ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/88

06.03.08

За позовом Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій»

До Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»

Про зобов’язання вчинити дії

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача не з’явився

Від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій»до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»про зобов’язання відповідача видати свідоцтво про право власності Акціонерному товариству закритого типу «Центр сучасних технологій».

Позовні вимоги мотивовані тим, що Акціонерне товариство закритого типу «Центр сучасних технологій»звернулось до відповідача щодо проведення державної реєстрації права власності на видачі реєстраційного посвідчення на об’єкти нерухомості, які знаходяться на балансі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.08. порушено провадження у справі № 30/88, розгляд справи було призначено на 12.02.08. о 12-45.

Представник позивача в судове засідання 12.02.08. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі № 30/88 від 17.01.08. не виконав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.08. розгляд справи № 30/88 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 06.03.08. о 11-30.

В призначене судове засідання 06.03.08. представники сторін не з’явились, вимоги ухвали суду від 12.02.08. у справі № 30/88 не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви, Акціонерне товариство закритого типу «Центр сучасних технологій»стверджує, що позивач звернувся до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»з проханням провести державну реєстрацію права власності та видати реєстраційне посвідчення на об’єкти нерухомого майна:

-          машиномісце № 20 загальною площею 16,2 кв. м;

-          машиномісце № 23 загальною площею 15,3 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Будищанська, 3-а.

Позивач вказує на те, що зазначені об’єкти нерухомого майна знаходяться на балансі Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій».

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.05. було визнано право власності на машиномісце № 20 загальною площею 16,2 кв. м та машиномісце № 2 3 загальною площею 15,3 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Будищанська, 3-а за Єрасовим Віктором Володимировичем.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 24.03.06. рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.05. було скасовано, справу направлено на новий розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

В зв’язку з чим, позивач вважає, що спірні об’єкти нерухомого майна належать йому на праві власності.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

- постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

- скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

- змінити рішення;

- постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду;

- постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, своєю ухвалою від 24.03.06. Апеляційний суд міста Києва скасував рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.05., яким було визнано право власності на спірне майно за Єрасовим Віктором Володимировичем, та направив справу до суду першої інстанції –Шевченківського районного суду міста Києва на новий розгляд.

Відповідно до ст. 311 Цивільного кодексу України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

- справу розглянуто неповноважним суддею або складом суду;

- рішення ухвалено чи підписано не тим суддею, який розглядав справу;

- справу розглянуто за відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового засідання;

- суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі;

- суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції;

- справу розглянуто з порушенням правил виключної підсудності.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи.

У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, судом встановлено, що справу за позовом Єрасова Віктора Володимировича до Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій» про визнання права власності на спірне нерухоме майно у відповідності до ухвали Апеляційного суду м. Києва було передано на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов’язок доведення покладено законом на позивача.

Позивачем не надано суду результатів розгляду на новому розгляді Шевченківським районним судом м. Києва справи за позовом Єрасова Віктора Володимировича до Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій» про визнання права власності на спірне нерухоме майно, а саме: машиномісце № 20 загальною площею 16,2 кв. м та машиномісце № 2 3 загальною площею 15,3 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Будищанська, 3-а.

За таких обставин, суд встановив, що позивачем належними засобами доказування не доведено, що спірне майно належить Акціонерному товариству закритого типу «Центр сучасних технологій»на праві власності.

Крім того, слід зазначити, що твердження позивача про те, що він звертався до відповідача з проханням провести державну реєстрацію права власності та видати реєстраційне посвідчення на об’єкти нерухомості, а саме: машиномісце № 20 загальною площею 16,2 кв. м та машиномісце № 23 загальною площею 15,3 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Будищанська, 3-а, спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об’єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулась до БТІ.

Обов’язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

У разі отримання заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, здійснюється облік заяви в базі даних обліку заяв із зазначенням дати і часу.

Але позивачем взагалі не надано суду доказів звернення до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»з проханням провести державну реєстрацію права власності та видати реєстраційне посвідчення на об’єкти нерухомості.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства та організації мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи –позивача у справі.

Аналогічна позиція викладена у Роз’ясненні Вищого господарського суду України № 02-5/111 від 12.03.99., згідно якого крім контрагентів за договором, прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода.

Позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення з боку відповідача законних та охоронюваних інтересів Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій».

З огляду на недоведеність порушення прав та охоронюваних законом інтересів Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій», суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу «Центр сучасних технологій»відмовити повністю.

Суддя                                                                                   Т.М. Ващенко

Дата підписання

рішення 11.03.08.