ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/98

14.02.08

За позовом Приватної фірми «Сомас»

До Приватного підприємства «Велес-Телеком»

Про визнання права власності

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача Волинець В.В. –представник за довіреністю № б/н від 18.12.07.

Від відповідача Костін К.М. –представник за довіреністю № б/н від 14.02.08.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватної фірми «Сомас»до Приватного підприємства «Велес-Телеком»про визнання за позивачем право власності на будівлю (магазин) під літерою «А», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23 а, загальною площею 90,80 кв. м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що саме позивач побудував будівлю (магазин) як закінчений об’єкт будівництва», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23а (під літерою «А»), та прийняв в експлуатацію, про що свідчить відповідний акт про приймання в експлуатацію закінченого об’єкту. У листопаді 2007 року відповідач пред’явив вимогу до позивача про виселення з виставкового павільйону з торговельним майданчиком, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23а. Позивач вважає дану вимогу незаконною, оскільки, враховуючи те, що спірний об’єкт є нерухомим майном, який збудований позивачем, саме він є власником цього майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.08. порушено провадження у справі № 30/98, розгляд справи було призначено на 14.02.08. о 09-45.

В призначеному судовому засіданні 14.02.08. представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просить суд позов задовольнити повністю.

Крім того, позивачем було заявлено усне клопотання про покладення судових витрат на Приватну фірму «Сомас».

Представником відповідача в судовому засіданні 14.02.08. було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Приватне підприємство «Велес-Телеком»проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю, оскільки відповідач протягом тривалого часу використовував спірне майно для здійснення власної торгівельної діяльності. Крім того, відповідач зазначає, що Приватне підприємство «Велес-Телеком»здійснювало фінансування будівництва павільйону, та фінансування утримання території, що є прилеглою до спірного павільйону –магазину.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні за згодою представників сторін було оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Договору № 370 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 01.07.95., який зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею 22.06.95. № 370 та Договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 29.12.98., - зареєстрований за № 1020/868 від 29.12.98., - Старокиївська районна державна адміністрація м. Києва на підставі розпорядження голови адміністрації від 12.10.98. № 585 надала Приватній фірмі «Сомас»земельну ділянку загальною площею 105,8 кв. м за рахунок земель міської забудови на умовах короткострокової оренди для експлуатації павільйону в м. Києві, по вул. Червоноармійській, 23а.

У 2001 році було здійснено встановлення зовнішніх меж землекористування ділянки № 76066038, що знаходилася у користуванні позивача, по вул. Червоноармійській, 23-А.

Право на розміщення на зазначеній земельній ділянці архітектурної малої форми, а саме виставкового павільйону з торговельним майданчиком підтверджено Листом погодженням № 1 від 21.02.95. та Дозволом № 7 від 20.07.95.

Вищезгаданий павільйон як закінчений об’єкт будівництва був побудований саме позивачем та прийнятий в експлуатацію, про що є відповідний Акт про приймання в експлуатацію закінченого об’єкту № 36 від 28.03.96. Відповідно до договору № 356 від 04.05.07. позивачем був сплачений пайовий внесок на створення соціальної та інженерно –транспортної інфраструктури міста в розмірі 110, 61 грн., про що є відповідна довідка Головного управління економіки та інвестицій від 18.05.07. № 0412-18/3463.

За матеріалами технічної інвентаризації проведеної Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»площа павільйону складає 90,8 кв.м. Вказаний павільйон площею 90, 8 кв.м. перебуває на балансі позивача, про що є відповідна довідка.

Як зазначає позивач, у листопаді 2007 року відповідач пред’явив до нього вимогу про виселення з виставкового павільйону з торговельним майданчиком, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23а.

Відповідно до листа Приватного підприємства «Велес –Телеком»від 16.11.07., він довгий час використовує частину павільйону, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23а., для власної торгівельної діяльності, здійснював фінансування будівництва вищезазначеного павільйону, здійснює утримання території, що є прилеглою до павільйону, - тому саме відповідачу належить право власності на вищезгаданий павільйон, а позивач зобов’язаний виселитися з вищезгаданого виставкового павільйону з торговельним майданчиком.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовлена (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна будь –які дії, що не суперечать закону.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.04. N 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02. № 7/5 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.02. за № 157/6445.

Ст. 182 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.04. N 1952-IV передбачено обов’язковість державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно Додатку 1 п. 2.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02. № 7/5 (із наступними змінами і доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.02. за N 157/6445, до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкт нерухомого майна віднесені, і, зокрема, рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об’єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності (п. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодекс України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до усного клопотання позивача, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на Приватну фірму «Сомас».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги Приватної фірми «Сомас»задовольнити повністю.

2.          Визнати за Приватною фірмою «Сомас»(08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. 3-го Інтернаціоналу, 40, ) право власності на будівлю (магазин) під літерою «А», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 23 а, загальною площею 90,80 кв. м.

3.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до вимог ст.84 ГПК України.

Суддя Т.М.Ващенко

Дата підписання

рішення 19.02.08.

Суддя Ващенко Т.М.