донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.02.2008 р.                                                              справа №25/320

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Литвиненко В.І., довіреність б/н від 13.09.2007року,

від відповідача:

не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" м.Краматорськ

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від

20.11.2007 року

по справі

№25/320

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" м.Краматорськ

до

Закритого акціонерного товариства "Полімерстройтехнологія" м.Краматорськ

про

стягнення 5304грн.46коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Полімерстройтехнологія” м.Краматорськ Донецької області про стягнення 5304грн.46коп., у тому числі заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 2521грн.02коп., індекс інфляції в сумі 213грн.56коп., 3% річних в сумі 48грн.86коп. та пеня в сумі 2521грн.02коп./арк. справи 2-3/.

На підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач клопотанням №06/2376 від 20.11.2007року уточнив позовні вимоги та просить суд першої інстанції провадження у справі в частині основної заборгованості в сумі 2512грн.02коп. припинити, стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції в сумі 213грн.56коп., 3% річних в сумі 48грн.86коп. та пені в сумі 2521грн.02коп. /арк. справи 45/.

Рішенням від 20.11.2007року господарський суд Донецької області/суддя Бойко І.А./ позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 530грн.12коп., у тому числі індекс інфляції в сумі 213грн.56коп., 3% річних в сумі 48грн.86коп., пеня в сумі 267грн.70коп.; в частині стягнення основного боргу в сумі 2521грн.02коп. провадження по справі припинив за відсутністю предмету спору; в частині стягнення пені в сумі 2253грн.32коп. відмовив. /арк. справи 46-48/.

Рішення мотивоване тим, що 01.01.2007 року між ТОВ ”Краматорськтеплоенерго” (Теплопостачальна організація) та ЗАТ „Полімерстройтехнологія” (Споживач) був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 583; на виконання умов зазначеного договору позивач поставляв на об’єкт відповідача теплову енергію, що підтверджується актом на включення опалення від 03.01.2007року, актами-рахунками № 583 від 31.01.2007року, № 583-3 від 31.03.2007року, № 583-5 від 31.05.2007року та рахунком № 583-2 від 28.02.2007року; акти-рахунки та рахунок були отримані відповідачем, про що мається відповідна відмітка про отримання; загальна сума заборгованості станом на 27.09.2007року становила 2521грн.02коп.;після звернення позивача з позовом до суду, відповідач 10.10.2007року оплатив основний борг в сумі 2521грн.02коп. в повному обсязі. Нарахування інфляційних та 3% річних на суму заборгованості законодавчо закріплено, отже інфляційні сумі 213грн.56коп. та 3% річних в сумі 48грн.86коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування нарахування пені в розмірі 1% від суми простроченого платежу позивач посилається на п. 7.2.5. договору № 583 від 01.01.2007року, Закон України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999року, при цьому не враховуючи положення ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996року та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, який встановлює граничний розмір пені, який у порівняні з Законом України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” № 686-ХIV від 20.05.1999року є більш лояльним. Відповідно до ст. 24 Конституції України всі сторони рівні перед законом та маються однакові права та обов’язки. Таким чином, встановлювати переваги одних осіб над іншими при нарахуванні пені суперечить Конституції України, яка є основним Законом держави, тому, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 267грн.70коп., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ Донецької області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007року у справі №25/320 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 2521грн.02коп. задовольнити в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального права./арк. справи 61-63/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно у якості підстави для зменшення суми пені, що підлягає стягненню, зазначає Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996року , тоді як відповідач у відповідності з свідоцтвом про державну реєстрацію є суб’єктом підприємницької діяльності, тому підлягає застосуванню Закон України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій ” № 686-ХIV від 20.05.1999року; пункт 7.2.5 договору №583, що укладений між сторонами, передбачає нарахування 1% пені за кожний день прострочки при несвоєчасній оплаті за спожиту теплову енергію у відповідності з Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” , що відповідає вимогам ст. ст. 6 та 627 Цивільного кодексу України. Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки даним нормативним актам, оскільки наступний акт одного й того ж рівня по одному й тому ж питанню скасовує дію акту попереднього, а Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” введено в дію 22.11.1996 року, Закон України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій ” введено в дію 20.05.1999 року.

Представник Закритого акціонерного товариства “Полімерстройтехнологія” м.Краматорськ Донецької області у судове засідання не з’явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №8249675. /арк. справи 85/. Відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині суми пені, яка підлягає стягненню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.01.2007року між Товариством з обмеженою відповідальністю ”Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ (Теплопостачальна організація) та ЗАТ „Полімерстройтехнологія” м.Краматорськ (Споживач) укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 583./арк. справи 9-14/.

У відповідності з п. 1.1 даного договору Теплопостачальна організація /позивач/ зобов’язується продати вчасно та відповідної якості теплову енергію у гарячий воді , а Споживач /відповідач/ зобов’язується примати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами /цінами/ в терміни, передбачені цим Договором.

Оплата виконується на підставі актів –рахунків /рахунків/, які направляються належним чином Споживачеві Теплопостачальною організацією /позивачем/, в триденний календарний термін з моменту отримання акту –рахунку. Акти –рахунки є підтвердженням кількості відпущеної теплової енергії, та мають бути оформлені споживачем на протязі 3-х календарних днів з дня отримання їх від Теплопостачальної організації. /п.6.3 договору/.

На виконання умов зазначеного договору позивач поставляв на об’єкт відповідача теплову енергію, що підтверджується актом на включення опалення від 03.01.2007року, актами-рахунками № 583 від 31.01.2007року, № 583-3 від 31.03.2007року, № 583-5 від 31.05.2007року та рахунком № 583-2 від 28.02.2007року. /арк. справи 23- 25,43/.

Як виходить з позовної заяви, загальна сума заборгованості станом на 27.09.2007року становила 2521грн.02коп.

Відповідач 10.10.2007року оплатив основний борг в сумі 2521грн.02коп. в повному обсязі, про що свідчить довідка про споживання та оплату теплової енергії , що відпущена позивачем відповідачу за період з 01.01.2007року, станом на 27.09.2007року, даний факт підтверджено представником позивача у судовому засіданні./арк. справи 42/.

В зв’язку з чим представник позивача у відповідності з приписами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України клопотанням №06/2376 від 20.11.2007року просив суд першої інстанції провадження у справі в частині основної заборгованості в сумі 2512грн.02коп. припинити, стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції в сумі 213грн.56коп., 3% річних в сумі 48грн.86коп. та пеня в сумі 2521грн.02коп. /арк. справи 45/.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких провадження у справі припиняється в зв’язку з відсутністю предмету спору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку відносно необхідності припинення провадження у справі у цій частині.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в сумі 213грн.56коп., 3% річних в сумі 48грн.86коп., що нараховані на суму заборгованості, яка виникла в зв’язку з неоплатою відповідачем на час звернення з позовною заявою до суду заборгованості в сумі 2521грн.02коп., оскільки відповідач взяв на себе зобов’язання оплатити отриману теплову енергію у гарячій воді і свої зобов’язання вчасно не виконав, тобто прострочив виконання грошового зобов’язання.

Відносно вимог щодо стягнення пені в сумі 2521грн.02коп. судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Суд першої інстанції залишив без уваги те, що за приписами ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Умовами договору сторони передбачили стягнення пені згідно Закону України “Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій ”№ 686-ХIV від 20.05.1999року .

У відповідності з ст. 1 Закону України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” № 686-ХIV від 20.05.1999року суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством.

Як вбачається з договору №583 від 01.01.2007року, що укладений між сторонами, предметом цього договору є купівля-продаж теплової енергії в гарячій воді.

Тобто, у даному випадку відповідач отримує комунальні послуги у вигляді теплової енергії у гарячій воді, яку йому надає позивач.

Відповідно до п. 6.3 договору №583 оплата виконується на підставі актів-рахунків...

Згідно п.7.2.5 договору №583 передбачено, що за ухилення від виконання зобов’язання по актам –рахункам за теплову енергію, а також за їх несвоєчасне оформлення відповідно до п. 6.3 договору Споживач/відповідач/ сплачує Теплопостачальній організації /позивачу/ пеню в розмірі 1% належної до сплати суми за кожний день прострочення у відповідності з Законом України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” № 686-ХIV від 20.05.1999року.

Відповідна норма Закону України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”, що є спеціальним нормативним актом, який регулює саме відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб’єктами підприємницької діяльності, передбачає певний розмір даних штрафних санкцій - 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

У даному випадку договором №583 між сторонами встановлено цей же розмір пені, з вказанням у тексті договору, що саме згідно вищевказаного нормативного акту пеня нараховується.

Тобто, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги щодо стягнення пені частково, перерахувавши суму пені виходячи з вимог положень ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996року, яка передбачає, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, оскільки, виходячи з вищевикладеного, нормами спеціального Закону України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” № 686-ХIV від 20.05.1999року встановлено, що пеня стягується не більше 100% загальної суми боргу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути пеню за період з 13.02.2007року по 27.09.2007року, тобто за період 7 місяців, тоді як згідно з ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, зобов’язання мало бути виконано, тобто підставним є нарахування пені тільки за період 6 місяців.

Враховуючи той факт, що сума пені за період 6 місяців згідно розрахунку пені, який є додатком до позовної заяви, складає 4825грн.65коп., сума основної заборгованості, яка виникла в зв’язку з невиконанням умов договору, складає 2521грн.20коп., а Законом України „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” встановлено максимальний розмір пені, що може бути нарахована суб’єктам підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги –100% загальної суми боргу, сума пені, яка підлягає стягненню становить 2521грн.02коп.

Таким чином, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007року у справі №25/320 підлягає скасуванню в частині суми пені , яка підлягає стягненню, як винесене з порушенням матеріального права , позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 2521грн.02коп.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 122 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити строк на подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007року у справі №25/320 скасувати в частині стягнення пені.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” м.Краматорськ Донецької області до Закритого акціонерного товариства „Полімерстройтехнологія” м. Краматорськ Донецької області щодо стягнення пені в сумі 2512грн.02коп. задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Полімерстройтехнологія” (84301, м. Краматорськ Донецької області, вул. Дніпропетровська, 14-Б; р/р 5611 в Краматорській філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 334486, , ІПН 56, свід-во № 36294570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорськтеплоенерго” (84320, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Бєляєва, 113; п/р 0331 в Краматорській філії КБ „ПриватБанк”, МФО 335548, ) пеню в сумі 2512грн.02коп., витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги в сумі 51грн.

В решті рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007року у справі №25/320 залишити без змін.

Господарському суду Донецької області у відповідності з приписами ст. 122 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5ГСДО