.);

Распопін О.В. –предст. за довір. №37/3 від 22.05.07р. (був присутній в судовому засіданні 15.01.2008р)

Від відповідача: не з’явились

Гуменюк Ю.В. –предст. за довір. №589 від 23.1107р. (був присутній в судовому засіданні 27.11.2007р.);

Никитюк І.С. –предст. за довір. №б/н від 17.12.2007р. (була присутня в судових засіданнях 18.12.2007р., 31.01.2008р., 20.02.2008р.);

Патратій О.В. –предст. за довір. №б/н від 17.12.2007р. (була присутня в судових засіданнях 18.12.2007р., 31.01.2008р.. 20.02.2008р.)

Рішення прийняте 17.03.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 31.01.2008р. по 20.02.2008р., з 20.02.2008р. по 17.03.2008р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Спецтранссервіс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Каолін ГОБ Україна” про стягнення 11 297,60 грн. за Договором №19/07 від 10.05.2007р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.11.2007р. порушено провадження у справі № 35/500, розгляд справи призначений на 27.11.2007р.

В судовому засіданні представником позивача подані суду документи на часткове виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/500 від 12.11.2007р.

Відповідач в судове засідання не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез”явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду від 12.11.2007 року про порушення провадження у справі №35/500 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 18.12.2007р.

В судовому засіданні 18.12.2007 року представником позивача було надано суду довідку на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/500 від 12.11.2007р.

В судовому засіданні 18.12.2007 року представником відповідача було надано суду відзив на позов з додатковими доказами.

В судовому засіданні представником позивача подані суду документи на часткове виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/500 від 12.11.2007р.

В судовому засіданні 18.12.2007 року представниками сторін подане клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 35/500 на підставі ч.4 ст.69 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною, спір може бути вирішено у більш тривалий строк, ніж встановлено частиною першою цієї статті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2007р., на підставі ч. 4 ст. 69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору у справі №35/500.

В судовому засіданні 18.12.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 15.01.2008р.

15.01.2007 року до початку судового засіданні від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв”язку відрядженням керівника та хворобою представників відповідача.

В судовому засіданні 15.01.2007 року представник позивача надав суду додаткові докази.

Представники позивача вирішення даного клопотання поклали на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та приймаючи до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд врахував за доцільне відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 31.01.2008р.

29.01.2008р. через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва, від представника позивача надійшли письмові пояснення на відзив на позов.

В судовому засіданні 31.01.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 20.02.2008р.

19.02.2008р. через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва, від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі з додатками.

19.02.2008р. через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва, від відповідача надійшли письмові пояснення з додатками.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 17.03.2008р., для дослідження матеріалів справи, прийняття рішення у справі та виготовлення його повного тексту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтрансервіс»(надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каолін ГОБ України»(надалі відповідач) було укладено Договір про надання послуг №19/07 (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п.1.1) замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає на себе зобов’язання по організації та проведенню деповського та капітального ремонту залізничних цистерн (рухомого складу), які є власністю УДЦ Укрспецвагон.

Ремонт здійснюється на підставі заявки замовника, в якій обов’язково вказується:

- кількість цистерн, яким необхідно проведення ремонту;

- вид ремонту;

- дата подання цистерн в ремонт.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем не були надані відповідні заявки на здійснення ремонту цистерн.

Проте, незважаючи на відсутність заявок відповідача, позивач в травні 2007 року приступив до виконання договірних зобов’язань по ремонту цистерн. Оплату ремонтів позивач здійснив власними кредитними коштами.

На оплату проведеного ремонту, позивачем були виставлені рахунки №35 від 11.05.2007 року, №36 від 18.05.2007року на загальну суму 273 005,00 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не в повному розмірі оплатив вищевказані рахунки, в результаті чого неоплаченою залишилась сума в розмірі 29 545,03 грн.

20 травня 2007 року відповідач направив позивачу лист №710тр/29, в якому повідомив, що на станції Афінська забраковано 8 цистерн, деповський і капітальний ремонт яких проводив позивач. Представник позивача для засвідчення браку в роботі нижніх зливних приладів, викликаний не був.

