ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" березня 2008 р.

Справа № 19/7452

За позовом Колективного підприємства Славутський піщаний кар'єр с. Стригани Славутського району Хмельницької області

до Крупецької сільської ради с. Крупець Славутський район Хмельницька область

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Крупець" с. Крупець Славутського району.

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Управління земельних ресурсів у Славутському районі м. Славута

про визнання недійсними рішення Крупецької сільської Ради № 6 від 25 травня 1997 року та Державний акт на право колективної власності на землю №0034 від 19 серпня 1997 року в частині передачі земельної ділянки площею 1534,5 гектарів третій стороні

Суддя

Представники:

позивача: Лошатецький В.В. - за дорученням від 24.07.07р.

відповідача: не з’явився;

третіх осіб: не з'явились;

Суть спору:

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, в попередньому судовому засіданні пояснив суду, що рішення Крупецької сільської ради від 30.12.96р. „Про передачу земель ССГ „Крупецька” у колективну власність і постійне користування” було підставою для видачі державного акту на право колективної власності на землю, а запис в акті про рішення № 6 від 25.05.97р. є помилковим.

Представник третьої особи СТОВ „Крупець” в судове засідання не з’явився, в попередньому судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, звертаючи увагу суду на те, що земельна ділянка площею 42,7 га, що знаходиться на території Крупецької сільської ради і на яку претендує позивач, розпайована між членами СТОВ „Крупець”. Представник третьої особи Управління земельних ресурсів у Славутському районі в судове засідання не з’явився, однак в попередньому судовому засіданні представник надав аналогічні пояснення з приводу проведеного розпаювання майна, додатково пояснивши, що державні акти на право власності на земельні частки (паї) не видавались.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради № 274 від 19.10.1989 року "Про затвердження гірничого відводу Славутському заводоуправлінню” затверджено акт гірничого відводу Репищенського родовища пісків Славутського заводоуправління, (згідно наказу від 01.06.94р. переіменовано в Славутський піщаний кар’єр) площею 83,7 гектари.

Рішенням Крупецької сільської ради від 30.12.96р. „Про передачу земель ССГ „Крупецька” у колективну власність і постійне користування” ССГ „Крупецька” передано 1534,5 га землі.

19 серпня 1997 року Крупецькою сільською радою ССГ „Купецька” видано державний акт на право колективної власності на землю площею 1534,5 гетарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У даному акті зазначено, що землю передано відповідно до рішення Крупецької сільської ради від 25.05.97р. № 6. Даний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 0034 (1).

Рішенням Крупецької сільської ради від 8 вересня 1999 року "Про надання дозволу на видачу гірничого відводу Славутському піщаному кар’єру" позивачу надано дозвіл на видачу гірничого відводу на розробку Репищенського родовища будівельних пісків.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення суперечить ст.ст. 56, 59, 82 Земельного Кодексу України та ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування", тому є нечинним, акт на право колективної власності серії ХМ №0034 від 19 серпня 1997 року є нечинним, оскільки ґрунтується на незаконному рішенні щодо його змісту та на неіснуючому рішенні.

