ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/616

28.01.08

За позовом

Закритого акціонерного товариства «Благо»- Страхова компанія»

до

Закритого акціонерного товариства «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка»

про

стягнення 588,12 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Мусько С.В. (довіреність № 10 від 06.09.2007);

від відповідача –

Головко С.М. (довіреність № 199 від 22.11.2007).

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство «Благо»- Страхова компанія»(далі –СК «Благо») звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка» (далі –СК «Авіоніка») 588,12 заборгованості за договором № 098 ФП-04 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії), укладеного 07.09.2004 між СК «Благо»та СК «Авіоніка»(далі –Договір).

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань відповідно до підпунктів 3.4.1, 3.4.2 пункту 3.4 Договору та укладеного на підставі вказаного Договору Ковер-нота № 20/01/06-ТР від 30.01.2006 щодо перерахування у встановлений пунктом 7.1 строк на рахунок позивача своєї частки страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 16.08.2006 з участю застрахованого автомобіля SKODA SUPERB, державний номер АА 0586 ОО (далі –автомобіль SUPERB»).

Відповідач позов визнав у повному обсязі.

У судовому засіданні 23.01.2008 оголошувалась перерва до 28.01.2008.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

07.09.2004 між СК «Благо»та СК «Авіоніка» було укладеного Договір, відповідно до пункту 1.1 якого предметом цього Договору є загальні умови перестрахування (ретроцесії) ризиків, взаєм но переданих (прийнятих) Сторонами на факультативній (необов'язковій) основі за догово рами факультативного перестрахування (ретроцесії), а також права й обов'язки Сторін, що беруть участь у перестрахуванні (ретроцесії).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що на підставі цього Договору Сторони укладають конкретні договори перестраху вання (далі - ковер-нот) окремо за кожним ризиком, або за групою ризиків. Кожний ковер-нот не залежить від умов будь-якого іншого ковер-ноту, укладеного Сторонами.

У пункті 3.4 Договору Сторонами визначені зобов’язання Перестрахувальника, зокрема щодо виплати своєї частини страхового відшкодування після отримання перестрахувальної премії у повному обсязі (підпункт 3.4.1), а також щодо перерахування Перестрахувальнику страхового відшкодування, розмір якого розра хований відповідно до умов цього Договору і конкретного договору перестрахування, у термін, передбачений пунктом 7.1 цього Договору, якщо інше не передбачено в конкретному договорі перестрахування (підпункт 3.4.2).

Згідно з пунктом 7.1 Договору при настанні страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування і конкретним договором перестрахування, Перестраховик виплачує Перестрахувальнику частину страхового відшкодування, що відповідає його частині (обсягу) відповідальності за конкретним договором перестрахування, протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів після одержання від Перестрахувальника визначеного у цьому пункті комплекту документів.

На підставі вищезазначеного Договору, сторони уклали між собою Ковер-нот (договір перестрахування) № 20/01/06-ТР від 30.01.2006, відповідно до якого, відповідач виступає у ролі Перестраховика, тобто стороною договору, яка приймає страховий ризик у перестрахування, а позивач - Перестрахувальником, тобто стороною договору яка передає страховий ризик у перестрахування. Згідно зазначеного Ковер-ноту Перестрахувальник передав, а Перестраховик прийняв у перестрахування автомобіль DA SUPERB», що належить Комунальному АТП Шевченківського району м. Києва (Страхувальник).

Зазначений автомобіль був застрахований Страхувальником у СК «Благо»за договором добровільного страхування наземного транспорту № 001/01/18 від 19.01.2006 від дорожньо-транспортних пригод та інших ризиків, зазначених у договорі, на період з 25.01.2006 до 24.01.2007.

17.08.2006 Страхувальник за допомогою телефону сповістив позивача про настання страхового випадку, що стався 16.08.2006 з участю автомобіля SUPERB». Цього ж дня СК «Благо», відповідно до пункту 3.2.6. Договору, листом за вих. № 427 повідомила СК «Авіоніка»про настання даної страхової події.

Для визначення вартості ремонту автомобіля Страхувальником було надано рахунок-фактуру № СФ-3055 від 12.09.2006 виписаний ТОВ «Євроавтоцентр»на суму 1655,4 грн. із зазначенням вартості ремонту пошкоджених при ДТП деталей. По даному рахунку був складений і затверджений кошторис вартості ремонту транспортного засобу від 10.10.2007.

Цього ж дня позивачем був складений і затверджений розрахунок суми страхового відшкодування, що підлягає виплаті Страхувальникові.

10.10.2006 СК «Благо» був затверджений страховий акт за Договором із зазначенням суми, яка підлягала виплаті –1241,55 грн. Ця сума платіжними дорученнями № 510 від 18.04.2007 та № 745 від 10.10.2006 була перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Євроавтоцентр».

10.10.2006 та 17.04.2007 позивачем також були видані накази № 132-10 та №49-04 щодо виплати Страхувальнику страхового відшкодування.

Частка страхового відшкодування відповідача за вищевказаним страховим випадком склала 47,37% від суми збитку, тобто 588,12 грн.

28.08.2007 за вих. № 584 позивач надіслав відповідачу пакет документів, необхідних для здійснення виплати частки відшкодування. 20.09.2007 за вих. №418/01-1 була отримана відповідь, з проханням надати копії фотографій пошкодженого транспортного засобу та належним чином оформити накази про виплату страхового відшкодування.

Цього ж дня СК «Благо»було надіслано пояснення щодо відсутності фотокарток та належним чином оформлені накази.

Більше жодних заперечень або пояснень від відповідача з причини затримки виплати своєї часини страхового відшкодування не надходило, а в судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 ЦК України.

Проте всупереч зазначених положень Кодексів відповідач свій обов'язок, відповідно до пунктів 3.4.1,3.4.2. Договору не виконав, і у встановлений в пунктом 7.1. строк, свою частку страхового відшкодування по даній страховій події на розрахунковий рахунок позивача не перерахував.

Відтак, позовна вимога про стягнення суми боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Українсько-російська акціонерна страхова компанія «Авіоніка»(01054, м. Київ, вул. Воровського, 29-б, ідентифікаційний код 21637150, р/р 3651 в Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012) на користь Закритого акціонерного товариства «Благо»- Страхова компанія»(01021, м. Київ, вул. Інститутська, 16, ідентифікаційний код 21134124, р/р 01 в ТОВ «Комерційний банк «Даніель»в м. Києві, МФО 380980) 588 (п’ятсот вісімдесят вісім) грн. 12 коп. боргу, а також 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Рішення підписано 28.01.2008