АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2008
№ 25/116

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Губенко Н.М.

суддів:            Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Фурман В.І. - директор;

Руденко Н.В. - начальник юридичного
відділу (дов. № 3 від 24.10.2007);

від відповідача - ОСОБА_1 - суб'єкт
підприємницької діяльності;

ОСОБА_2 - представник (дов. б/н від
20.12.2007);

від третьої особи - Семесько В.О. -
представник (дов. № 5 від 03.01.2008),

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
01.11.2007

у справі № 25/116 (Морозов С.М.)

за позовом                               Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВСВ"

до                                                   Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

третя особа позивача                     Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва

про
усунення перешкод в користуванні

ВСТАНОВИВ:

06.04.2005 між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по м. Києву, за договором орендодавець, та Товариством
з обмеженою відповідальністю „ВСВ”, за договором орендар, укладено договір
оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1629, за умовами
якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування
державне нерухоме майно площею 815 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Академіка
Корольова, 8, що знаходиться на балансі Колективного підприємства
„Київтрактородеталь”.

З матеріалів справи вбачається, що
ТОВ „ВСВ” вступило у строкове платне користування майном, що підтверджується
актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 06.04.2005.

Рішенням Господарського суду м.
Києва від 02.07.2007 у справі № 8/519 позовом ТОВ „ВСВ” до Регіонального
відділення Фонду державного майна України по м. Києву та Комунального
підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва
про визнання договору оренди частково недійсним та встановлення факту
продовження дії договору оренди та той самий термін та на тих самих умовах
задоволено повністю. За рішенням було продовжено термін дії договору оренди
нерухомого майна № 1629 від 06.04.2005 на той самий термін та на тих самих
умовах, які були передбачені договором оренди нерухомого майна № 1629 від
06.04.2005, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження договору
оренди нерухомого майна № 1629 від 06.04.2005; визнано договір оренди
нерухомого майна № 1629 від 06.04.2005 недійсним в частині п. 10.7.

Будинок за адресою: м. Київ, вул.
Корольова, 8 згідно із актом приймання-передачі житлового фонду від 01.09.2006
було передано до комунальної власності територіальної громади Святошинського
району м. Києва в особі Комунального підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м. Києва, про що було повідомлено ТОВ „ВСВ”
06.12.2006 листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м.
Києву № 30-04/9846.

На виконання рішення Господарського
суду м. Києва від 02.07.2007 у справі № 8/519 між ТОВ „ВСВ” та Комунальним
підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району м.
Києва 14.11.2007 було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди
нерухомого майна № 1629 від 06.04.2005, якою було продовжено термін дії
договору оренди № 1629 до 06.01.2008.

Таким чином, з матеріалів справи та
пояснень представників позивача та третьої особи вбачається, що приміщення з
моменту укладення та підписання договору оренди № 1629 від 06.04.2005 по
теперішній час перебуває у безперервному орендному користуванні позивача. Після
зміни власника приміщення, до нового власника - територіальної громади
Святошинського району м. Києва в особі Комунального підприємства по утриманню
житлового господарства Святошинського району м. Києва відповідно до ст. 770
Цивільного кодексу України перейшли права та обов'язки наймодавця, про що
свідчить укладена між сторонами додаткова угода до договору оренди № 1629.

При цьому, пунктом 10.7 договору
оренди № 1629 було закріплено, що реорганізація орендодавця, або перехід права
власності на орендоване майно третім особам, не визнається підставою для зміни
або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового
власника орендованого майна (його правонаступників), за винятком випадку
приватизації орендованого майна орендарем. Пунктом 1.9 додаткової угоди № 1 до
договору оренди № 1629 слова „... або передачі цього майна до комунальної
власності територіальної громади міста Києва (району міста Києва) на підставі
акту приймання-передачі” виключено.

Тобто, зі зміною власника спірного
приміщення дія договору оренди № 1629 не припинилась, а отже підписання акту
приймання-передачі орендованого приміщення між попереднім власником та
орендарем, так само як і між новим власником та орендарем не передбачено
умовами договору № 1629 та додатковою угодою № 1 до нього від 14.11.2007.

Крім того, представники позивача та
третьої особи повідомили, що оскільки додатковою угодою № 1 до договору оренди
№ 1629 термін дії договору оренди продовжено до 06.01.2008, сторони на день
розгляду даної справи в апеляційному порядку, користуються положеннями пункту
10.5 договору оренди № 1629, відповідно до якого у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору після закінчення
строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на
той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з
урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Станом на
день розгляду справи в апеляційному господарському суді сторонами не було
вчинено дій, спрямованих на припинення договірних відносин оренди.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що станом на день перегляду оскаржуваного рішення
в апеляційному порядку позивач є законним користувачем приміщенням загальною
площею 815 кв.м. за договором оренди № 1629 від 06.04.2005, в яке входить
спірне приміщення площею 80 кв.м.; договір оренди № 1629 від 06.04.2005 не
припинив свою дію відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду
державного та комунального майна”.

В свою чергу посилання відповідача
в апеляційній скарзі на неповне з'ясування місцевим господарським судом
обставин справи, що призвело до безпідставного визнання за позивачем права
орендного користування спірним приміщенням, є безпідставним з урахуванням
вищевикладеного.

Як в позовній заяві, так і у
відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що відповідач займає та
використовує частину приміщення площею 80 кв.м., що входить до складу нерухомого
майна, переданого позивачу за договором оренди № 1629 від 06.04.2005. Даний
факт відповідачем не оспорювався як при розгляді спору в господарському суді
першої інстанції, так і не оспорюється під час розгляду справи апеляційним
господарським судом. В будь-якому випадку доказів на підтвердження протилежного
відповідачем надано не було.

Вирішуючи питання чи підлягають
позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в
користуванні майном площею 80 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул.
Корольова, 8, необхідно з'ясувати, на яких правових підставах відповідач займає
та використовує спірне приміщення.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою
зайняття комунального майна є договір оренди.

Відповідно до частини 2 статті 99
ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України
встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору. Разом з тим, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський
суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх
участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено
ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з'ясування всіх обставин
справи апеляційний господарський суд ухвалою від 20.12.2007 зобов'язав
відповідача надати, зокрема, правові підстави користування майном площею 80,00
кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Академіка Корольова, 8.

Відповідач вимог вищевказаної
ухвали не виконав, доказів існування договірних відносин між ним та власником
спірного приміщення (договір оренди) відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України не
надав, що дає підстави колегії суддів прийти до висновку, що відповідач займає
спірне приміщення без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна” орендареві забезпечується
захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із
захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Статтею 317 Цивільного кодексу
України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, а статтею 391 цього Кодексу закріплюється, що власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджання своїм майном.

Вступивши у договірні відносини
шляхом укладення договору оренди № 1629 від 06.04.2005, позивач тим самим
отримав право використовувати орендоване майно відповідно до його призначення
та умов цього договору; пунктом 1.1 договору оренди № 1629 встановлено, що
майно передається в оренду з метою розміщення кафе - 262,7 кв.м., кафетерію -
132,2 кв.м., офісних приміщень - 114,3 кв.м та складських приміщень - 305,8
кв.м.

Відповідач, займаючи частину
приміщення площею 80 кв.м., що входить до складу нерухомого майна, переданого
позивачу за договором оренди № 1629 від 06.04.2005, порушує гарантовані
договором та чинним законодавством права позивача як законного користувача
спірного приміщення.

Крім того, твердження відповідача в
апеляційній скарзі, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного
рішення були порушені норми процесуального права, а саме: ст.ст. 4-2, 4-3, 27,
77 Господарського процесуального кодексу України, не приймаються апеляційним
господарським судом до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями обох сторін та з метою
надання можливості сторонам скористатись своїми правами та надати всі необхідні
докази відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України для повного та всебічного
розгляду справи. Місцевий господарський суд, відмовивши в задоволенні
клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, який належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду справи, правомірно виходив з того, що
останній не був позбавлений права направити у судове засідання свого
повноважного представника для захисту його прав та інтересів, оскільки строк
вирішення спору відповідно до ст. 69 ГПК України є обмеженим.

Враховуючи викладене, немає підстав
визнати доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, переконливими та
такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів
вважає, що при прийнятті рішення Господарський суд міста Києва вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку відповідно до ст. 43 ГПК України та прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від
01.11.2007 у справі №25/116 залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2. Справу № 25/116 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Губенко Н.М.

Судді
Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.

28.01.08 (відправлено)