Також, позивач вказує, на те, що згідно з п. 1.5 Договору, документом, що підтверджує, виконання своїх зобов’язань по ремонту цистерн, є акт прийому –здачі виконаних робіт. 31 травня 2007 року, всупереч листа №710тр/29 сторонами було підписано акт прийому –передачі виконаних робіт.

04 червня 2007 року позивач звернувся до відповідача, шляхом направлення листа №443/07, з проханням погасити існуючу заборгованість в розмірі 29 545,03 грн.

У відповідь на вищевказаний лист відповідач зазначив (лист №581 від 05.07.2007р.) що при подачі під навантаження в 11 цистернах були виявлені технічні несправності, які спричинили тривалі простої в очікуванні усунення цих несправностей, а також обіцяє надати всі необхідні документи на підтвердження цього факту.

30 червня 2007 року між сторонами був підписаний акт виконаних робіт за червень 2007 року на загальну суму 86 205,58 грн.

Отже, як стверджує позивач, станом на 01 липня 2007 року, в зв’язку з порушенням умов Договору №19/07 від 10.05.2007 року останньому було завдано збитків на загальну суму 115 750,61 грн.

17.07.2007р. відповідачем було здійснено оплату 20 000,00 грн., 18.07.2007р. –50 000,00 грн., 19.07.2007р. –35 000, 00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на 13.08.2007р. становить 10 750,61 грн.

На підставі п. 4.5. Договору позивачем здійснено нарахування пені, яка становить 131,95 грн.

Також, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано 3 % річних в розмірі 24,71 грн. та інфляційних збитків в розмірі 390,33 грн.

Відповідач проти позову заперечував, у відзиві на позов посилався на наступне.

Відповідно до п. 15.1.5. Керівництва по деповському ремонту стяжні хомути, що кріплять котли до рам, повинні бути оглянуті, їх несправності усунуті. Випуск цистерн з ремонту з відсутнім чи ослабленими стяжними хомутами забороняється.

Пунктом 5.1.6 Керівництва по деповському ремонту, передбачає, що заливні прибори повинні бути розібрані (за винятком приварених патрубків нижніх частин приладів), деталі оглянуті та відремонтовані шляхом заміни несправних деталей новими чи відремонтованими. Несправні ущільнюючі резинові кільця та прокладки замінюються новими. Цистерни, що випускаються з ремонту, повинні мати заглушки зливних приборів.

Відповідно до п.5.1.7. Керівництва по деповському ремонту у нафтобензинових цистернах проводиться приварка скоб запорно –пломбу вального обладнання згідно ТУ 32 Укрзалізпром -075-97.

Як стверджує відповідач, в порушення вищевказаних правил позивачем на 11-ти цистернах не було виконано роботи по ремонту нижніх зливних приборів та по ремонту верхніх кришок цистерн.

Після випуску цистерн з ремонту 13 з них (№№ 51285583, 51288660, 51289312, 51286946, 51282952, 51285974, 51288124, 51285351, 51288116, 51282838, 51284859, 51288389, 51286888) було забраковано на станції Афінська, що підтверджується актами №ГУ-23, де зафіксовано вищевказані види несправностей.

Відповідач вказує на те, що позивач у позові підтверджує факт невиконання ним робіт по ремонту котлів цистерн, пояснюючи це тим, що відповідачем не було надано актів форми ВУ-19, що підтверджують очищення вагонів від залишку вантажу.

Відповідно до п.2.1.1. Договору про надання послуг №19/07 від 10.05.2007р. позивач самостійно зобов’язаний здійснити необхідну підготовчу до ремонту роботу, тобто обов’язок по очищенню вагонів лежав на позивачеві.

Відповідач зазначив, що останнім було здійснено очищення вагонів, що підтверджується актами форми ВУ-19.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивачем всупереч умовам Договору та вимог нормативно –правових актів ремонт вагонів було проведено неналежним чином, що призвело до неможливості використання вагонів за цільовим призначенням.

Керуючись положеннями ст.858 Цивільного кодексу України, відповідач вважає за необхідне пропорційно зменшити ціну роботи з огляду на вартість невиконаних позивачем робіт, що становить 10 825,00 грн.

Крім того, відповідно до п.1.6 Договору та п.19.1 Керівництва по деповському ремонту позивач на підтвердження факту виконання ремонту повинен був передати відповідачу акт форми ВУ-36.

Проте, як вказує відповідач, вищевказаний акт не було передано позивачем, що також є підтвердженням неналежності виконання робіт по деповському ремонту.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що відповідачем було направлено позивачеві копію форми ГУ-23. Позивач вказав на те, що даний акт загальної форми є актом, який вказує на комерційні недоліки і підтверджує лише заходи забезпечення цілісності вантажу, а відповідно не засвідчує технічну непридатність вагону.

Відповідно до «Инструктивных указаний о порядке составления отчетных и учетных форм по вагонному хозяйству»акт рекламації «составляется во всех случаях обнаружения дефектов, связанных с качеством ремонта… Акт составляется комиссией в составе начальника вагонного депо (участника), приемщика вагонного депо (участника) и представителя ремонтного завода, командированного для этой цели»Крім цього необхідно викликати представника власника цистерн.

Однак, як стверджує позивач, акт –рекламації складено не було, представники депо, а також власника рухомого складу не викликалися, форма ГУ-23 була складена на станції Афінська Північно –Кавказької залізниці (РДЖ, Російська Федерація) без участі представників власника рухомого складу.

Крім того, позивач повідомив, що згідно з Інструкцією «уведомление формы ВУ-36 является документом, удостоверяющим выполнение ремонта вагона в полном соответствии с правилами ремонта, техническими условиями, чертежами и пригодность вагона для дальнейшей эксплуатации. На основании уведомления отремонтированные вагоны снимаются с учета неисправных и переводятся в парк исправных».

Дані форми були видані позивачу представниками депо в яких проводилися ремонти рухомого складу, крім того, оригінали було передано представником позивача відповідачеві, що свідчить про виконання договірних зобов’язань стосовно ремонтів рухомого складу в повному обсязі з боку позивача.

Відповідачем було складено розрахунок, на підставі відомостей про вартість виконаних робіт, одержаних від вагонного депо Кременчук та Службою вагонного господарства Донецької залізниці.

Загальна вартість робіт по усуненню недоліків становить 7 129,03 грн., що відповідно до статті 858 ЦК України, дає право відповідачу на пропорційне зменшення роботи.

Проведення деповського ремонту вагонів відповідно до Керівництва по деповському ремонту, затвердженого наказом Укрзалізниці №272-Ц від 272-Ц від 06.11.1998р., означає повний ремонт усього вагону, включаючи ремонт колісних пар, автозчіпного обладнання, гальмового обладнання та котлів цистерн.

Проведення деповського ремонту без виконання окремого виду робіт слід вважати порушенням встановленого порядку, неналежним виконанням ремонту.

Посилання позивача на невиконання ним робіт по ремонту котла з огляду на ненадання відповідачем актів за формою ВУ-19 про пропарку вагонів є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 847 ЦК України підрядник зобов’язаний своєчасно попередити замовника про наявність обставин, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст Договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи спірний Договір, є договором на виконання робіт по організації та проведенню капітального і деповського ремонту залізничних цистерн (рухомого складу).

З наведеного вбачається, що правовідносини за спірним Договором, регулюються положеннями статей глави 61 Цивільного кодексу України «Підряд».

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу (п.1 ст.837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов Договору, позивачем було виконано роботи по ремонту цистерн.

Відповідно до п.2.2.2. Договору, замовник зобов’язаний, в десятиденний строк прийняти та оплатити проведений виконавцем ремонт цистерн, при умові виконання п.1.6. даного договору.

Відповідно до п.1.6. Договору, виконавець в п’ятиденний строк по закінченню календарного місяця надає:

-          рахунок –фактуру;

-          акт здачі –прийняття виконаних робіт;

-          акт форми ВУ-36;

-          акт ВУ-23;

-          акт на заміну демонтованих і знову встановлених вузлів та деталей з вказівкою їх номерів та року випуску;

-          залізничні накладні на відправку після ремонту.

На підтвердження виконання робіт за Договором, позивачем були надані підписані та завірені печатками підприємств позивача та відповідача акти виконаних робіт від 31.05.2007р. та 30.06.2007р.

Відповідно до п.3.1. Договору замовник здійснює попередню оплату в розмірі 100% на підставі рахунків виконавця на протязі 5 –ти банківських днів з моменту отримання рахунку –фактури.

На оплату виконаних ремонтних робіт позивачем були виставлені відповідачеві рахунки №35 від 11.05.2007р. на суму 80 000, 00 грн., №36 від 18.05.2007р. на суму 193 005,00 грн.

Відповідачем було здійснено оплату вищевказаних рахунків частково, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, №407 від 15.05.2007р. на суму 25 000, 00 грн., №402 від 17.05.2007р. на суму 20 000,00 грн., №414 від 18.05.2007р., на суму 35 000, 00 грн., №419 від 22.05.2007р., на суму 25 000, 00 грн., №417 від 22.05.2007р., на суму 55 000,00 грн., №429 від 23.05.2007р. на суму 5000,00 грн., №432 від 24.05.2007р. на суму 10 000,00грн., №435 від 25.05.2007р. на суму 95 000,00 грн., №436 від 25.07.2007р. на суму 3 005,00 грн.

Після проведення розрахунків в травні заборгованість відповідача становила 29 545,03 грн.

Станом на 30.06.2007р. заборгованість відповідача перед позивачем визначалась як сума акту №б/н від 30.06.2007р. на суму 86 205,58 грн. та заборгованість за попередній період в розмірі 29 545,03 грн. і становила 115 750, 61 грн.

Починаючи з 17.07.2007р. відповідачем було здійснено оплату 105 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (17.07.2007р. на суму 20 000,00 грн., 18.07.2007р. на суму 50 000,00 грн., 19.07.2007р. на суму 3005,00 грн.).

Таким чином, станом на час розгляду справи в судовому засіданні заборгованість відповідача за виконані позивачем роботи становить 10 750,61 грн.

Відповідач в своїх запереченнях посилається на те, що позивачем було неналежно виконано договірні зобов’язання, а саме не було виконано роботи по ремонту нижніх заливних приборів та по ремонту верхніх кришок цистерн.

Після випуску цистерн з ремонту 13 з них (№№ 51285583, 51288660, 51289312, 51286946, 51282952, 51285974, 51288124, 51285351, 51288116, 51282838, 51284859, 51288389, 51286888) було забраковано на станції Афінська, що підтверджується актами №ГУ-23, де зафіксовано вищевказані види несправностей.

Відповідачем було здійснено розрахунок вартості робіт по усуненню недоліків в розмірі 7 129,03 грн., що у відповідності до вимог ст. 858 Цивільного кодексу України дає право відповідачу на пропорційне зменшення ціни роботи.

Суд вважає, вказані посилання безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.1,2,3 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що останнім було заявлено в установленому порядку про наявні недоліки при здійснені позивачем ремонтних робіт, або наведені відповідні зауваження щодо неналежності виконання позивачем договірних зобов’язань в частині ремонту цистерн, що слугувало причиною пропорційного зменшення ціни роботи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були підписані акти виконаних робіт від 31.05.2007р. та 30.06.2007р., без будь –яких зауважень або посилань на наявні недоліки у виконаних позивачем роботах по ремонту цистерн.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 10 750,61 грн. заборгованості за Договором №19/07 від 10.05.2007р., є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі п. 4.5. Договору позивачем було нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочки, що становить 131,95 грн.,

Також, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 390, 33 грн. та 3% річних у розмірі 24,71 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду докази на спростування викладеного в позові.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626, 628, 629, 837, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каолін ГОБ Україна»(юридична адреса: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 13; фактична адреса: 04074, м. Київ, вул. Полу панова, 14; р/р 231 у ВАТ «Укрексімбанк», МФО 322313, код 31453091) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтранссервіс»(04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 13-а, р/р 1 в КФ «АвтоЗАЗбанк»м. Києва, МФО 320940; р/р 260066821 в ВАТ «Родовід Банк»м. Києва, МФО 321217, код 32670530, ІПН 95) а у випадку відсутності коштів –з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 10 750, 61 грн. (десять тисяч сімсот п’ятдесят гривень 61 коп.) –заборгованості за Договором №19/07 від 10.05.2007р., 390,33 грн. (триста дев’яносто гривень 33 коп.) –інфляційних втрат, 131,95грн. (сто тридцять одна гривня 95 коп.) –пені, 24, 71 грн. (двадцять чотири гривні 71 коп.) – 3% річних, 112, 97грн. (сто дванадцять гривень 97 коп.) –державного мита, 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) –витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова