СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 лютого 2008 року

Справа № 2-1/11191.2-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Волкова К.В.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Шатунов С.В., дов. № 7/9 від 18.07.2006

Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт"

Білоконь О.О., дов. № 25 від 25.09.2007

Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт"

відповідача: не з'явився

Відкрите акціонерне товариство "Біопрепарат"

відповідача: не з'явився

Акціонерне товариство "Шаркон-Інко"

третьої особи: Сазанов О.В., дов. № 18/01.1-20 від 18.02.2008

Фонд державного майна України

Виконавчий комітет Ялтинської міської ради - не з'явився

Державний реєстратор виконавчого комітету Ялтинської міської ради - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 30.10.2007 у справі №2-1/11191.2-2007

за позовом           Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17, місто Сімферополь,95015)

до           Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт" (вул. Аврори, 28, смт. Восток, місто Ялта,98600)

Відкритого акціонерного товариства "Біопрепарат" (вул. Самокатна, 4а, місто Москва,РФ,127000)

Акціонерного товариства "Шаркон-Інко" (Київський проспект, 87, місто Донецьк,83000)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Фонд державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, місто Київ 133,01133)

Виконавчий комітет Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1, місто Ялта,98600)

Державний реєстратор виконавчого комітету Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1, місто Ялта,98600)

про визнання недійсними установчих документів та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Фонд майна Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», Відкритого акціонерного товариства «Біопрепарат», Акціонерного товариства «Шаркон-Інко»про визнання недійсними установчих документів та скасування державної реєстрації Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», мотивуючи свої вимоги тим, що Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»було створене з порушенням законодавства, його установчі документи не відповідають статті 154 Цивільного кодексу України, статтям 80, 81, 87 Господарського кодексу України, статтям 24, 38, 40-43 Закону України «Про господарські товариства». Крім того, позивач посилається на порушення законодавства при використанні об'єктів незавершеного будівництва Бізнес-Центру з готелем у м. Ялта, які безпідставно поставлені першому відповідачу за позовом на баланс.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007року у справі 2-1/11191.2-2007 (суддя Ковтун Л.О.) у позові Фонду майна Автономної Республіки Крим до Спільного Українсько-Російського підприємства Акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», Відкритого акціонерного товариства «Біопрепарат», Акціонерного товариства «Шаркон-Інко», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонду державного майна України, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, Державного реєстратора Ялтинської міської ради відмовлено.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Фонд державного майна України, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Фонду майна Автономної Республіки Крим.

Ухвалою від 25.01.2008 Севастопольський апеляційний господарський суд поновив Фонду державного майна України пропущений строк для подання апеляційної скарги та прийняв апеляційну скаргу до провадження Севастопольського апеляційного господарського суду.

У апеляційній скарзі йдеться про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що Спільне українське - російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»було створено із порушенням законодавства, його установчі документи не відповідають статті 154 Цивільного кодексу України, статтям 80, 81, 87 Господарського кодексу України, статтям 24, 38, 40-43 Закону України «Про господарські товариства».

Представники Спільного українсько-російського підприємства акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»проти позовних вимог і задоволення апеляційної скарги заперечують з огляду на відсутність правових підстав для визнання недійсними установчих документів та скасування державної реєстрації Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт».

Представники ВАТ "Біопрепарат", АТ "Шаркон-Інко" та 3-осіб- Виконавчого комітету4 Ялтинської міської ради, Державного реєстратору виконавчого комітету Ялтинської міської ради у судове засідання не з’явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Судова колегія вирішила можливим розглянути спір за відсутністю представників відповідача та 3-осіб, оскільки згідно частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги Фонду державного майна України і скасування постановленого місцевим господарським судом у дійсній справі судового рішення з огляду на наступне.

Спільне Українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»було створено 29.01.93, засновниками якого виступили державний концерн «Біопрепарат»(м. Москва) та акціонерне товариство «Шаркон-Інко»(м. Донецьк). Статут підприємства був зареєстрований рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської ради 29.01.1993 № 35.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про господарські товариства», яка діяла на час створення товариства, установчими документами, на підставі яких створюється і діє акціонерне товариство, є установчий договір і статут.

