ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 січня 2008 р.

№ 32/206-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

С. Шевчук,

С. Владимиренко,

І. Воліка - доповідача,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)

"Самарський рибгосп"

на постанову

від 06.11.2007 року

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 32/206-07

за позовом

ВАТ "Самарський рибгосп"

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області

третя особа

Державне підприємства (ДП) "Укрриба"

про

зобов'язання до вчинення дій та

зобов'язання до укладення договору

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати державного мита.

Згідно з п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, яка стосується розміру ставок державного мита, із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за ново виявленими обставинами, які подаються до господарських судів, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об’єднано кілька вимог, зв’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення, державне мито сплачується як за подання однієї заяви нематеріального характеру.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві ВАТ "Самарський рибгосп" об’єднано декілька вимог немайнового характеру, що не зв’язані між собою, а саме: 1) про зобов'язання до надання згоди на проведення експертної оцінки для встановлення вартості державного майна; 2) про зобов'язання до укладення договору оренди державного майна.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи оскарження ВАТ "Самарський рибгосп" постанови у справі в повному обсязі, якою у задоволені позовних вимог, що мають немайновий характер, але не є пов'язаними, відмовлено, то додана скаржником до касаційної скарги квитанція № 003-39 від 23.11.2007 року на суму 41,00 грн. не свідчить про сплату державного мита у встановленому розмірі, а отже, касаційна скарга підлягає поверненню з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Додані до касаційної скарги описи поштових вкладень від 28.11.2007 року не можуть бути належним доказом відправлення її копій сторонам у справі, оскільки, з їх змісту вбачається, що касаційна скарга відправлена на 4-х аркушах, проте подана до суду касаційна скарга міститься на 7 аркушах, а тому за відсутності достовірних даних про виконання вимог ст. 111 ГПК України, наявні додаткові підстави неприйняття до розгляду касаційної скарги і повернення її скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Самарський рибгосп" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року у справі № 32/206-07 повернути скаржнику.

Судді : С. Шевчук

С. Владимиренко

І. Волік