Позивач зазначає, що третя особа незаконно, всупереч вимог п. 1 Указу Президента України № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року здійснила розпаювання земель площею 42,7 га території Репищенського родовища пісків, оскільки прийнявши рішення сьомої сесії Крупецької сільської ради від 08.09.1999 року відповідач підтвердив статус землі піщаного кар'єру як землі промисловості. При цьому позивач посилається на акт Хмельницької обласної ради від 5.10. 2000 року за № 7 "Про надання гірничого відводу", рішення Хмельницької обласної ради від 5.10. 2000 року № 16 „Про переоформлення та надання гірничих відводів на розробку Гуменецького, Репищенського, Слобідко –Красилівського родовищ корисних копалин” та рішення № 10 дев’ятої сесії Славутської районної ради від 10.12.1999 року, яким позивачу надано дозвіл на розробку Репищенського родовища пісків площею 63 гектари на землях Крупецької сільської ради.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Як слідує з судової практики, а саме п. 1 підп. 6.2.5 п. 6 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", нормативний акт –це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкта (чи визначеного ними певного кола суб’єктів), якому вони адресовані; господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих (виданих) іншими, крім державних, органами, у тому числі актів господарських товариств, громадських організацій тощо, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов’язковий характер. Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме архівної довідки архівного відділу Славутської РДА № 204 від 12.09.2005 року, у архівних документах Крупецької сільської ради є дані про 5 сесію від 30.12.1996 року та 6 сесію від 06.08.1997 року. Даних про рішення сесії № 6 від 25.05.1997 року в архіві немає. Дані обставини не заперечує відповідач. Так, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 133 від 23.05.2006 року, рішення про передачу земель ССГ „Крупецька” було прийнято на сесії сільської ради 30.12.1996 року. Відповідно до рішення п’ятої сесії Крупецької сільської ради від 31.12.1996 року „Про передачу земель ССГ „Крупецька” у колективну власність і постійне користування”, ССГ „Крупецька” передано 1534,5 га землі.

З врахуванням вищевикладено, враховуючи відсутність акту, який є предметом оскарження у зв’язку з його не прийняттям, провадження у справі, в цій частині вимог, необхідно припинити на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Позивач наполягає на визнанні недійсним Державного акту на право колективної власності на землю №0034 від 19 серпня 1997 року.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки оскаржуваний акт датований 1997 роком, судом застосовуються правила про позовну давність, визначенні ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 71, 75, 80 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позивач стверджує, що про існування оскаржуваного акту йому стало відомо з довідки Славутського районного відділу земельних ресурсів від 27.09.2007 року № 25-11/368 (заява позивача про зміну предмету позову від 28.11.2007 року). Однак судом дані пояснення оцінюються критично, оскільки як вбачається з ухвали господарського суду Хмельницької області про відкриття провадження в адміністративній справі № 19/134-НА від 28.04.2006 року за позовом Колективного підприємства Славутський піщаний кар'єр с. Стригани Славутського району до Крупецької сільської ради с. Крупець Славутського району, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору –Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Крупець" с. Крупець Славутського району, Славутський районний відділ земельних ресурсів м. Славута, Хмельницька обласна рада про скасування рішення шостої сесії сільської ради народних депутатів ХХІІ скликання від 25 травня 1997 року та Державного акту на право колективної власності на землю №0034 від 19 серпня 1997 року, провадження у якій було судом закрито, у зв’язку з відмовою позивача від позову, позивачу про існування оскаржуваного акту було відомо раніше. Враховуючи те, що позивачем, всупереч вимог ст..ст. 33, 34 ГПК України, не надано обґрунтованих доказів звернення до суду з позовними вимогами в межах строків позовної даності, визначених законом, не надано суду обґрунтованого клопотання про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. При вирішенні спору судом також приймається до уваги судова практика, викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.03.2008 № 01-8/164 „Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році” згідно якої, документи, які посвідчують право на земельну ділянку (право власності на земельну ділянку або право користування нею) не можуть виступати предметом спору, оскільки не мають статусу актів державного чи іншого органу, а видаються на підставі та на виконання рішень уповноважених на це органів про надання земельних ділянок відповідно у власність або у постійне користування.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, п.1.1 ст. 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Колективного підприємства Славутський піщаний кар'єр с. Стригани Славутського району Хмельницької області до Крупецької сільської ради с. Крупець Славутського району Хмельницької області третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Крупець" с. Крупець Славутського району, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Управління земельних ресурсів у Славутському районі м. Славута про визнання недійсним Державного акту на право колективної власності на землю № 0034 від 19 серпня 1997 року в частині передачі земельної ділянки площею 1534,5 гектарів третій стороні відмовити.

В іншій частині позову провадження припинити.

Суддя