СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.08                                                                                 Справа № 5/706

Суддя Закропивний О.В., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Луганський енергозавод", м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Восток", м. Луганськ

про стягнення 84947 грн. 10 коп.

При секретарі

Савенко В.Ю.

За участю представників:

Від позивача

Беседа С.Ю. за дов. від 01.03.07. № 339;

Від відповідача

представник не прибув

До початку слухання справи від позивача вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 10.01.06. № 121-06 у сумі 80000 грн., пеню у сумі 2131,1 грн., інфляційні у сумі 616,00 грн, 3% річних 2200,00 грн.

В судовому засіданні 14.02.08. позивач надав уточнення до позову, яким збільшив суму позову. Судом уточнення прийнято.

Так, з урахування уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 93520 грн., з яких загальна сума боргу 80000 грн., 11120,00 грн. –інфляційні, 2400 грн. –3% річних.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав, участь свого представника у засіданнях не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення засідань,

Відповідач не повідомив суд про наявність поважних причин, що перешкоджають йому забезпечити участь у судовому засіданні свого представника, в зв’язку з чим відповідно до ст. 75 ГПК України спір розглядається за наявними в справі матеріалами

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі був укладений договір поруки від 10.01.2006року №121-06 за яким відповідач (поручитель за договором) зобов’язався солідарно відповідати перед кредитором (ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання») за виконанням позивачем (боржник за договором) зобов’язань по сплаті вартості електроенергії в сумі 1 500 000. грн.. 00 коп., що використана відповідно до договору на використання електроенергії від 19.12.2003 року № 33, укладеного між (ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання») та позивачем по справі.

На виконання умов зазначеного договору поруки позивачем на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 80 000 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою від 02.11.06. № 208, та актом звіренні взаємних розрахунків від 30.11.06. підписаний сторонами.

Станом на 23.11.07 за відповідачем нараховується заборгованість в сумі 80 000грн.00 коп. У добровільному порядку відповідач борг не сплатив.

Позивач 23.11.07. звернувся до господарського суду Луганської області з позовом. Уточнивши у судовому засіданні від 14.02.08 позовні вимоги, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 93520 грн., з яких загальна сума боргу 80000 грн., 11120,00 грн. –інфляційні, 2400 грн. –3% річних.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів повернення коштів суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За таких обставин вимоги позивача э обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –935 грн. 20 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго-Восток", м. Луганськ, вул.. Дьоміна 4 ідентифікаційний код 32474238 на користь Відкритого акціонерного товариства "Луганський енергозавод", м. Луганськ,вул.. Руднева, 56, ідентифікаційний код 00178695 заборгованість у сумі 80 000 грн., 11120,00 грн. –інфляційних нарахувань, 2400 грн. –3 % річних та державне мито у сумі –935 грн. 20 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторони була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

28.01.2008 р.

Помічник судді А.В.Бабаян