ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2008 р.

Справа № 6/909/07

за позовом

Казенного підприємства “Дослідно –проектного центру кораблебудування”, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 1-Е.

до відповідача

Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20.

про

Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № 00015936/0.

Суддя                                                                                                     Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Смирнова Н.В., Борисов Є.О.

Від відповідача

Бойко О.В., Томашевський О.О., Камашев Ю.А.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № 00015936/0, згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1777362,00 грн., з яких 1184908,00 грн. –основний платіж, 592454,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що здійснена поставка товарів на експорт, що підтверджено вантажно-митною декларацією і відповідно пункту 6.2. статті 6 Закону України про податок на додану вартість” необхідно застосувати нульову ставку податку на додану вартість.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що позивач здійснив поставку послуг (розробка, виготовлення та постачання технічної документації), місце надання яких знаходиться на митній території України, а тому відповідно до пункту 6.1. статті 6 Закону України про податок на додану вартість” такі операції оподатковуються за ставкою 20% (а. с. 146-148).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, у липні 2005 року позивач здійснив експортні операції на суму 707 700,00 грн. відповідно до договору комісії № USE-16.2-488-D/K-04 від 18.11.2004р., який укладено між позивачем (комітент) та ДК “Укрспецекспорт” (комісіонер) на вчинення комісіонером за дорученням комітента за плату правочину з продажу технічної документації “Проведення модельних випробувань димаря корабля”.

Здійснення експортної операції за вказаним договором підтверджується належним чином оформленою ВМД від 06.07.2005 року № 100000012/5/588528 на поставку технічної документації на суму 707700,00 грн.

У жовтні 2006 року та січні 2007 року позивач здійснив експортні операції на суму 6470231,70 грн. відповідно до договору комісії № 3/69-Д від 06.05.2005 року, який укладено між позивачем (комітентом) та ДП ДК “Укрспецекспорт”-ДГЗІФ “Укрінмаш” (комісіонер) на заключення контрактів з нерезидентом (покупець) на розробку, виготовлення і постачання документації для ремонту корпусу і електромеханічної частини кораблів водотоннажністю близько 8000 тн.

Здійснення експортних операцій за вказаним договором підтверджується належним чином оформленими ВМД від 04.10.2006 року № 100000012/6/983381 на поставку технічної документації на суму 2986100,35 грн. та № 100000012/7/586039 від 18.01.2007 року –на суму 3484131,35 грн.

При визначенні податкового зобов’язання по податку на додану вартість платник податку застосував 0 ставку, відповідно до ст. 6 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" виходячи з того, що ним була здійснена поставка товару, а не послуг.

За результатами планової виїзної документальної перевірки діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2004 року по 31.03.2007 року СДПІ ВПП у м. Миколаєві складено акт від 11.10.2007 року № 786/36/14307618.

Перевіркою встановлено, що в порушення п. п. 1.4 ст. 1, п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4, п. 6.1., п. 6.2., п. 6.5. ст. 6, п. п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” зі змінами та доповненнями позивачем застосовано нульову ставку податку на додану вартість при поставці послуг по укладеному договору комісії № 3/69-Д від 06.05.2005 р. у жовтні 2006 року та січні 2007 року на розробку, виготовлення і постачання документації, яка здійснюється на митній території Україні, де підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість.

Відповідно до вказаних норм закону надані послуги згідно акту прийому-передачі технічної документації у розмірі 2986100,00 грн. по вищенаведеному договору комісії у жовтні 2006 року оподатковуються за ставкою 20 відсотків і сума ПДВ з них складає 597200,00 грн. та надані послуги згідно акту прийому-передачі технічної документації у розмірі 3484131,00 грн. по вищенаведеному договору комісії у січні 2007 року оподатковуються за ставкою 20 відсотків і сума ПДВ з них складає 696826,20 грн. (а.с. 84-85).

Крім того, перевіркою встановлено, що в порушення п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4, п. 6.1., п. 6.2., п. 6.5. ст. 6, п. п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість” позивачем у липні 2005 року застосовано нульову ставку податку на додану вартість при поставці послуг по укладеному договору комісії у перевіряємому періоді 2005 року на розробку, виготовлення і постачання документації, яка здійснюється згідно актів прийому –передачі технічної документації на митній території України, де підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість.

Таким чином, за результатами перевірки, на порушення вказаних норм закону позивачу зменшено суму податку, заявленого до відшкодування з бюджету по декларації з ПДВ за липень 2005 року у сумі 5901,00 грн. та донараховано податку на додану вартість в сумі 84044,00 грн. (а. с. 93-94)

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 18.10.2007 року № 00015936/0, згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1777362,00 грн., з яких 1184908,00 грн. – основний платіж, 592454,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як слідує із договорів комісії і це підтверджено ВМД, їх предметом був експорт товарів військового призначення.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.02. № 549, товари військового призначення в сукупності чи окремо –це вироби військового призначення, послуги військового призначення, технології військового призначення (технічні дані, технічна допомога, базові технології).

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.2003 року № 549, митне оформлення та митний контроль товарів здійснюється в порядку, передбаченому Митним Кодексом України.

Митне оформлення ВМД від 06.07.2005 року № 100000012/5/588528, ВМД від 04.10.2006 року № 100000012/6/983381, ВМД № 100000012/7/586039 від 18.01.2007 року було здійснено із зазначенням найменування товару –„ТВП”, відправник/експортер - Казенний дослідно–проектний центр кораблебудування –позивач по справі.

Відповідно до п. 1.4. Закону України “Про податок на додану вартість” поставка товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт).

Поставка послуг - будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Предметом договорів комісії № USE-16.2-488-D/K-04 від 18.11.2004р., № 3/69-Д від 06.05.2005 року є експорт товарів спеціального (військового) призначення.

Органи митного контролю оформленням зазначених ВМД підтвердили, що здійснені позивачем операції поставки є поставкою товарів.

Відповідно до п. 6.2. ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Таким чином, позивач здійснив поставку товарів за межі митного кордону України (експорт товарів) відповідно до Закону України „Про порядок на додану вартість” і правомірно застосував п.6.2 цього закону.

Враховуючи викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати податкове повідомлення –рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві від 18.10.2007 року № 00015936/0.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко