донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.01.2008 р.                                                              справа №9/72

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Миліновський Д.В. - за довір. № 40 від 25.06.07 року,

від відповідача 1:

від відповідача 2:

від відповідача 3:

Цвітун М.М. - за довір. № Н-01/2219 від 06.07.07 року,

не з"явився,Биковський С.М. - за довір. б/н від 09.12.05 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод"м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

13.12.2007 року

по справі

№ 9/72

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Вугільна компанія "Шахта Красноармійська-Західна № 1" м. Красноармійськ Донецької області

до

1. Державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк,

2. Відкритого акціонерного товариства "Збагачувальна фабрика № 105" м. Донецьк

3. Закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод"

про

стягнення збитків в сумі 2 191 грн. 14 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.05.2007 року (суддя Мартюхіна Н.О.) були задоволені позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Вугільна компанія "Шахта Красноармійська-Західна № 1" м. Красноармійськ Донецької області (далі по тексту - Шахта) до відповідача 2 - відкритого акціонерного товариства "Збагачувальна фабрика № 105" м. Донецьк (далі по тексту - Фабрика) про стягнення нестачі в сумі 2 191 грн. 14 коп.

Вищевказаним рішенням (а.с. 99-101 том 1) було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення нестачі в сумі 2 191 грн. 14 коп. з відповідача 1- державного підприємства "Донецька залізниця" м. Донецьк (далі по тексту - Залізниця) та відповідача 3 - закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод" м. Донецьк (далі по тексту - Завод).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2007 року (а.с. 132-136 том 1) рішення господарського суду було скасовано, а у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2007 року (а.с. 157-162 том 1) рішення та постанову судів першої та апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.2007 року повністю задоволені позовні вимоги Шахти про стягнення з третього відповідача - Заводу вартості нестачі вугільного концентрату, який надійшов у піввагонах №№ 65697443, 69686359 за залізничними накладними №№ 52731096, 52731087 на підставі договору поставки № 2107дс від 29.10.2003 року на суму 2 191 грн. 14 коп.

Цим же рішенням Шахті відмовлено за недоведеністю у задоволенні вимог про стягнення 2 191 грн. 14 коп. з першого та другого відпоідачів - Залізниці та Фабрики.

У обгрунтування рішення суд першої інстанції послався на законність та доведеність вимог у задоволеній частині.

Завод не погодився з рішенням господарського суду та звернувся з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права. На думку заявника, при винесенні рішення місцевим судом, зокрема, були порушені норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, оскільки шкода безпідставно стягнута з особи, яка її не завдавала. Завод вважає, що місцевим судом безпідставно не були застосовані п.п. 6, 24, 37, 129 Статуту залізниць України, ст. 306 Господарського кодексу України та ст.ст. 22, 623, 1166, 1192 Цивільного кодексу України. Заявник також послався на те, що відповідальність за збереження та нестачу вантажу повинна нести Залізниця. На підставі цих та інших заперечень, які були наведені у скарзі та під час судового засідання, заявник просив скасувати рішення господарського суду та повністю відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з Заводи нестачі в сумі 2 191 грн. 14 коп.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні пояснив, що проти стягнення судом нестачі саме з третього відповідача - Заводу, він не заперечує, тому просить рішення залишити без змін.

Залізниця відзив на апеляційну скаргу суду не надала, але у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на законість і обгрунтованість оскарженого рішення.

Представник другого відповідача - Фабрики до судового засідання не прибув та просив розглянути скаргу у його відсутності. Крім того, Фабрика надала відзив в якому просила рішення залишити без змін.

Враховуючи те, що присутні у судовому засіданні сторони не заперечували проти розгляду скарги у відсутності другого відповідача, судова колегія задовольнила його клопотання та розгзлядає скаргу по суті відповідно до ст. 75 Господарського процесульного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, першого та третього відповідачів, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, між Шахтою та Заводом був укладений договір № 2107дс від 29.10.2003р. (далі по тексту - договір поставки) на підставі якого Завод відповідно до залізничних накладних № 52731096, № 52731087 відвантажив позивачу навалом вугільний концентрат марки Г.

Згідно вищевказаного договору поставки (а.с 29 том 1) та додаткової угоди № 29 від 30.08.2006р. (а.с.32 том 1) Завод, зобов’язався поставити Шахті вугілля для побутових нужд марки ДГ (13-100) в кількості 780тн за ціною 323,75грн. за одну тону без врахування ПДВ на умовах FCA станції відправника (Інкотерс-2000) через збагачувальну фабрику (пункт 3 договору), а Шахта в свою чергу, зобов’язалась прийняти цю продукцію за правилами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю №П-6 та якістю №П-7, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р (в подальшому-Інструкція) відповідно до даних вхідного контролю вантажоотримувача, з залученням спеціалістів Центральної лабораторії якості вугільної та коксохімічної продукції ЗАТ “ДМЗ”, та сплатити її вартість в термін 30 календарних днів з моменту отримання рахунку. У випадку невідповідності даних по кількості і якості, виявлених в процесі приймання, виклик представника вантажовідправника є обов’язковим.