Позивач і апелянт не зазначили, які саме пункти установчого договору та статуту не відповідають нормам матеріального права, на які йде посилання у позові. Судова колегія вивчивши зміст установчих документів першого відповідача не знаходить підстав для визнання їх недійсними, такими що не відповідають законодавству.

Статтею 2 Статуту Спільного Українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»визначено, що метою створення підприємства є завершення будівництва санаторного комплексу Концерну, перепрофілювання і створення на його базі Бізнес-Центра з готелем на рівні трьох-чотирьох-зіркового.

Один з засновників Спільного Українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»- Державний концерн «Біопрепарат»(м. Москва) був створений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 04.04.1991 № 171 і є правонаступником Головного управління «Біопрепарат»при Міністерстві медичної промисловості СРСР.

Наказом Державного Концерну «Біопрепарат»від 26.04.1991 № 42 визначено, що надалі, до початку функціонування Фонду державного майна Союзу РСР і розмежування майна на загальносоюзну власність союзних республік, Державному концерну «Біопрепарат»делегуються права власника на управління державним майном, закріпленим за підприємствами, об’єднаннями і організаціями союзного підпорядкування, що входять до концерну.

До складу зазначеного Концерну входила Дирекція підприємства, що будується у м. Ялта, Крим, яка не мала статусу юридичної особи, а була структурним підрозділом концерну.

27.08.1993 державний концерн «Біопрепарат» передав у якості статутного внеску до новоствореного Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»об’єкт незавершеного будівництва санаторного комплексу на 500 місць у місті Ялта, що перебував у власності Державного концерну «Біопрепарат»(м. Москва). Цей внесок зареєстрований як іноземна інвестиція у Раді Міністрів Автономної Республіки Крим у відповідності до статті 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про режим іноземного інвестування», згідно з інформаційним повідомленням про іноземну інвестицію в Україні, реєстраційний № 1343/110/1 від 09.08.1994. Державна реєстрація цієї іноземної інвестиції не скасована, не визнана недійсною.

Об'єкт незавершеного будівництва, переданий Державним концерном «Біопрепарат»у власність першого відповідача шляхом внесення до статутного фонду, зареєстрований згідно довідки БТІ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ялтинської міської ради №9317 від 13.09.1996р. за першим відповідачем. Зазначене спростовує твердження апелянта і позивача щодо того, що внесок до статутного фонду першого позивача був зроблений незаконно, майно фактично до статутного фонду не передавалося, а об'єкт є державною власністю України. Ця обставина спростовує і доводи щодо незаконності утримання на балансі першого відповідача спірного майна.

Питання існування Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»та законного володіння ним внесеного учасниками майна вже перевірялося Фондом майна АР Крим, про що свідчать листи Фонду майна АР Крим №08-06/04 від 24.10.1995 на адресу Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»за підписом Першого заступника Фонду майна АР Крим Атласова І.М., згідно якого Фонд майна АР Крим повідомив першого відповідача зі спору, що в проект постанови Уряду Криму «Про затвердження списку об'єктів, що підлягають приватизації у 1995 році був внесений пункт «Виключити з додатку 2 Постанови Уряду АР Крим від 16.08.1995 р. №258 об'єкт «Бізнес-Центр із готелем на 300 місць у м. Ялта»; лист вих. № 02/117 від 31.10.1995 на адресу Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»за підписом першого заступника Фонду майна АР Крим Атласова І.М., згідно якого Фонд майна АР Крим повідомив першого відповідача про виключення з об'єктів приватизації зазначеного об'єкту незавершеного будівництва у зв'язку з тим, що майно, яке увійшло до статутного фонду Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»до державної власності не відноситься.

Таким чином, у розумінні статті 6 Угоди між Україною та Російською Федерацією «Про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності»від 15.01.1993, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України від 22.06.1993 №3313-ХІІ, сторони дійшли згоди щодо сприяння збереженню раніше створених підприємств.

Отже Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»створене у повній відповідності до ст. 6 Угоди між Україною і Російською Федерацією «Про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності»від 15.01.1993, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України від 22.06.1993 №3313-ХІІ, Закону України «Про підприємства в Української РСР»від 27.03.1991, Закону України «Про господарські товариства»від 19.09.1991, Закону України «Про іноземні інвестиції»від 13.03.1992.

Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»відповідно до статті 116 Господарського кодексу України є підприємством з іноземними інвестиціями.

Судова колегія не погоджується із ствердженням позивача і апелянта, про те що спірне майно є державною власністю України відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємства, установи й організації союзного підпорядкування, розташовані на території України»№1540-XII від 10.09.1991. Норми цього закону не підлягають застосуванню при розгляді дійсної справи, оскільки він визначає статус майнових, фінансових ресурсів підприємств, установ, організацій і інших об'єктів Союзного підпорядкування, розташованих на території України. Втім Державний концерн «Біопрепарат», а до квітня 1991 року - Головне управління Міністерства медичної промисловості РСР «Біопрепарат», організація Союзного підпорядкування, яка розпорядилась своєю власністю –незавершеним будівництвом санаторного комплексу на 500 місць у м. Ялта, селище Восход і здійснила внесок у статутний фонд Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», ніколи не розташовувалася на території України, а створена на базі цього майна юридична особа не має і ніколи не мала статусу організації чи об’єкта Союзного підпорядкування.

Таким чином не має жодних законних підстав для визнання незавершеного будівництва санаторного комплексу на 500 місць у м. Ялта (сел. Восход) державною власністю України.

Апелянт вказує, що незавершений будівництвом санаторний комплекс на 500 місць у м. Ялта (сел. Восход) фінансувався за рахунок коштів Міністерства медичної і мікробіологічної промисловості СРСР, однак це ствердження не знайшло свого підтвердження наявними у матеріалах справи документами і не доказано у судовому засіданні.

Предметом позову у дійсній справі є порушення при створенні Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»норм законодавства, яке було чинним на час проведення реєстрації, які неможливо усунути інакше, як шляхом припинення юридичної особи та визнання недійсними установчих та статутних документів.

Судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа має бути ліквідована, зокрема, за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можливо усунути, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому, вимога про ліквідацію юридичної особи на цих підставах може бути заявлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, або учасником юридичної особи.

Отже Фонд майна Автономної Республіки Крим не є суб’єктом, що має право на звернення з таким позовом.

Ще однією підставою для відмови Фонду майна Автономної Республіки Крим у позові про визнання недійсними установчих документів і скасування державної реєстрації першого відповідача є застосування судом загального трирічного строку позовної давності на підставі відповідної заяви першого відповідача, зробленої у судовому засіданні при розгляді справи у першій інстанції відповідно до положень пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу України та статті 80 Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судова колегія погоджується з тим що перебіг строку позовної давності з заявлених позовних вимог у дійсній справі розпочався з дати, коли Фонду майна Автономної Республіки Крим стало відомо або мало стати відомо про створення Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»та внесення до його статутного фонду у якості внеску Державного підприємства «Біопрепарат»спірного майна - об’єкту незавершеного будівництва, розташованого в селищі Восход, вул. Аврори, 28, з листа Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»від 26.09.1995 вих. №30/45. Таким чином строк позовної давності сплив у вересні 1998 року, а позов подано у лютому 2006 року.

Позивач не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності та не надав суду жодних доказів поважності пропущення строку позовної давності.

Судова колегія також вважає, що місцевий господарський суд дав правильну оцінку наданим позивачем доказам. Постанова Алуштинського міського суду від 07.07.2004 року по справі №1-П-5/2004 дійсно не відповідає положенням статті 35 Господарського процесуального кодексу України, отже й викладені у ній обставини не носять преюдиціальний характер для суду в рамках зазначеного позову, як і не є належним доказом висновок експерту № 959 від 18.05.2004р., виконаний експертом-бухгалтером. Суд оцінює надані сторонами докази за своїм внутрішнім розумінням, заснованим на повному і усесторонньому дослідженні обставин справи, прав і обов’язків сторін. Жодний доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, у тому числі, висновок експерту, який виходячи за межі своєї компетенції, робить виводи з правових питань, та Постанова суду про припинення кримінальної справи.

За таких обставин, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Фонду державного майна України та скасування законного та обґрунтованого рішення господарського суду Автономної Республіки Крим.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 року у справі № 2-1/11191.2-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.П. Фенько

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

К.В. Волков