СУД
СУД
У Х В А Л А

11.03.08                                                                                 Справа № 14/357.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали скарги на дії органу виконання судових рішень у справі за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк” в особі Луганської обласної філії, м.Луганськ

до Державного підприємства „Донбасантрацит”, м.Красний Луч

про стягнення 947262 гри. 50 коп.

орган виконання судових рішень –Відділ Державної виконавчої служби Краснолуцького міського управління юстиції

при секретарі Брехуновій А.М.

в присутності представників сторін:

від позивача – Думяк М.О., довіреність № 2846 від 20.12.07;

від відповідача – Савін С.М., довіреність № 1-1/215 від 31.01.08;

від ВДВС Краснолуцького міського управління юстиції –Галушков В.Ю., довіреність від 08.01.08.

За клопотанням представників сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору: Позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Краснолуцького міського управління юстиції та просить суд:

-          скоротити строк призупинення виконавчого провадження про примусове виконання рішення господарського суду Луганської області від 30 липня 2007 року по справі №1/357 про примусове стягнення з ДП “Донбасантрацит” на користь АКБ “Укрсоцбанк” боргу в сумі 956853,13грн.;

-          зобов’язати ВДВС Краснолуцького міського управління юстиції відновити виконавче провадження та виконати виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення господарського суду Луганської області від 30 липня 2007року по справі №14/357.

Відповідач запереченням на скаргу від 25.02.08 №14/357 проти скарги позивача заперечує, та просить відмовити в задоволенні скарги.

Орган виконання судових рішень не заперечує проти скарги.

Розглянувши матеріали справи суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.07.07 задоволений позов позивача у справі. На його користь з відповідача стягнуто борг по кредиту у сумі 900000 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 16662 грн. 50 коп., пеню у сумі 30600 грн., витрати на сплачене держмито 9472 грн. 63 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн.

На виконання даного рішення виданий наказ, який звернутий до виконання.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Краснолуцького міського управління юстиції від 13.09.07 відкрито виконавче провадження по виконанню наказу виданого у справі, а постановою від 20.09.07 виконавче провадження зупинено, оскільки відповідач включений до переліку підприємств переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Позивач у справі зазначає, що про існування даної постанови йому стало відомо 30.01.08 з листа органу виконання судових рішень, який помилково датовано 29.02.08, тому він звернувся з даною скаргою.

Представник органу виконання судових рішень не заперечив проти того, що постанова від 20.09.07 не була своєчасно надіслана позивачу.

Також позивач зазначає, що відповідача виключено з переліку підприємств переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.06 № 191.

Відповідач заперечує з тих підстав, що дія наказу щодо відповідача зупинена ухвалою Краснолуцького міського суду від 27.07.06 у справі № 2а-237/06.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23.02.06 № 3477-ІV (далі –Закон № 3477-ІV) орган представництва здійснює юридичну експертизу всіх законопроектів, а також підзаконних нормативних актів, на які поширюється вимога державної реєстрації на відповідність Конвенції, за результатами чого готує спеціальний висновок; під таким органом представництва розуміється орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень (ст. 1 Закону № 3477-ІV).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року № 784 „Про заходи щодо реалізації Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень, покладено на Міністерство юстиції України.

У ч. 2 ст. 19 Закону № 3477-ІV зазначено, що нездійснення передбаченої частиною першою цієї статті перевірки або наявність висновку про невідповідність підзаконного акту вимогам Конвенції є підставою для відмови в державній реєстрації відповідного підзаконного акту.

Згідно з п. 1 Положення про державну реєстрацію нормативно –правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, державна реєстрація нормативно –правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, які виступають суб’єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року „Про державну реєстрацію нормативно –правових актів міністерства та інших органів виконавчої влади” та вказаного Положення.

Державна реєстрація нормативно –правового акту полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов’язковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прийняті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно –правових актів.

З вищенаведеного слідує, що відсутність висновку про невідповідність Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711 –ІV вимогам згаданої вище Конвенції та здійснення державної реєстрації цього нормативно –правового акту (присвоєння йому реєстраційного номера та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно –правових актів) свідчить про здійснення органом представництва (Міністерством юстиції) юридичної експертизи зазначеного нормативно –правового акту на відповідність Конвенції та не потребує підготовки спеціального висновку.

Отже, Закон України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711 –ІV відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї.

Також слід прийняти до уваги те, що скорочення зупинення виконавчого провадження передбачено абз. 7 ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження”, але вказаним Законом не визначені конкретні підстави та обставини, наявність яких дає право суду скоротити строк зупинення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач інших, ніж вищезазначені посилання на те, що тривале зупинення виконавчого провадження суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини, доказів необхідності скорочення зупинення виконавчого провадження не надав. Обставини, наявність яких дає право суду скоротити строк зупинення виконавчого провадження, судом не встановлені.

Відповідно до частини 6 пункту 3.7 статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711 - ІV на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”.

Закон України “Про виконавче провадження” від 21.04.99 № 606-ХІV (із змінами та доповненнями до нього) є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 34 названого Закону визначено перелік обставин, що зумовлюють обов’язкове зупинення виконавчого провадження, однією з яких згідно пункту 15 цієї статті є –внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Закон України “Про виконавче провадження” не ставить цю обставину в залежність від характеру заборгованості і строку її виникнення, та не передбачає обов’язку державного виконавця з’ясовувати характер заборгованості. Дана норма Закону не визнана неконституційною та підлягає обов’язковому застосуванню органами державної виконавчої служби.

Пунктом 3.8 ст. 3 Закону № 2711 - ІV встановлено, що у разі дострокового виключення підприємства з відповідного Реєстру для такого підприємства з дня виключення скасовується зупинення заходів примусового виконання рішень.

Матеріали справи свідчать, що ДП “Донбасантрацит” (відповідач у справі) не виключено з переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості оскільки дія наказу щодо відповідача зупинена ухвалою Краснолуцького міського суду від 27.07.06 у справі № 2а-237/06..

Відповідно до пункту 3.4 статті 3 Закону № 2711 - ІV строк дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу не може перевищувати дев'яти місяців з дня видання Міністерством палива та енергетики України наказу про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Законом України від 28.07.06 № 51-V “Про внесення зміни до статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” було внесено зміни, згідно яких тривалість процедури погашення заборгованості діє до 31.12.06, а відповідно до змін, внесених Законом України від 22.12.06 № 522-V, ця процедура діє до 01.01.08, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік»дія Закону продовжена до 31.12.08.

Враховуючи те, що строк дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу встановлений законом, суд вважає, що підстави для скорочення зупинення виконавчого провадження відсутні.

За таких обставин відсутні і підстави для зобов’язання органу виконання судових рішень відновити виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії.

Отже у задоволенні скарги слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.86, 121-2 ГПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Суддя Є.А.Лісовицький