На підставі договору поставки, у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087 від Фабрики надійшов на адресу позивача вугіль марки Г.

Наявні у справі документи доводять, що позивач у повному обсязі розрахувався з Заводом за вугільну продукцію, що надійшла у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087. Зокрема, факт оплати вугільної продукції підтверджується платіжним дорученням № 1946 від 30.03.2007 р. (а.с. 96 том 1).

Факт одержання коштів за всю кількість продукції, яка вказана у накладних, а саме за 138тн., підтверджений також і Заводом.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності з врахуванням пояснень представників сторін присутніх у засіданні, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні рішення з'ясував всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та правомірно задовольнив позов до Заводу. Тому апеляційна інстанція погоджується з висновками місцевого суду, що викладені у оскарженому рішенні.

Так, судова колегія вважає правильним висновок місцевого суду про те, що договір поставки є укладеним, оскільки сторонами були узгоджені всі істотні умови. Тому правомірним є і висновок, що він породжує права і обов’язки для сторін, які беруть участь у його виконанні.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача у частині того, що суд першої інстанції не у повному обсязі з'ясував при винесенні рішення обставини справи та порушив норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони безпідставні.

Договір поставки у зв"язку з неналежним виконанням якого виникли збитки відповідає вимогам чинного законодавства та підписаний повноважними представниками обох сторін, тому саме Завод повинен нести відповідальність за кількість та якість товару, який оплачений позивачем.

Наявні у справі докази не доводять того, що Завод належним чином виконав свої зобов'язання за договором поставки, не надано таких доказів і апеляційному суду, тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що збитки в сумі 2 191 грн. 14 коп. підлягають стягненню саме з Заводу.

Як вбачається з комерційних актів (а.с. 80-81 том 2), вантаж був виданий Залізницею з перевіркою в порядку, встановленому п.52 Статуту, оскільки в них зазначено, що вагони прибули в справному стані, тому судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що Залізниця не повинна нести відповідальність за недостачу вантажу, який прибув у неушкоджених вагонах. Таким чином, у позові до Залізниці правомірно відмовлено судом першої інстанції.

При дослідженні наявних у справі документів, апеляційним судом також встановлено, що вугільний концентрат, який надійшов у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087 від Фабрики на адресу позивача прибув за договором № 27 від 01.10.2004 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд” м. Дніпропетровськ і Фабрикою. Цей факт доводиться написом у накладних, листами ТОВ “Асканія Лтд” до відправника (а.с..61,64 том 1) та доказами оплати (а.с. 62-63 том 1) за 138000 кг продукції, кількість якої вказана в залізничних накладних (а.с. 24-25 том 1).

Згідно Статуту, Завод створений шляхом перетворення товариства з обмеженою відповідальністю “Ферит” і є його правонаступником за договором поставки № 496 фр від 01.07.2002 р. Відповідно до вищевказаного договору, ТОВ “Ферит” придбало вугільну продукцію у товариства з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд”, яке, в свою чергу, уклало договір № 27 від 01.10.2004 р. з вантажовідправником – Фабрикою. Таким чином, Фабрика, відправляючи Шахті вугільну продукцію за договором поставки № 2107 дс від 2910.2003 р., укладеного між позивачем та Заводом, діяла як вантажовідправник.

Листом № 138 від 12.04.2007р. товариство з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд” повідомила вантажоодержувача, що вугільний концентрат марки Г у вагонах № № 65697443, 60685369 є власністю Заводу.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає правильними висновки господарського суду про те, що між вантажовідправником та одержувачем як і між вантажовідправником і власником відвантаженої продукції господарські відношення не врегульовані договорами. Оскільки ніяких претензій відносно вартості відвантаженої продукції за договорами поставки № 496 фр від 01.07.2002 р. між ТОВ “Ферит” (правонаступником якого є ЗАТ “Донецьксталь” –металургійний завод”) і ТОВ “Асканія Лтд” і № 27 від 01.10.2004 р. між ТОВ “Асканія Лтд” і ТОВ “Збагачувальна фабрика №105” не існує, судова колегія погоджується з тим, що у позові до Фабрики відмовлено правомірно.

Що стосується інших заперечень Завода, то вони, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими, оскільки не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, які викладені у оскарженому рішенні.

На думку судової колегії, оскаржене рішення винесене господарським судом з урахуванням всіх зауважень, що викладені у Постанові Вищого господарського суду України та грунтується на нормах чинного законодавства.

При перевірці оскарженого рішення апеляційним судом також не було встановлено і порушення або неправильного застосування норм процесуального права. Тому судова колегія приходить до висновку, що оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 13.12.2007 року є законним і обгрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 13.12.2007 року по справі № 9/72 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 7 прим.

1. позивачу

2. відповідачу 1

3. відповідачу 2

4. відповідачу 3

5. до справи

6. ДАГС

7. господарському суду