КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2008                                                                                           № 6/325

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

прокурора: Савицька О.В. - (прокурор відділу Генеральної прокуратури

України, посвідч. від 20.07.05 № 231);

представників сторін:

позивача 1: не з"явився;

позивача 2: не з"явився;

позивача 3: Онищенко І.П. (дов. від 29.12.07 № 255/10);

відповідача 1: не з"явився;

відповідача 2: не з"явився;

відповідача 3: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Заступника Генерального прокурора України

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.10.2007

у справі № 6/325

за позовом                               Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особіМіністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до                                                   1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Нафтогаз"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазенерго"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкодор-Інвест-Плюс"

про                                                  визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 09/03 від17.03.04 та стягнення 3421669,47 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.07 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, Заступник Генерального прокурора України звернувся з апеляційним поданням, в якому просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 09/03 від 17.03.04 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтогазенерго” на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” 3421669, 47 грн.

Апеляційне подання мотивоване тим, що висновки суду є помилковими, оскільки Господарський суд міста Києва при прийнятті рішення невірно дійшов висновку, що в розумінні ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) особою, яка вчиняє правочин, є особа, для якої за вказаним правочином виникають цивільні права та обов’язки, а не її представник. Недодержання стороною в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, відповідно до положень ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Порядок повернення виконаного за недійсним правочином визначений у ст. 216 ЦК України, яка передбачає обов’язок кожної зі сторін такого правочину повернути одна одній все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до вимог ст. ст. 216, 1212 ЦК України ТОВ “Нафтогазенерго”, втративши право вимоги, безпідставно отримало кошти від ДК “Газ України”, у зв’язку з чим повинно їх повернути.

Представники позивачів 1, 2 та відповідачів 1, 2, 3 в судове засідання не з’явились, про причини неявки не повідомили. Суд вважає, що зазначені обставини не є перешкодою для розгляду справи, оскільки про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Розглянувши мотиви апеляційного подання, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

23.12.99 між НАК "Нафтогаз України", ДК "Торговий дім "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування" (Довірителі) та ТОВ "Юридична фірма "Нафтогаз" (Повірений) було укладено генеральний договір (доручення), предметом якого є виконання ТОВ "Юридична фірма"Нафтогаз” за дорученням та від імені Довірителів та за їх рахунок заходів господарського або юридичного характеру до боржників, які отримали природний газ і не розрахувались за нього чи за надані послуги з транспортування природного газу з Довірителями, з метою отримання від боржників розрахунків за поставлений НАК "Нафтогаз України", ДК "Торговий дім "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування" природний газ та передання їх останнім.

Відповідно до вищевказаного договору була передбачена винагорода ТОВ "Юридична фірма "Нафтогаз" в розмірі 20 відсотків від суми повернутих боргів НАК "Нафтогаз України", ДК "Торговий дім "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування".

Між ТОВ "Юридична фірма "Нафтогаз" та ТОВ "Нафтогазенерго" було укладено договір від 17.03.04 № 09/03 про відступлення права вимоги. За договором ТОВ "Юридична фірма "Нафтогаз" відступило ТОВ "Нафтогазенерго" право вимоги до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" сплати заборгованості у розмірі 7628611,04 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.11.05 у справі № 7/633 генеральний договір визнано недійсним.

Таким чином, вказаний договір у зв’язку з його недійсністю не породжує у сторін цивільних прав та обов’язків.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 519 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Виходячи з цієї правової норми, вимога, яка передається у випадку заміни кредитора у зобов’язанні, має бути дійсною.

Отже, оскільки передана ТОВ “Юридична фірма”Нафтогаз” вимога є недійсною, то й ТОВ "Нафтогазенерго" права вимоги до Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” щодо сплати винагороди за генеральним договором від 23.12.99 у розмірі 7628611,04 грн. також не набуло.

Це підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.06 у справі № 35/464, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.06, яким за нововиявленими обставинами скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.04, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ “Нафтогазенерго” до ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про стягнення боргу, неустойки, пені в сумі 9960141,75 грн. по договору від 17.03.04 № 09/03 про відступлення права вимоги відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору від 17.03.04 № 09/03 про відступлення права вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимоги про стягнення з ТОВ “Нафтогазенерго” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” 3421669, 47 грн. необхідно зазначити, що у поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.04, скасованого рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.06, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.06., Господарським судом міста Києва 13.06.06 видано наказ № 35/464, згідно якого з ТОВ “Нафтогазенерго” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” стягнуто 7628611 грн. 04 коп. основного боргу, 2107911 грн. 08 коп. штрафних санкцій, 1700 грн. витрат по оплаті державного мита, 111 грн. 41 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Тому в цій частині позову слід відмовити.

За таких умов, рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.07 у справі № 6/325 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання Заступника Генерального прокурора України задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.07 у справі №6/325 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

“Позов задовольнити частково. Договір від 17.03.04 № 09/03 про відступлення права вимоги визнати недійсним.

В іншій частині позову відмовити”.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.02.08 (відправлено)