ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.08 р.                     Справа № 7/177

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання Х.Р. Косьміній

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк

До відповідача: Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Єнакієвського регіонального виробничого управління комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Єнакієве

Про стягнення заборгованості за електроенергію у розмірі 347385 грн. 64 коп., 3% річних у сумі 873 грн. 16 коп., пені у сумі 1880 грн. 19 коп.

За участю представників:

від позивача: Царенко О.В., Дейнека Т.І. - довір.

від відповідача: Панченко Т.В. - довір.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Єнакієвського регіонального виробничого управління комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Єнакієве про стягнення заборгованості за електроенергію у розмірі 347385 грн. 64 коп., 3% річних у сумі 873 грн. 16 коп., пені у сумі 1880 грн. 19 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії № 29 від 12.12.2006р. з додатками, протоколом розбіжностей, узгодження розбіжностей; акти прийому передачі за липень 2008р. та серпень 2008р., рахунки на оплату за липень 2008р. та серпень 2008р., розрахунки суми боргу, пені та 3% річних.

Відповідач у відзиві №2262 від 25.11.2008р. та у судовому засіданні визнав суму боргу за спожиту електроенергію та суму пені в повному обсязі, суму 3% річних визнав частково в сумі 282 грн. 26 коп., посилаючись на арифметичну помилку позивача при нарахуванні 3% річних. Надав клопотання № 2260 від 25.11.2008р., яким просить зменшити розмір пені на 95% у зв’язку із скрутним фінансовим становищем підприємства, а також заяву № 2261 від 25.11.2008р. про розстрочку виконання рішення на 2 роки у зв’язку із скрутним фінансовим становищем підприємства.

Позивач заперечив проти зменшення розміру пені та розстрочки виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі по тексту ПКЕЕ), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. ПКЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між ВАТ „Донецькобленерго” та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет”, правонаступником якого є відповідач, укладено договір про постачання електричної енергії №29 від 12.12.2006р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з додатками, протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей, підписаними обома сторонами.

Згідно п.9.5 Договору, його укладено на строк до 31.12.2007р. та договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.1 договору, постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 7060 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Позивач свої зобов’язання за Договором виконав належним чином, надав послуги з електропостачання липні – серпні 2008р., що підтверджено матеріалами справи, зокрема відповідними актами прийому-передачі, підписаними обома сторонами, та сторонами у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

В порушення умов договору, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно оплати спожитої електроенергії належним чином не виконав, у зв’язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електроенергію за липень 2008р., серпень 2008р. у розмірі 347385 грн. 64 коп., яка до теперішнього часу не сплачена, підтверджена матеріалами справи, актом звірки від 14.11.2008р., підписаним обома сторонами, визнана відповідачем та підлягає стягненню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми права позивач просить стягнути з відповідача за період з 15.08.2008р. по 10.09.2009р. 3% річних, нарахованих на заборгованість за липень 2008р., в сумі 873 грн. 16 коп.

Відповідач вимоги щодо стягнення 3% річних визнав частково в сумі 282 грн. 26 коп., посилаючись на арифметичну помилку позивача.

3% річних перераховані судом відповідно до діючого законодавства, складають 282 грн. 26 коп. та підлягають стягненню у цьому розмірі.

Вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в залишковій частині задоволенню не підлягають у зв’язку з необґрунтованістю заявлення.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 1880 грн. 19 коп. пені за період з 15.08.2008р. по 10.09.2009р., нараховану на заборгованість за липень 2008р.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.4.2.1 Договору, за внесення платежів з порушенням термінів, визначених цим договором та Додатком №5 до нього „Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику пеню за кожний день прострочки платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1880 грн. 19 коп. за період з 15.08.2008р. по 10.09.2009р., нараховану на заборгованість за липень 2008р.

Сума пені перерахована судом та складає 2258 грн. 07 коп., тоді як позивачем заявлено до стягнення 1880 грн. 19 коп., що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 1880 грн. 19 коп.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені у зв’язку з тяжким фінансово-економічним становищем підприємства.

Позивач заперечує проти зменшення розміру стягуваної пені, зауваживши, що його підприємство також перебуває у тяжкому фінансовому стані.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов’язання.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які приймають участь в зобов’язанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд об’єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язання, причини неналежного виконання (невиконання) зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення та його наслідків.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що позивачем заявлена до стягнення сума пені у меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору та діючим законодавством, а також враховуючи інтереси обох сторін, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

Також в судовому засіданні розглянуто клопотання відповідача щодо надання розстрочки виконання рішення на 2 роки.

Позивач проти розстрочки виконання рішення заперечив.

Враховуючи обставини, викладені відповідачем, той факт, що відповідач є комунальним підприємством, на підприємстві значна дебіторська заборгованість, негайне виконання рішення суду призведе до погіршення фінансового стану підприємства, а також враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суд дійшов висновку, що існують обставини, які ускладнюють негайне виконання рішення і вважає можливим на підставі п.6 ст.83 ГПК України клопотання відповідача задовольнити частково і надати розстрочку виконання рішення 4 (чотири) місяці з виплатою рівними частинами по 88290 грн. 34 коп. щомісячно.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.67, 193, 216-218 Господарського кодексу України, Закону України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. N28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2.08.1996 р. за N417/1442, у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N1497, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.12.2006р. за № 1294/13168, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 78, 82, п.6 ст.83, ст.ст.84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м.Горлівка в особі Харцизьких електричних мереж м. Харцизьк до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Єнакієвського регіонального виробничого управління комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м.Єнакієве про стягнення заборгованості за електроенергію у розмірі 347385 грн. 64 коп., 3% річних у сумі 873 грн. 16 коп., пені у сумі 1880 грн. 19 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” в особі Єнакієвського регіонального виробничого управління комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” (86427, м.Єнакієве, Донецька область, Луганське шосе, 22, р/р 8127 у філії відділення ПІБ в м. Єнакієве, МФО 334215, ) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” в особі Харцизьких електричних мереж (86700, Донецька область, м. Харцизьк, вул. Адамця, 58, ) на п/р 92 в ОПЕРВ філії Донецького обласного управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106 – суму боргу за електроенергію у розмірі 347385 грн. 64 коп.; на поточний рахунок 5311 в філії Промінвестбанку України м. Харцизька Донецької області, МФО 334345 – 3% річних у сумі 282 грн. 26 коп., пеню в сумі 1880 грн. 19 коп., державне мито у сумі 3495 грн. 48 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 80 коп.

Розстрочити виконання рішення на 4 (чотири) місяці з виплатою рівними частинами по 88290 грн. 34 коп. щомісячно.

В залишковій частині вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя