ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 47/355

31.01.08

За позовом Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”

до Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці”

про розірвання договору та про стягнення 154 257,72 грн.

Суддя Станік С.Р.

Представники:

Від позивача: Білан О. П. –представник по довіреності від 17.04.2006 № 46/10

Від відповідача: Сірош В.П. –представник по довіреності від 12.12.2007 № 001/2415

Інюшев В.В. –представник по довіреності від 12.12.2007 № 001/2429

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК та про стягнення з відповідача 144 642,83 грн. безпідставно отриманих коштів, 9 614,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції та судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2007 було порушено провадження у справі № 47/355 та призначено до розгляду на 12.12.2007.

Судове засідання призначене на 12.12.2007 було перенесено на 25.12.2007.

В судовому засіданні 25.12.2007 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання 25.12.2007 з’явилися, надали суду відзив на позов, в якому просили суд в частині стягнення з відповідача 144 642,83 грн. безпідставно отриманих коштів та 9 614,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції відмовити позивачу, проти задоволення позовних вимог в частині розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК не заперечували.

В судовому засіданні 25.12.2007 суд задовольнив клопотання сторін про продовження строку розгляду спору у справі № 47/355 на більш тривалий термін, ніж встановлений ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 розгляд справи було відкладено до 31.01.2008.

В судовому засіданні 31.01.2008 представник позивача надав суду заяву від 31.01.2008 № 1163/10 про часткову відмову від позовних вимог, в якій просив суд прийняти відмову від позову в частині стягнення з відповідача 144 642,83 грн. безпідставно отриманих коштів та 9 614,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції, а в частині розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК –задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні 31.01.2008 проти задоволення змінених позовних вимог (розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК) не заперечували.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” до Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці”, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем –Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в якості замовника, з однієї сторони, і відповідачем –Одеським філіалом Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” в якості виконавця, з іншої сторони, укладений договір від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК предметом якого є створення науково-технічної продукції.

У відповідності до умов договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК виконавець –Одеський філіал Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” зобов’язалось виконати і передати науково-технічну продукцію, а Державне підприємство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” прийняти її та оплатити роботу.

Відповідно до п. 2.1 договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК та протоколу погодження договірної ціни, що є невід’ємною частиною договору, вартість робіт складає 198 140,87 грн.

Згідно п. 3.1 зазначеного договору, календарного плану робіт та технічного завдання на виконання науково-дослідної роботи, які є невід’ємними частинами договору, роботи по створенню науково-технічної продукції складаються з чотирьох етапів.

П. 3.3 договору передбачено, що здача-приймання робіт по кожному етапу і роботи в цілому оформлюються двостороннім актом, складеним в 4-х екземплярах по два для кожної сторони, який є підставою для взаєморозрахунків.

На виконання умов договору Одеський філіал Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” виконав, а Державне підприємство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” прийняло роботи по трьом етапам на загальну суму 144 642,83 грн., що підтверджується наступними документами: акт здачі-приймання науково-технічної продукції від 24.06.2005 на суму 37 646,75 грн. по виконанню першого етапу; акт здачі-приймання виконаних робіт від 19.07.2006 на суму 53 498,04 грн. по виконанню другого етапу; акт здачі-приймання виконаних робіт від 19.07.2006 на суму 53 498,04 грн. по виконанню третього етапу. Акти здачі-приймання виконаних робіт підписані обома сторонами та скріплені печатками юридичних осіб. Загальна вартість виконаних робіт по трьом етапам складає 144 642,83 грн.

Вартість виконаних робіт в повному обсязі сплачена позивачем –Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями: від 13.09.2005 № 8052 на суму 31 372,29 грн. та № 8053 на суму 6 274,46 грн. – оплата першого етапу виконання робіт; від 27.04.2007 № 3569 на суму 44 581,70 грн. та № 3573 на суму 8 916,34 – оплата другого етапу виконання робіт; від 27.04.2007 № 3576 на суму 44 581,70 грн. та № 3578 на суму 8 916,34 – оплата третього етапу виконання робіт. Загальна вартість оплачених позивачем робіт складає 144 642,83 грн.

