ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 15/25

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у
відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від
позивача:         ОСОБА_2

від відповідача:    Мигалин І.В.

від прокуратури:   Івченко О.А. -прок.

розглянувши
касаційне подання Першого заступника прокурора
Закарпатської області

на постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.10.2007р.

у справі № 15/25 Господарського суду
Закарпатської області

за позовом
Торгово-виробничої фірми “Тапіцерство” (Республіка Польща)

до Ужгородської митниці

до Головного управління Державного
казначейства України у Закарпатській області

за участю Прокуратури Закарпатської області

про стягнення 78864,32 грн., в тому
числі 53864,23 грн. матеріальної шкоди та 25000,00 грн. моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Торгово-виробнича фірма
“Тапіцерство” (Республіка Польща) звернулася до Господарського суду
Закарпатської області з позовом до Ужгородської митниці та Головного управління
Державного казначейства України у Закарпатській області про стягнення 78864,32
грн., в тому числі 53864,23 грн. матеріальної шкоди та 25000,00 грн. моральної
шкоди.

30.05.2007р. позивач змінив предмет
позову та просить повернути, як незаконно стягнуті кошти у сумі 53864,23грн., з
Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного
казначейського рахунку Державного бюджету України та відшкодувати за рахунок
Ужгородської митниці моральну шкоду в розмірі 25000грн.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 08.06.2007р. (суддя Н.М.Ващиліна), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2007р.
(судді: Г.І.Мельник, Д.Ф.Новосад, О.В.Михалюк), позовні вимоги задоволено
частково: повернуто з Державного бюджету України суму безпідставно сплаченого
митного збору у розмірі 52898,69 грн. через Головне управління Державного
казначейства України у Закарпатській області на користь Торгово-виробничої
фірми “Тапіцерство” (Республіка Польща), стягнуто з Ужгородської митниці 536,28
грн. на відшкодування державного мита та 80,24 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, перший заступник прокурора Закарпатської області
вніс касаційне подання, в якому просить скасувати рішення Господарського суду
Закарпатської області від 08.06.2007р.
та постанову Львівського апеляційного господарського суду від
30.10.2007р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою вимогу перший заступник
прокурора Закарпатської області мотивує тим, що господарським судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми матеріального права.

Розглянувши касаційне подання,
перевіривши правильність застосування місцевим та апеляційним господарським
судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що касаційне подання першого заступника прокурора
Закарпатської області підлягає задоволенню частково.

Господарським судом встановлено:

На підставі укладеного між
позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_1. контракту № 2/USD від 10.12.2005р.
на постачання текстильної продукції 01.09.2006р. через митний кордон України
здійснювався імпорт партії текстильного товару, попередньо оплаченого покупцем.

При митному оформленні вантажної
автомашини марки “MERSEDES-BENZ”, реєстраційний номерний знак RZE 7H33,
працівниками митного органу було виявлено, що водієм -громадянином
Польщі ОСОБА_2, на митну територію України було ввезено вантаж з приховуванням
від митного контролю, оскільки митному органу України було подано як підставу
для переміщення товару документи, які містять неправдиві дані щодо вартості та
кількості переміщуваного вантажу. З огляду на викладене, складено Протокол про
порушення митних правил № 440/30001/06 від 01.09.06, передбачених ст. 352
Митного кодексу України, які полягають у діях, спрямованих на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю.

На підставі ст. 377 Митного кодексу
України за даним протоколом вилучено вантаж “полотно неткане без покриття з
поверхневою щільністю 40 гр/м2”, 117 рулонів по 250 погонних метрів,
шириною 160см. кожен, упакованих в поліетиленову плівку, код УКТЗЕД ,
вагою брутто 2360,0 кг, вартістю 59085,00 грн.; вантаж “тасьма клеєна в
кусках”, 50 рулонів по 2 кг. кожен, без упаковки, код УКТЗЕД ,  вагою 100,0 кг,  вартістю
505,00 грн.;    вантажну
автомашину „MERSEDES-BENZ”, реєстраційний номерний знак RZE 7H33, 2006 року
виробництва, вартістю 364105,00 грн.

За зберігання майна, вилученого по
справі про порушення митних правил № 440/30001/06, у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України № 65 від 27.01.97 з наступними змінами та
доповненнями “Про ставки митних зборів” станом на 03.10.2006р. нараховано
52961,88 грн. митних зборів.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2006р. у справі №3-18573/06
констатовано відсутність складу
правопорушення у діях громадянина ОСОБА_2., передбаченого ст. 352
Митного кодексу України в частині вказання неточних даних щодо вартості вантажу
“полотно неткане без покриття з поверхневою щільністю 40 гр/м2” (замість
1170 зазначення 11700 дол. США), оскільки судом встановлено допущення позивачем
технічної помилки при оформленні товаросупровідних документів. Гр. ОСОБА_2.
визнав свою вину відносно вантажу “тасьма клеєна в кусках” в кількості 50
рулонів, у зв'язку з чим вищевказаною постановою Ужгородського міськрайонного
суду від 15.09.2006р. у справі №3-18573/06 його визнано винним у приховуванні
від митного контролю 50 рулонів тасьми вартістю 505грн., однак, звільнено від
адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 352
Митного кодексу України, за малозначністю вчиненого правопорушення  з оголошенням йому зауваження, та закрито
провадження у справі, зобов'язано повернути все вилучене митним органом майно
власнику ОСОБА_2. або представнику за дорученням.

Згідно ч. 2 ст. 320 МК України
суб'єктами відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни,
які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а також
посадові особи підприємств. Таким чином, даною правовою нормою встановлено, що
суб'єктами відповідальності щодо порушення митних правил можуть бути, громадяни
та посадові особи підприємств. Проте, вирішуючи даний спір, господарським судом
попередніх інстанцій не було досліджено обставин щодо того чи був громадянин
Польщі -ОСОБА_2притягнутий до відповідальності за порушення митних правил як
посадова особа позивача.

Згідно ч. 1 ст. 384 МК України
витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на
інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, зазначених у
пункті 3 статті 322 цього Кодексу, а також з інших понесених митним органом
витрат на провадження або розгляд справи. Отже, витрати у справі про порушення
митних правил складаються з видатків митних органів на зберігання та інших
видатків митних органів.

Правила щодо відшкодування витрат у
справі про порушення митних правил встановлені ст. 385 МК України, згідно якої
витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої
винесено постанову про накладення стягнення. Витрати на оплату послуг
перекладача відшкодовуються за рахунок Державного бюджету України. Посадова
особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення
митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи,
зобов'язані зібрати та додати до справи документи про понесені на провадження
справи витрати. Суми витрат, що підлягають відшкодуванню, зазначаються у
постанові митного органу або суду по справі про порушення митних правил. Таким
чином, приписами даної правової норми встановлено, що витрати митних органів
відшкодовуються особою щодо якої винесено постанову про накладення стягнення,
вид якого встановлений ст. 322 МК України, і суми підлягаючих до
відшкодування  витрат зазначаються у
постанові митного органу або суду по справі про порушення митних правил. Проте,
господарським судом попередніх інстанцій не було досліджено обставин чи
накладалося стягнення саме на позивача та наявності постанови митного органу
або суду, якими визначено суми, що підлягали відшкодуванню позивачем. Не
досліджено господарським судом попередніх інстанцій і обставини щодо того чи саме
позивачем було сплачено 52898,69грн. за
платіжними документами.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, моральна
шкода відшкодовується особою, яка прийняла неправомірне рішення, здійснила
неправомірну дію чи бездіяльність.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Митного
кодексу України  митні органи -
спеціально уповноважені органи виконавчої влади в галузі митної справи, на які
відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено безпосереднє
здійснення митної справи. Таким чином, відповідач є спеціально уповноваженим
органом державної влади в галузі митної справи.

Згідно п. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Таким чином, із приписів даної
правової норми випливає, що факт правомірності чи неправомірності дій суб'єкта
владних повноважень встановлюється адміністративним судом. Проте, господарським
судом попередніх інстанцій не досліджено, чи встановлено в судовому порядку
відповідно до вимог чинного законодавства факт неправомірності відповідних дій
відповідача - Ужгородської митниці.

Наведене свідчить про неповне
з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що
мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст.
43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст.
111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не
наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні
встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі
передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення
обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та
відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 4
ст. 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційне подання першого
заступника прокурора Закарпатської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 08.06.2007р. та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.10.2007р. у справі № 15/25 скасувати, а справу
направити на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий - суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.