суд
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" лютого 2008 р.
Справа № 12/42

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1;   ОСОБА_2 довір. №413 від 30.01.08 р.

від відповідача Шаповалова А.О. довір від 01.01.08 р.

Розглянув справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(м. Малин)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинська швейна
фабрика "Ельфа" (м. Малин)

про стягнення 26200 грн.

Подано позов про стягнення з відповідача на користь позивача
23200,00 грн. заборгованості  та 3000,00
грн.  моральної шкоди, а також судові
витрати.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в  повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання подала письмові
заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги в сумі 3000,00 грн. моральної
шкоди відповідач не визнає.

Заборгованість в сумі 23200,00 грн.  відповідач визнає, однак просить  розстрочити
вказаний борг за графіком, який викладено у заяві про затвердження умов
мирової угоди (а.с.26).

Оскільки мирова угода це волевиявлення обох сторін, суд відхилив
заяву відповідача про затвердження умов мирової угоди, оскільки вона не
узгоджена з другою стороною.

В судовому засіданні сторони подали на затвердження суду  спільну заяву про затвердження мирової угоди
(а.с.27).

Як зазначено в Роз'ясненні Вищого господарського суду "Про
деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу
України" № 02/5-289 від 18.09.97, господарський суд не затверджує мирову
угоду, якщо така угода, зокрема, може призвести до виникнення нового спору.

Оскільки  текст мирової
угоди, яка була подана на затвердження суду, містить умову про  сплату штрафних санкцій  в розмірі 5% від несплаченої згідно графіка
суми, що може призвести до нового спору,
суд  відхилив заяву про  затвердження мирової угоди.

За таких обставин, спір вирішується в межах заявлених позовних
вимог.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.07 мід фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ТзОВ
"Малинська швейна фабрика "Ельфа" укладено договір найму
транспортних засобів (а.с.16), предметом якого була передача позивачем у
користування відповідача автомобіля марки
VOLKSWAGEN LT-35.

Згідно п. 1.5 договору наймач (відповідач) взяв на себе
зобов'язання проводити оплату за користування автомобілем протягом п'яти
банківських днів з моменту надання рахунку-фактури.

Свої зобов'язання за договором позивач  виконав на належному рівні, надавши
відповідачеві автомобіль, та здійснюючи перевезення.

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного проведення
розрахунків належним чином не виконував, що призвело до виникнення
заборгованості в сумі 23200,00 грн. Факт існування заборгованості
підтверджується  актом звіряння
розрахунків, який підписаний сторонами станом на 31.12.07(а.с.20).

12.12.07 відповідач отримав заяву та рахунок фактуру позивача з
вимогою провести оплату заборгованості в сумі 23200,00 грн. (а.с.18,19), однак
дій, направлених на погашення заборгованості,
не вчинив.

Позивач вважає, що внаслідок невиконання договірних  зобов'язань йому було заподіяно моральну
шкоду, яка полягає в приниженні честі та гідності, передбаченої ст. 297 ЦК
України.

Як вказав позивач, це виникло в зв'язку  з порушенням його права на належну оплату
праці з боку відповідача, оскільки невиконання договірних зобов'язань  примусило позивача нервувати та постійно
розмірковувати над питанням повернення грошей, що стало наслідком
роздратованості позивача та виправдовування перед членами сім'ї.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в сумі 3000,00 грн.

Відповідач не заперечує проти позову в частині основного боргу в
сумі 23200,00 грн. Вимоги в частині стягнення моральної шкоди відповідач не
визнає з підстав недоведеності  факту
понесення  збитків позивачем та ненадання
відповідних доказів.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши обставини справи,
суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі
слідуючого.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з актів
приймання-передачі робіт (надання послуг), які підписані представниками обох
сторін, позивач  дійсно надавав
відповідачу послуги, пов'язані з наймом транспортного засобу.

Відповідач, всупереч діючому законодавству та  умовам договору, не виконав належним чином
зобов'язання  щодо  оплати наданих послуг, що призвело до
утворення заборгованості в сумі 23200,00 грн.

Факт заборгованості у вказаній сумі підтверджується належними
доказами,  відповідачем не
заперечується  і визнається, а тому
позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000,00
грн., то вона задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 23) ЦК України) особа має право на
відшкодування  моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності  обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору  про відшкодування  моральної(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна (немайнова) шкода
полягає, зокрема, щодо юридичної особи у приниженні її ділової репутації.

Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або
не випливає із суті відносин.

За таких обставин, оскільки до суду звернувся  позивач як фізична особа - підприємець
моральна шкода щодо нього могла полягати лише у приниженні його ділової
репутації, про що він у позові не
зазначає.

Викладені ж обставини щодо понесеної моральної шкоди, яка
виразилась в приниженні честі та гідності, то зі змісту ст. ст. 23 та  297 ЦК України вини можуть стосуватись  лише фізичної особи.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 23, 51, 297, 525, 526, 530, ЦК України,
керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Товариства з обмеженоювідповідальністю "Малинська швейна
фабрика "Ельфа" , 11600, Житомирська обл., м. Малин, вул.
Фрунзе,21-а, код 33774831

на
користь  фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2

-
23200,00 грн. заборгованості;

-
232,00 грн. - державного мита;

-
104,49 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку  з дня його підписання.

Суддя
Сікорська Н.А.

Дата підписання: 11
лютого 2008 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 ,3-  сторонам