ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2008 р.

Справа № 6/944/07

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомаг плюс”, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41/3.

до відповідача

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24.

до відповідача

Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6.

про

Скасування рішення від 10.12.2007 року № .

Суддя                                                                                           Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                          Шевченко Л.В.

Представники:

Від позивача

Заворотній А.В.

Від відповідача

Чаричанський П.О.

Від відповідача

Не з’явився.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення від 10.12.2007 року № , згідно якого відповідачем застосовано штрафні санкції за порушення п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та п. 2.6. Положення “Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, в сумі 26 686,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність проведення перевірки та зазначає про порушення п. 4 ст. 11-1 Закону України “Про Державну податкову службу в Україні”, оскільки товариству не пізніше ніж за десять днів до дня проведення перевірки не було надіслано повідомлення із зазначенням дати початку та дати закінчення проведення планової перевірки.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва позов не визнала, вказавши в запереченнях, що факти порушень підтверджуються актом перевірки, перевірка була проведена у відповідності з законодавством –ст.11, 11-2 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні”, статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” і “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану - графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Від ДПА у Миколаївській області заперечень проти позову не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив.

За результатами перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою ( акт № 14001341/23-50 від 23.11.07р.) податковою службою 10.12.07р., згідно з п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання і обігу готівки”, прийнято рішення № від 10.12.2007 року про застосування штрафних санкцій в загальному розмірі –26 686,15 грн.

Актом зафіксовано факти:

- неоприбуткування надходжень готівкових коштів у сумі 3579,00 грн., у зв’язку з чим на підставі ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання і обігу готівки” застосовано штрафну санкцію у п’ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, що становить 17 895,00 грн.;

- непроведення розрахункових операцій через РРО на загальну суму 1758,23 грн., у зв’язку з чим на підставі п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” застосовано штрафну санкцію у п’ятикратному розмірі вартості товарів, що становить 8791,15 грн.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) в межах своєї компетенції та у порядку, встановленому законами України.

Статтею 15 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Такі ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну податкову службу в Україні” - Органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

Отже податковій службі для прийняття правомірного рішення щодо додержання порядку проведення готівкових розрахунків необхідно, крім права на проведення перевірки, проводити цю перевірку у порядку, визначеному діючим законодавством.

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач посилається на те, що перевірка проведена відповідно плану-графіку, затвердженому згідно з “Методичними рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441.

Статтею 2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової служби приймати у випадках, передбачених законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань оподаткування.

Отже при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України або іншими нормативно-правовими актами, а методичними рекомендаціями.

Таким чином, оскільки перевірка проводилась не у порядку передбаченому законами України або іншими нормативно-правовими актами, рішення податкової інспекції не може вважатися правомірним і підлягає скасуванню, незалежно від наявності порушень товариством порядку проведення готівкових розрахунків.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 10.12.2007 року № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Автомаг плюс” (м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41/3) судові витрати в розмірі 3,40 грн.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко