ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.08 р.                     Справа № 40/299пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Регіонального виділення Фонду державного майна України по Донецької області м.Донецьк

до відповідача підприємства "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організації інвалідів України " м. Краматорськ

за участю третіх осіб: 1. Інститут підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів м. Краматорськ

2. Донбаський Міжрегіональний центр професійної реабілітації інвалідів м. Краматорськ

про розірвання договору

за участю:

представників сторін:

від позивача: Лебідь Н.О. - юрисконсульт

від відповідача: Шевченко С.О. – адвокат

від першої третьої особи: не з’явився

від другої третьої особи – Роганов М.Л. заступник директора.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За клопотання обох сторін, з урахуванням виняткових обставин справи, спір було вирішено у більш тривалий час, ніж передбачено частиною першої ст. 69 ГПК України.

Суть спору : регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецької області звернулося до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди №753/2001 від 26.03.01р. укладеного між регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Донецькій області та підприємством "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організацій інвалідів України" на нерухоме майно – нежитлове приміщення, площею 953,6 кв.м розташоване за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул.. Машинобудівників, 32, яке знаходиться на балансі Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів та зобов’язати останнього підписати акт приймання – передачі щодо повернення орендованого державного майна балансоутримувачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на п.3 ст.26 закону України "Про оренду державного та комунального майна", приписи ст.526, п.1 ст. 611, ст.ст. 651, 773, 776, 783 ЦК України, умови укладеного між сторонами договору оренди №753/2001 від 26.03.01р.

Судом прийнято до уваги, що учасниками судового процесу є суб’єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГК України.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          позивачем порушено порядок розірвання договору передбаченого ст.188 ГК України, а саме не було надіслано пропозицію про розірвання договору у визначений законом строк;

-          факт виконання відповідачем зобов’язань за договором підтверджено рішеннями господарського суду Донецької області від 13.08.07р. у справі №43/217пн та у справі №39/27пд від 25.09.07р., де зазначено, що відповідач належним чином використовує покладені на нього обов’язки у частині своєчасного внесення орендної плати, цільового використання об’єкту оренди та продовжує користуватися приміщенням;

-           посилання позивача на порушення відповідачем п.5.3 договору необґрунтоване, оскільки спірне нежитлове приміщення було передано у користування відповідачу у неналежному стані, про що свідчить акт експертної оцінки об’єкту оренди;

-           відповідач неодноразове звертався до позивача про надання дозволу на проведення капітального ремонту орендованого приміщення, у тому числі провести його реконструкцію згідно кошторису, однак до наступного часу відповіді від нього не отримав, у зв’язку з чим його посилання на порушення відповідачем п.6.3 договору не відповідає фактичним обставинам справи;

-          відповідач самостійно виконувало необхідний поточний ремонт, для приведення приміщення у належний стан;

-          відповідач звертався до балансаутримувача з листами про намір укласти договори про відшкодування витрат на утримання майна, однак з боку останнього відповіді не надходило, тому посилання позивача на порушення відповідачем умов п.5.8 договору необґрунтовано;

-          щодо фактів відносно перешкоджання позивачу у проведенні перевірки об’єкту оренди, то вони спростовуються тим, що відповідач ставив до відома позивача про відсутністю керівника свого підприємства та знаходження його у відрядженні;

-          з урахуванням того, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, відповідач клопоче перед судом про застосування строку позовної давності згідно вимог п.4 ст.267 ЦК України;

-          у договорі оренди сторонами чітко не визначено вид ремонту, який повинен провести відповідач на час використання об’єкту нерухомого майна;

-          крім того, існують факти звернення до підприємства позивача про внесення змін до п.1 договору виключивши із нього " виробництво цвяхів та акумуляторів", однак ця пропозиція також залишилася без задоволення;

-           договори купівлі – продажу, акти здачі – прийомки виконаних робіт укладених зі іншими суб’єктами господарювання підтверджують проведення відповідачем ремонту спірного приміщення;

-          відповідачем понесенні витрати за надання послуг адвоката в розмірі 10 000 грн., про що свідчить угода від 15.11.07р. та копія квитанції від 7.12.07р. по сплату цих коштів адвокату Шевченко С.А., які повинні бути вирішенні згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Перша третя особа - Інститут підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів Науково – дослідний інститут праці і зайнятості населення, далі Інститут, надав суду пояснення за наступним змістом:

-          рішення у даній справі може вплинути на її подальші правовідносини з учасниками судового процесу, а тому вона має юридичний інтерес до даній справі;

-          Інститут є балансоутримувачем спірного нерухомого майна – нежитлового приміщення, однак не має статусу юридичної особи відповідно до вимог ст.ст. 1, 21 ГПК України;

Друга третя особа - Донбаський Міжрегіональний центр професійної реабілітації інвалідів надав суду пояснення, що має певний юридичний інтерес до справи і рішення може вплинути на її подальші правовідносини з позивачем та відповідачем.

Мотиви своїх пояснень обґрунтовує наступними обставинами, зокрема:

- факти встановлені у рішенні по справі №43/217пн від 13.08.07р. та у справі №39/27пд від 25.09.07р. не є загальновідомими згідно наступних обставин:

1). Стан державного майна не був предметом спору на час слухання справ та винесення судом відповідних рішень;

2). Відповідач на час звернення до позивача з листами про проведення капітального ремонту мав мету змінити цільове призначення приміщення, що не відповідає умовам проведення учбового процесу та призначення приміщення;

3). Згідно наказу Фонду Державного майна України від 03.10.06р. за №1523 затверджено " Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід’ємних поліпшень орендованого державного майна", далі Порядок, орендар повинен дотримуватися його умов.

Так, процедура надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна включає такі етапи:

- подання заяви і пакета документів орендарем;

- розгляд заяви і документації орендаря;

-          прийняття відповідного рішення.

4). Інформація про доцільність здійснення невід'ємних поліпшень надається на підставі наданих орендарем документів, у разі оренди цілісного майнового комплексу, будівлі або споруди - органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном, а в разі оренди приміщень, частин будівель і споруд - цим самим органом або за його дорученням балансоутримувачем – Міністерством праці та соціальної політики України. Запитів на адресу цього органу від відповідача про надання необхідного пакету документів для проведення невід’ємних поліпшення стану орендованого нерухомого майна не надходило.

5). Станом на 10.02.06р. Міністерство праці та соціальної політики України надало відповідь на запит підприємства відповідача щодо продовження строку договору оренди, в якому було зазначено, що це підприємство не виконує умови договору, а тому вважає недоцільним продовження орендних відносин з цим підприємством;

-          за наявністю вказаних обставин, вважає за необхідне розглянути справи безпосередньо також на підприємстві відповідача, з метою дослідження стану приміщення.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову оцінку правовідносинам сторін, вислухавши доводи представників сторін, третіх осіб, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 26.03.01р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецької області, далі Орендодавець, та підприємством " Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організації інвалідів України", далі "Орендар" було укладено договір оренди №753/2001, предметом якого є: нерухоме майно – нежитлове приміщення, площею 953,6 кв. м., розташоване за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32 , яке знаходиться на балансі Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів.

До прийняття рішення у справі позивач уточнив свої позовні вимоги згідно ст.22 ГПК України та залишив за собою право на розірвання спірного договору оренди нежитлового приміщення від 26.03.01р. за № 753/2001р. Крім того зробив уточнення відносно площі спірного приміщення яка дорівнює 953,6 кв.м, замість зазначеної у позовної заяві в розмірі 47,8 кв.м.

За правовою природою між першим та другими відповідачами укладено договір оренди нерухомого майна.

Докази у справі свідчать про те, що сторонами досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов цього договору, а тому він вважається укладеним за вимогами закону.

Суд вважає доводи позивача обґрунтованим, а заперечення відповідача такими, що не відповідають вимогам законодавству:

Так, відповідно до вимог п. 1.1 зазначеного договору, майно передано у користування Орендаря з метою організації робочих місць для інвалідів та виготовлення цвяхів та акумуляторів.

Пунктом 5.1 укладеного договору сторони встановили, що Орендар зобов’язаний використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору.

Доказами у справі підтверджено, що 11.05.01р. між підприємством відповідача та відкритим акціонерним товариством " НВП " Оснастка" було укладено договір про спільну діяльність .

Згідно цього договору підприємство відповідача надало виробничі площі, орендовані за договором №753/2001, а відкрите акціонерне товариство " НВП " "Оснастка" передало обладнання й оснастки в кількості 23 одиниці, що є внесками до сумісної діяльності.

Метою діяльності договору про спільну діяльність укладеного між сторонами є – створення механічного виробництва по виготовленню та ремонту машин різного призначення з урахуванням різних видів обробки.

Орендоване майно не використовується за призначенням, як це зазначено у п.1.1 та п.5.1 договору.

Відповідно до вимог пункту 5.3 спірного договору, Орендар не забезпечив збереження орендованого майна, не прийняв заходи щодо його пошкодженню та псуванню, не здійснив заходи протипожежної безпеки.

На час дії договору відповідач не виконав вимоги пункту 5.4 договору щодо проведення поточного та інші види ремонтів орендованого майна. Проведення капітального ремонту, на який посилається відповідач, умовами договору не передбачено і сторони не вносили змін до нього визначаючи конкретно вид такого ремонту.

Згідно акту перевірки ефективності виконання , наявності та стану державного майна, істотних умов спірного договору оренди від 26.01.06р. встановлено , що підприємство відповідача діяльність пов’язану з виробництвом цвяхів та акумуляторів не здійснює. Діяльність пов’язано з ремонтом трансформаторів на момент проведення перевірки не здійснює, що суперечить вимогам предмету діяльності договору оренди від 26.03.01р.

Відповідачем порушені умови пункту 5.8 договору щодо укладення з балансоутримувачем орендованого майна договорів на відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю. До наступного часу такі договори не укладені.

Контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання майна, переданого в оренду покладено на позивача, як Орендодавця. Таку можливість сторони визначили у пункті 8.1 договору.

На підставі пункту 5.10 на Орендаря покладено обов’язок не чинити перешкоди при перевірці Орендодавцем правильності використання орендованого майна. Однак 23.05.07р. та 15.06.07р. позивач не мав змоги провести перевірку стану спірного приміщення наданого в оренду, оскільки двері приміщення були зачинені, сторож до приміщення не впустив, а керівництво нібито місяця знаходиться у відрядженні, про що свідчить лист Орендодавця від 06.01.06р. за № 281.

Орендар був належним чином повідомлений про можливе звернення позивача до господарського суду у випадку невиконання умов договору, у тому числі щодо обов’язкового страхування орендованого майна за законом.

Згідно п.9.1 вказаного договору передбачено відповідальність Орендаря за неналежне виконання зобов’язань за цим договором.

Доказами у справі також підтверджено, що в лютому 2005р. на підприємстві відповідача відбулося пожежа, у зв’язку з чим погіршився стан орендованого майна. На час передачі майна у користування зауважень до стану державного майна не було з боку Орендаря не надходило.

На виконання вимог суду сторонами було проведено обстеження орендованого приміщення. За наслідками перевірки було складено акт від 07.12.07р. підписаного сторонами без зауважень та пропозицій.

Зміст цього акту встановлює наступне:

-          південні сторона приміщення має вертикальні тріщини від фундаменту будівлі до карнизу даху та відхилення від вертикалі цегельної кладки. З внутрішньої сторони ця стіна не закріплена до колон;

-          покрівля даху має тріщини водозахисного шару на якому проросли дерева, не оформлені примикання руберойду до вертикальних поверхів стін, що не зачепує надійного захисту конструкцій від атмосферних осадків;

-          вікна будівлі частково зашиті фанерою тощо.

У орендованому приміщенні відсутня система опалення і електропостачання не функціонує. У той же час, водопостачання, каналізація знаходяться у робочому стані.

Заперечення відповідача щодо порушення позивачем порядку розірвання договору передбаченого ст.188 ГК України необґрунтовані .

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 26 закону України " Про оренду державного та комунального майна", далі Закон – 1, у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань на вимогу однієї сторони договір може бути розірваним за рішенням суду.

Відповідно до п.10.8 укладеного договору оренди дія договору припиняється у разі порушення його умов , а також за рішенням господарського суду.

Таким чином, ненадання позивачем пропозиції про розірвання договору не позбавляє його права звернутися до суду про розірвання договору відповідно до вимог статті 26 Закону – 1.

Можливість судового захисту порушеного права не може бути поставлено законами, іншими нормативно – правовими актами у залежність від використання суб’єктами господарювання інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Згідно пункту 3 статті 18 зазначеного Закону – 1, а також умов договору оренди, Орендар зобов’язаний належним чином виконувати покладений на нього обов’язок щодо утримання приміщення у належному стані.

Підставою для розірвання договору оренди може бути невиконання Орендарем хоча б одного з його зобов’язань, передбачених статтею 18 Закону – 1, або договором оренди.

Згідно з нормами статті 783 ЦК України розірвання договору найму на вимогу Орендодавця можливе, якщо:

-          Орендар користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

-          Орендар без дозволу Орендодавця передав майно у користування іншої особі;

-          Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

-          Орендар не приступив до проведення будь-якого ремонту, якщо обов’язок його проведення було покладено на Орендаря.

Обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що відповідач не виконав умови договору оренди.

Право позивача порушено за вимогами спеціального законодавства і він довів суду обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надав суду доказів належного виконання умов договору оренди, відсутності своєї вини з цього приводу, обставини за законодавством, які перешкоджають виконання його умов.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв’язку з чим слід розірвати договір оренди №753/2001 від 26.03.01р. укладений між регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Донецькій області та підприємством "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організацій інвалідів України" на нерухоме майно – нежитлове приміщення, площею 953,6 кв.м., розташоване за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32, яке знаходиться на балансі Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів.

У задоволенні позовних вимог щодо зобов’язання підприємства "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організацій інвалідів України" підписати акт приймання – передачі щодо повернення орендованого державного майна балансоутримувачу слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

Витрати по державному миту в сумі 85 грн. та забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. покладаються на відповідача і підлягають стягненню з нього в доход державного бюджету України.

Щодо відшкодування витрат в сумі 10 000 грн. пов’язані з оплатою послуг адвоката підприємством відповідача, то вони підлягають розподілу за приписами частини п’ятої статті 49 ГПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то ці витрати відносяться на відповідача і не підлягають відшкодуванню.

Платіжні документи на оплату державного мита, забезпечення судового процесу, навіть і витрат пов’язаних з оплатою послуг адвокату надаються до суду в оригіналі.

Представником відповідача надано копії таких документів, у тому числі копія квитанції від 07.12.07р. про перерахування 10 000 грн. на оплату послуг адвоката.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, з посилання на приписи п.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України 2003р., загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України 2003р. визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушене свого права або про особу, яка його порушила.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач дізнався про порушене право 28.01.04р., із акта перевірки. З позовною заявою позивач звернувся 31.10.07р.

Пунктом 10.1 договору, зазначено, що його укладено строком на п’ять років і він діє з 26.03.01р. по 26.03.06р. Тобто, строк позовної давності не сплив, а тому не має підстав вважати , що його пропущено позивачем.

У задоволенні клопотання третіх осіб про розгляд справи безпосередньо на підприємстві відповідача слід відмовити, на тих підставах, що це право суду. Наданих сторонами доказів достатньо для розгляну спору по суті та винесення рішення у справі.

Перша третя особа у справі - Інститут підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів м. Краматорськ, не є юридичною особою у справі відповідно до вимог ст.ст.1,21 ГПК України, про що свідчить довідка державного комітету статистики України № 4672 від 02.03.07р.

За таких обставин провадження у справі відносно третьої особи у справі - Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів м. Краматорськ підлягає припиненню за ознаками п.1 ст.80 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Посилання відповідача на рішення господарського суду Донецької області у справах №43/217пн від 13.08.07р. та №39/27пд від 25.09.07р. не приймається судом до уваги, так як мотивувальна частина судового рішення має обов’язкове значення лише остільки, оскільки вона встановлює преюдиційні факти(обставини).

Таких фактів у даних судових рішеннях не мітиться і відповідач здійснює тлумачення судових рішень.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 26 закону України" Про оренду державного та комунального майна", ст. ст 257, 261, 267, 526, 611, 773, 776, 783 , 651 ЦК України 2003р., ст. ст. 55, 180, 181, 188, ГК України, ст.ст. 42, 43, 1, 21, 22, 33, 43, 44, частиною четвертою ст. 49, 69, п.1 ст.80, 82, 84, ч.3 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі відносно третьої особи у справі - Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів м. Краматорськ припинити.

2.Позовні вимоги задовольнити частково.

3.Розірвати договір оренди №753/2001 від 26.03.01р. укладений між регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Донецькій області та підприємством "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організацій інвалідів України" на нерухоме майно – нежитлове приміщення, площею 953,6 кв.м., розташоване за адресою: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32, яке знаходиться на балансі Інституту підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів.

4.У задоволенні позовних вимог щодо зобов’язання підприємства "Владислава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організацій інвалідів України" підписати акт приймання – передачі щодо повернення орендованого державного майна балансоутримувачу слід відмовити.

5.Стягнути з підприємства "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів " Союз організації інвалідів України", 84300, м. Краматорськ, вул. Румянцева, 31 на користь:

-          державного бюджету України державне мито в сумі 85 грн., видавши наказ та надіслвши його на виконання до державної податкової інспекції у м. Краматорськ Донецької області;

-          державного бюджету м. Донецька Ворошиловський р-н, ід. код 34686537, р/р 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, збір на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., видавши наказ.

6.Витрати на відшкодування послуг адвоката в сумі 10 000 грн. відносяться на підприємство "Владіслава" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організації інвалідів України".

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Підченко Ю.О.

Дата підписання рішення оформленого у відповідності з вимогами ст.84 ГПК України, 04.02.08р.