СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

7 лютого 2008 року

Справа № 20-11/322

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 на
рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Дмитрієв В.Є.) від
16.08.2007 у справі № 20-11/322

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю
"Агро-Юг" (пр. Текстильників, 5,Херсон,73002); (73002, м. Херсон,
вул. Перекопська, 106)

до           фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості.

Представник позивача на
задоволенні позовних вимог наполягає, позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов Договору № 40 від 01.12.2005.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 16.08.2007 у справі № 20-11/322 позов задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агро -Юг" заборгованість в розмірі 21506,73 грн., з яких
19157,13грн. - основна заборгованість, 1680,2грн. - пеня, 669,6грн. - 3 %
річних, а також витрати по сплаті державного мита в розмірі 215,1грн. та
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 57,08грн. В
задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з цим
судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду
скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги
посилається на порушення господарським судом норм процесуального права, при
неповному з'ясуванні всіх обставин справи, що мають істотне значення.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 у справі №
20-11/322, апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а
рішення господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України
від 11.12.2007, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду
від 03.10.2007 у справі № 20-11/322 було скасовано з передачею справи до
Севастопольського апеляційного господарського суду для здійснення перегляду
рішення господарського суду міста Севастополя від 16.08.2007.

Розглянувши матеріали
справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, суд встановив наступне.

01.12.2005 між Товариством
з обмеженою відповідальністю "Агро - Юг" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір дистриб'юції № 40 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору
продавець (позивач) продає, а дистриб'ютор (відповідач) покупає продукцію з
метою її подальшого розповсюдження та продажу на умовах, передбачених даним
договором.

Відповідно до пункту 6.4 Договору
дистриб'ютор здійснює оплату за поставлену продукцію на поточний рахунок
продавця, вказаний в даному договорі, на підставі розхідної накладної впродовж
14 календарних днів з моменту отримання продукції. Платіж вважається здійсненим
з моменту зарахування грошових коштів банківською установою на поточний рахунок
продавця.

Відповідно до пунктів 8.3.1, 8.3.4
Договору дистриб'ютор зобов'язаний чітко виконувати умови даного договору та
вимоги продавця за даним договором, здійснювати оплату за поставлену продукцію
в повному обсязі та в строк, визначений пунктом 6.4 Договору.

Відповідно до накладних № 82 від
01.02.2006 (арк. с. 12), № 237 від 01.04.2006 (арк. с. 17), № 290 від
14.04.2006 (арк. с. 18), № 334 від 27.04.2006 (арк. с. 19), позивач поставив
відповідачу продукцію на загальну суму 19157,13грн.

Вартість поставленого товару на
загальну суму 19157,13грн. представник відповідача у встановлений Договором
строк не оплатив, доказів оплати судовій колегії не надав.

13.06.2007 позивач надіслав на
адресу відповідача претензію № 29 від 13.06.2007 (арк. с. 21), де просить
відповідача оплатити заборгованість, що утворилась (на підтвердження факт
надіслання даної претензію позивач надав поштову квитанцію та поштову
повідомлення про вручення (арк.с. 22).

Представник відповідача відповіді
на претензію не надав, заборгованість не оплатив, у зв'язку з чим, позивач був
змушений звернутися до суду із позовом.

Судова колегія, розглянувши позовні
вимоги в частині стягнення основної заборгованості, вважає їх такими, що
підлягають задоволенню частково в розмірі 19157,13 грн. у зв'язку з тим, що
накладні № 351 від 03.05.2006 (арк. с. 20) на суму 9680,0грн. та № 235 від
01.04.2006 (арк.с.16) на суму 15624,0 грн. судова колегія не приймає до уваги,
як належний доказ поставки позивачем товару відповідачу тому, що з боку
відповідача дані накладі не підписані.

Відповідно до положень статей 525,
526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Додатково позивач просить стягнути
з відповідача пеню в розмірі 9270,39 грн. та інфляційне відшкодування в розмірі
1611,68 грн.

Згідно статтям 546, 549, пункту 3
статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі
порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до пункту 10.1 Договору
у випадку порушення дистриб'ютором строків та порядку оплати продукції,
дистриб'ютор сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки платежу.

Судова колегія, розглянувши позовні
вимоги в частині стягнення пені, вважає, позовні вимоги в цієї частині такими,
що підлягають задоволенню частково у зв'язку з тим, що розрахунок пені
зроблений без додержання вимоги пункту 6 статті 232 Господарського кодексу
України, відповідно до якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, крім того,
при здійсненні розрахунку позивачем не враховано зміну ставки НБУ протягом
періоду прострочки зобов'язання за кожною накладною. За розрахунками суду пеня
складає 1680,2 грн.

Пеня нараховується за формулою сума
боргу * (2*ставка НБУ):365 днів у році кількість днів прострочки:

Накладна № 82 від 01.02.2006 (арк.
с. 12):

Період з 31.03.2006 по 10.06.2006 -
2612,53 грн. (2*9,5%): 365* 71:100=96,56 грн. Період з 11.06.2006 по 01.10.2006
- 2612,53грн. (2*8,5%) : 365* 112:100=136,28 грн.

Накладна № 23 7 від 01.04.2006
(арк. с. 17):

Період 15.04.2006 по 10.06.2006 -
1343,3 грн. (2*9,5%) : 365* 56:100=39,16грн.

Період з 11.06.2006 по 15.10.2006 -
1343,3 грн. (2*8,5%) : 365* 127:100=79,46грн.

Накладна № 290 від 14.04.2006 (арк.
с. 18):

Період з 29.04.2006 по 10.06.2006 -
5361,3 грн. (2*9,5%) : 365* 42:100=117,21грн. Період 11.06.2006 по
29.10.2006-5361,3 грн. (2*8,5%) : 365* 141:100=352,08 грн.

Накладна № 334 від 27.04.2006 (арк.
с. 19):

Період з 11.05.2006 по 10.06.2006 -
9840,0грн. (2*9,5%):365*30:100=153,67 грн.

Період з 11.06.2006 по 11.11.2006 -
9840,0грн. (2*8,5%):365*154:100=705,78 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,
зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних
судова колегія вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 %
річних підлягають задоволенню частково в розмірі за винятком накладної № 351
від 03.05.2006 (арк. с. 20) на суму 9680,0грн. та № 235 від 01.04.2006
(арк.с.16) на суму 15624,0 грн.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача
витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі висловленого,
судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному
застосуванні норм матеріального та процесуального права, при повно встановлених
обставинах, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста
Севастополя від 16.08.2007 у справі № 20-11/322 залишити без змін.

Апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця  ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Головуючий суддя

Судді