ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 січня 2008 р.

№ 10/121/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

С. Шевчук,

С. Владимиренко, І.
Воліка-доповідача,

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"

на постанову

від 15.11.2007 року

Одеського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 10/121/06

за позовом

Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"

до

Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

про

стягнення заборгованості у
розмірі 524 913,26 грн.

та за зустрічним позовом

Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

до

Підприємства з іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна"

третя особа

Товариство з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) "Миколаївська паливна компанія"

про

стягнення збитків у розмірі 104
866,41 грн.

В С Т А Н О В
И В :

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111
ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги
додаються докази сплати державного мита. Згідно з                п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету
Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, яка стосується розміру ставок
державного мита, із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а
також заяв про перегляд їх за ново виявленими обставинами, які подаються до
господарських судів, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання
заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру
-50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Виходячи з того, що відповідно до
п. “а” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (в
редакції Закону від 25.03.2005 року, що набрав законної сили 31.03.2005 року)
із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1
відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та
враховуючи оскарження підприємством з іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна" судових рішень у справі, якими задоволені зустрічні
позовні вимоги, а у задоволенні первісних вимог підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" відмовлено, то додане скаржником до
касаційної скарги платіжне доручення № 21641 від 09.11.2007 року на суму 2
624,57 грн. не свідчить про сплату державного мита у встановленому розмірі.

Також, згідно з положеннями частини
2 статті 1115 та частини 1, 2 статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених
судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно ч. 2 ст. 111 ГПК України не
допускаються посилання у касаційній скарзі (поданні) на недоведеність обставин
справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК
України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала
касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування
господарським судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, в
касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим
обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається
до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

У касаційній скарзі підприємство з
іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" посилається на неправильне
застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи,
також невідповідність висновків, викладених в рішеннях суду обставинам справи,
а отже порушення процесуальних норм, при цьому не зазначено суті порушення або
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права
господарськими судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових
рішень. У зв'язку з викладеним, подана касаційна скарга не дає підстав для
перегляду постанови суду в касаційному порядку і підлягає поверненню на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст.
111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і
зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії
скарги іншій стороні у справі.

Додані до касаційної скарги
фіскальні чеки № 7095, № 7092 від 15.11.2007 року не можуть бути належним
доказом відправлення копії касаційної скарги сторонам у справі, оскільки, вони
не містять адреси отримувача, а тому за відсутності достовірних даних про
виконання вимог ст. 111 ГПК України, наявні додаткові підстави неприйняття до
розгляду касаційної скарги і повернення її скаржнику на підставі    п. 3 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 86, 111, п. п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В
:

Касаційну скаргу підприємства з
іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" на постанову Одеського
господарського суду від 15.11.2007 року у справі № 10/121/06 повернути
без розгляду.

Судді :
С. Шевчук

С. Владимиренко

І. Волік