ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/163

18.03.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»

До Відкритого акціонерного товариства «Київський маргариновий завод»

Про розірвання договору

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача Ланова Ю.О. - представник за довіреністю № 1 від 04.01.08.

Від відповідача Райчева О.М. - представник за довіреністю № 498 від 08.05.07.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»до Відкритого акціонерного товариства «Київський маргариновий завод»про розірвання Договору найму-продажу майна від 13.03.06. та зобов’язання відповідача повернути позивачу орендоване майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач в порушення умов Договору найму-продажу майна від 13.03.06. не сплачує позивачу орендної плати за користування спірним майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.08. порушено провадження у справі № 30/163, розгляд справи було призначено на 18.03.08. о 12-40.

В судовому засіданні 18.03.08. представник позивача підтримав свої позовні вимоги повністю та просить суд позов задовольнити повністю.

Представником відповідача в судовому засіданні 18.03.08. було подано суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство «Київський маргариновий завод»проти позову не заперечує та просить суд розірвати договірні правовідносини із Відкритим акціонерним товариством «Київський маргариновий завод»(договір найму-продажу від 13.03.06. та договір про надання телекомунікаційних послуг від 01.07.06. № 51); та зобов'язати повернути орендоване майно.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні за згодою представників сторін було оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.06. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»(Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Київський маргариновий завод»(Орендар) було укладено Договір найму-продажу майна (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Орендодавець передав Орендарю у строкове платне користування майно, яке визначене у цьому Договорі.

У відповідності до п. 1.2.2 Договору встановлено, що після спливу 17 місяців дії даного Договору Орендодавець, як продавець повинен продати, а Орендар, як Покупець має право купити майно, за ціною і умовах, визначених відповідними положеннями даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору сторонами було погоджено, що строк цього Договору починає свій перебіг з моменту підписання акту приймання-передачі майна і закінчується моментом набуття Орендарем як Покупця права власності на майно, в порядку, встановленому даним Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору, Орендар зобов’язався своєчасно сплачувати орендну плату.

Позивач зазначає, що відповідач порушує умови Договору, а саме не сплачує Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»орендної плати за користування орендованим майном, в зв’язку з чим позивач на підставі п. 5.1 Договору хоче розірвати спірний Договір.

Відповідно до п. 5.1 Договору, Орендодавець має право розірвання договору у разі порушення Орендарем умов даного Договору.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1. ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором оренди наймодавець передає наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 ч. Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно.

У відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, та враховуючи пояснення представників сторін, позивачем у відповідності до умов ст. 188 Господарського кодексу України, не було надіслано на адресу відповідача пропозиції щодо розірвання Договору найму-продажу майна від 13.03.06.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем в порушення норм ст. 188 Господарського кодексу України, не було додержано процедури розірвання договору, а саме, не було надіслано на адресу відповідача пропозиції щодо розірвання Договору найму-продажу майна від 13.03.06.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології».

Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»відмовити повністю.

2.          Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

Т.М. Ващенко