КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2008                                                                                           № 2/251

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Процко Р.К. - директор;

3-ї особи без самостійних вимог на стороні позивача: не з"явився;

відповідача: Макаренко Н.Г. (дов. від 10.01.08 № 3-18/32);

3-і особи без самостійних вимог на стороні відповідача: не з"явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

на рішення Господарського суду м.Києва від 09.11.2007

у справі № 2/251

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика "Деснянка"

3-я особа без самостійних вимог на стороні позивача

Закрите акціонерне товариство ВТФ "Деснянка"

до                                                   Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

3-і особи без самостійних вимог на стороні відповідача

Комунальне підприємство Ніжинське міжміське бюро технічної інвертаризації

Регіональне відділення Фондудержавного майна України по Чернігівській області

про                                                  визнання права властності та зобов"язання вчинити певні дії,

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 09.11.07 позов задоволений повністю.

Визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю “Деснянка” на будівлі, які входять до складу його цілісного майнового комплексу, розміщеного за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 47, а саме: контору щитову загальною площею 97,6 м. кв., 1970 р. (інв. № 9), виробничого цеху № 1 загальною площею 258, 9 м. кв., 1959 р. (інв. № 5), гаражів 1980 р., загальною площею 103, 1 м. кв. (інв. № 16), 1985 р. загальною площею 29, 2 м. кв. (інв. № 17).

Стягнуто з Виконавчого комітету Ніжинської міської ради (далі-відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика”Деснянка” (далі-позивач) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки судом першої інстанції не доведено обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими та визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю “Фабрика” Деснянка” на два гаражі: 1980 р. загальною площею 103,1 кв.м. та 1985 р. загальною площею 29,2 кв.м. без будь-яких доказів, які свідчили б про право власності. В апеляційній скарзі зазначено, що посилання суду на технічні паспорти об’єктів нерухомості, як на правовстановлюючі документи, є безпідставними, оскільки вони виготовляються на замовлення заявника, який не обов’язково є власником.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області через канцелярію апеляційного господарського суду подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить розгляд справи провести без участі представника.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства “Промислово-торговельна фірма”Деснянка” (протокол № 10) було укладено установчий договір від 10.09.2000 про створення Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика”Деснянка” .

За умовами вищевказаного договору до статутного фонду новоствореного Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика”Деснянка” учасником ЗАТ ПТФ “Деснянка” було внесено цілісний майновий комплекс.

В матеріалах справи знаходиться рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 7/52(12/446) від 24.03.04, яким позов задоволений частково - виконком Ніжинської міської ради зобов’язано в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили видати свідоцтво про власність товариству з обмеженою відповідальністю „Фабрика „Деснянка” на об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 47: будинок лабораторії, відділ кадрів, прохідна, магазин, 1987 р., зал. вартістю 12632,53 грн.; виробничий цех № 2, 1960р.; виробничий цех № 3, 1967р.; пральний цех № 4, 1958р.; туалет, 1971р.; павільйон ПК-2У.

В задоволенні позовних вимог щодо видачі свідоцтва про власність на контору щитову 1970р. інв. № 9, виробничий цех № 1 1959р., інв. № 5, склад сировини 1968р., інв. № 12, туалет інв. № 13 відмовлено на тій підставі, що ці об’єкти зазначені в акті приймання-передачі від 10.10.2000 без визначення їх залишкової вартості.

Вищевказаним рішенням було встановлено, що згідно з актом прийому-передачі від 10.10.2000 ЗАТ „ВТФ „Деснянка” передало до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю „Фабрика „Деснянка” слідуючі об’єкти нерухомості: контора щитова, 1970р., зал. вартістю 0 грн., будинок лабораторії, відділ кадрів, прохідна, магазин, 1987р., зал. вартістю 12632, 53 грн., виробничий цех № 1, 1959р., зал. вартістю 0 грн., виробничий цех № 2 , 1960р., зал. вартістю 1661,59 грн., виробничий цех № 3, 1967р., зал. вартістю 11742,63 грн., пральний цех № 4, 1958р. зал. вартістю 8178,48 грн., склад сировини, 1968р. зал. вартістю 0 грн., туалет, 1958р., зал. вартістю 0 грн., туалет, 1971 р., зал. вартістю 2073,48 грн., павільйон ПК-2У, зал. вартістю 2137,86 грн., які розміщені за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 47, та будинок дерев’яний, 1940 р, зал. вартістю 0 грн., який розміщений за адресою: Бобровицький р-н, с. Нова Басань, вул. Озерна, 1а.

За актом прийому-передачі нерухомого майна від 10.10.2000, який знаходиться в матеріалах справи, ЗАТ „Виробничо-торгівельна фірма „Деснянка” передало у власність ТОВ „Фабрика „Деснянка”, окрім названого майна, також гаражі інв. №№ 16, 17, що розташовані в м. Ніжині, вул. Шевченка, 47. Про наявність гаражів вказують технічні паспорти.

В технічних паспортах на спірні об’єкти в м. Ніжині по вул. Шевченка, 47 - контори загальною площею 97,6 м. кв., виробничого цеху № 1 загальною площею 258,9 м.кв., гаража загальною площею 29,2 кв.м., гаража загальною площею 103,1 кв.м. в графі ІІ “Власники (фондоутримувачі)” зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю фабрика “Деснянка”.

З рішення господарського суду Чернігівської області від 24.03.04 у справі № 7/52 (12/446) вбачається, що контора щитова, 1970 р., виробничий цех № 1 не могли бути складовою частиною статутного фонду ТОВ „Фабрика „Деснянка” без визначення вартості. В рішенні не зроблено висновок про те, що спірні об’єкти не є власністю позивача.

Згідно з додатком до форми № 11-03 Державного статистичного спостереження (Затверджено Наказом Держкомстату України 27.08.2001 № 365 (у редакції наказу від 28.07.2003 № 235)) “Склад основних засобів підприємства ТОВ “Фабрика”Деснянка” (будинки, споруди та передавальні пристрої) на 01.01.07 балансова вартість виробничого цеху № 1, 1959 р., інв. № 5 становить 26720 грн., контори щитової, 1970 р., інв. № 9 - 2710 грн., гаража 1980 р., інв. № 16 – 2110 грн., гаража 1985 р., інв. № 17 – 760 грн.

В силу ст. 128 Цивільного кодексу УРСР, діючого на час передачі майна за актом від 10.10.2000, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на будівлі, які входять до складу його цілісного майнового комплексу, розміщеного за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 47, а саме: контору щитову загальною площею 97,6 м. кв., 1970 р. (інв. № 9), виробничого цеху № 1 загальною площею 258, 9 м. кв., 1959 р. (інв. № 5), гаражів 1980 р., загальною площею 103, 1 м. кв. (інв. № 16), 1985 р. загальною площею 29, 2 м. кв. (інв. № 17). Зворотнє відповідачем не доведено.

Відповідно, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і такими, що не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких умов рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.11.07 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.11.07 усправі №2/251 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

2. Матеріали справи №2/251 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді

22.02.08 (відправлено)