ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/48

03.03.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

до            відкритого акціонерного товариства Київська поліграфічна фабрика «Зоря»

про           стягнення 16 207,24 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Іваненко І.П. –представник за довіреністю № У07/7947 від 18.12.2007 року;

від відповідача: Сухаревський В.М.–представник за довіреністю № б/н від 18.02.2008 року.

встановив :

Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго»в особі Структурного підрозділу «Енергозбут Київенерго»звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до відкритого акціонерного товариства Київська поліграфічна фабрика «Зоря»про стягнення заборгованості в сумі 16 207,24 грн. за договором № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 2.2.1. договору № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року енергопостачальна організація зобов’язується постачати теплову енергію у вигляді води на потреби: опалення та вентиляцію – в період опалювального сезону; гарячого водопостачання –протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Згідно п. 3.2.1 договору № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року абонент зобов’язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Пункт 5.1 договору № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року передбачає, що облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом обліку.

Відповідно до п.4 додатку № 4 до договору № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року абонентам, що не мають приладів обліку кількості спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових мереж енергопостачальної організації, та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою абонентом теплової енергії ним самостійно, не пізніше 15 числа слідуючого за розрахунковим.

Свої зобов’язання за зазначеним договором відповідач не виконує.

У зв’язку з цим, за період з 01.11.2004 року по 01.11.2007 року виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.11.2007 року становить 12 403,09 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками по договору.

В судове засідання 05.02.2008 року представник відповідача не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду м. Києва про порушення провадження у справі від 22.01.2008 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача подав докази часткової оплати суми боргу.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача перешкоджає вирішенню спору по суті суд відкладає розгляд справи на 19.02.2008 року.

У судове засідання 19.02.2008 року представник позивача не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду м. Києва про порушення провадження у справі від 22.01.2008 року не виконав, але через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав клопотання про перенесення розгляду справи вих. № 05/1-213 від 18.02.2008 року у зв’язку із перебуванням на лікарняному.

Враховуючи клопотання представника позивача та те, що неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору по суті суд відкладає розгляд справи на 03.03.2008 року.

В судовому засіданні 03.03.2008 року представник позивача надав довідку про надходження коштів за спожиту від АК «Київенерго»теплоенергію ВАТ КПФ «Зоря»з якої вбачається, що позивачем погашена основна заборгованість в повному обсязі та у зв’язку з цим просив припинити провадження щодо основної суми боргу. Просив стягнути з відповідача пеню в сумі 1 013,83 грн., індекс інфляції в розмірі 2 231,17 грн., 3% річних в розмірі 532,15 грн. та витрати по сплаті державного мита в сумі 108,86 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що з даним позовом частково не згоден та зазначив, що повністю розрахувався за спожиту теплову енергію в заявленому позивачем періоді. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення основної суми боргу, трьох процентів річних та індексу інфляції відмовити. Також, надав банківські виписки, а саме № 3507 від 30.11.2007 року на суму 3 000,00 грн., № 3699 від 18.12.2007 року на суму 6 000,00 грн. та № 3841 від 28.12.2007 року на суму 4 000,00 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд припиняє провадження щодо основної частини заборгованості у зв’язку з відсутністю предмету спору, в іншій частині позов задовольняє повністю.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 12 430,09 грн. спростовано, оскільки відповідачем сплачено заборгованість, тому суд припиняє провадження у справі в частині основної заборгованості у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Згідно п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частина 2 статті 80 ГПК України передбачає, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дії відповідача, з несплати заборгованості за використану теплову енергію є порушенням грошових зобов’язань, взятих на себе стороною за договором, а тому є підстави для застосування встановленої договором відповідальності.

Згідно п.7 додатку № 4 до договору № 8383107 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2001 року абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) енергопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожен день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 3 статті 549 ЦК України передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, сума пені становить 1 013,83 грн. та підлягає задоволенню.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних в розмірі 532,15 грн. та індекс інфляції в розмірі 2 231,48 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, відповідачем було частково погашено основну суму боргу за спожиту теплову енергію до порушення провадження у справі, тому витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу розподіляються між сторонами пропорційно.

Таким чином, витрати по сплаті державного мита покладаються:

на позивача в сумі 112,07 грн., на відповідача –50,00 грн.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються:

на позивача в розмірі 81,66 грн., на відповідача –36,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 49, п.1-1 ч.1, 2 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Припинити провадження у справі в частині основної суми заборгованості.

2.В іншій частині позов задовольнити повністю.

3.Стягнути з відкритого акціонерного товариства Київська поліграфічна фабрика «Зоря»(04074, м. Київ, вул. Лугова, 1-А; р/р 0065 Мінська філія м. Києва АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322131, ) або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, п/р 0005 у Старокиївському відділенні Промінвестбанку України у м. Києві, МФО 322227, ) пені у сумі 1 013 (одна тисяча тринадцять) грн. 83 коп., три проценти річних в розмірі 532 (п’ятсот тридцять дві) грн. 15 коп., індекс інфляції в розмірі 2 231 (дві тисячі двісті тридцять одна) грн. 48 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 50 (п’ятдесят) грн. 00 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 3 863 (три тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 80 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                          С.М.Мудрий