30.08.2006 між Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” та Державним підприємством “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” укладено додаткову угоду № 1, відповідно до якої у зв’язку з ліквідацією Одеського філіалу Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” виконавцем по договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК про створення науково-технічної продукції вважається Державне підприємство “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці”.

На адресу позивача 21.05.2007, про що свідчить штамп з вхідним номером та датою отримувача, надійшов лист Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” від 17.05.2007 № 003/886, в якому зазначено, що після ліквідації Одеського філіалу Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” та звільнення спеціалістів, які виконували роботи передбачені умовами договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК, виконавець немає фахівців для виконання четвертого етапу зазначеного договору, у зв’язку з чим, просить вважати зазначений договір розірваним.

Згідно пояснень представника позивача такі дії відповідача стосовно розірвання договору в односторонньому порядку порушують права та законні інтереси Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” та є підставою для розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК в судовому порядку.

Представники відповідача заперечували проти порушення прав та законних інтересів позивача, посилаючись на ст.ст. 5, 11 Господарського процесуального кодексу України, на підставі яких з метою досудового врегулювання спору на адресу позивача направлено лист з пропозицією про розірвання договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК.

Господарським кодексом України у статті 175 визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку і визначені майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Порядок розірвання господарських договорів, передбачено, зокрема, статтею 188 Господарського кодексу України, відповідно до якої, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), як це передбачено статтею 610 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов’язання, одним з яких є припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до статті 529 Цивільного кодексу України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, а частиною 4 встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 78 Господарського процесуального кодексу України наділяє правом позивача відмовитися від позову.

Суд, розглянувши заяву позивача про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 144 642,83 грн. безпідставно отриманих коштів та 9 614,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції, прийшов до висновку що вона є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню, а справа в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач –Державне підприємство “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” частинами, передбаченими умовами договору, виконав зобов’язання по договору від 12.04.2005 № 1488/03-НАЕК про створення науково-технічної продукції, але не в повному обсязі, а позивач –Державне підприємство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” прийняло виконання обов’язку частинами та виконало свої обов’язки в повному обсязі по оплаті вартості відповідно виконаних частин робіт в розмірі 144 642,83 грн. (згідно до вищезазначених актів здачі-приймання виконаних робіт та платіжних доручень).

Виконати зобов’язання в повному, передбаченому договором від 12.04.2005

№ 1488/03-НАЕК обсязі, з боку відповідача є неможливим у зв’язку з істотною зміною обставин - ліквідацією Одеського філіалу Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці”, про що зокрема відповідач повідомляв позивача у листі № 003/886 від 17.05.2007.

Крім того, позивачем не було надано належних доказів надсилання відповідачу листа-звернення в порядку статті 188 Господарського кодексу України з пропозицією про розірвання договору, проте такий лист було направлено відповідачем позивачу.

Таким чином, суд оцінюючі всі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач проти позову в частині розірвання договору не заперечує та в матеріалах справи наявні докази в підтвердження істотної зміни обставин, в результаті якої відповідач був позбавлений можливості продовжити виконання договору від 12.04.2005

№ 1488/03-НАЕК про створення науково-технічної продукції, приходить до висновку, що позовна вимога позивача про розірвання договору є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” до Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” –задовольнити.

2.          Договір № 1488/03-НАЕК від 12.04.2005 про створення науково-технічної продукції – розірвати.

3.          Припинити провадження по справі в частині стягнення з відповідача

144 642,83 грн. безпідставно отриманих коштів та 9 614,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

4.          Стягнути з Державного підприємства “Державний науково-технічний центр по ядерній і радіаційній безпеці” (, місцезнаходження: 03142, м. Київ, вул. Василя Стуса, 35/37, р/р 3239 в філії ВАТ „Укрексімбанк” в м. Києві, МФО 380333), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3, р/р 9275 у ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 322313) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 6 (шість) грн. 16 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

6.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

С.Р.Станік