ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.08 Справа № 23/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Маїк С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Твариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче комерційне підприємство (надалі –ТзОВ НВКП) “Термінал ЛТД”, м. Львів,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі –ТзОВ) “УкрІнвестКабель”, м. Львів,

про стягнення 41783,75 грн.

За участю представників:

від позивача: Лебідко Ю.І. –предст., Корчевний А.В. – предст., Мілянець А.В. - директор

від відповідача: Миколів А.М. –предст., Рибко В.В. –директор, Євтушин О.І. – предст.

Суть спору:           ТзОВ НВКП “Термінал ЛТД”, м. Львів, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про виселення ТзОВ “УкрІнвестКабель”, м. Львів, із займаних ним складських приміщень та стягнення з нього 6560 грн. заборгованості з орендної плати, 35223,75 грн. збитків і судових витрат у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що всупереч п.п. 4.1., 4.3., 4.4. договору оренди приміщень № 63/1 від 15 грудня 2004 р. відповідач з жовтня по листопад 2005 р. не сплачував орендної плати за користування приміщеннями в цілому. 1 грудня 2005 р. було укладено новий договір оренди № 63/2 на оренду офісного приіщення площею 43 кв. м та на оренду інших складських приміщень, загальною площею 35 кв. Відповідач продовжував користуватись складськими приміщеннями площею 93 кв. м , взятими в оренду на підставі договору № 63/1, і до дня звернення з позовом до суду використовує ці складські приміщення та не повертає законному власнику. Відповідно до вимог п. 5.3. позивач розірвав договір оренди, направивши відповідачу 11 квітня 2006 р. письмове повідомлення з вимогою звільнити приміщення. Відповідач приміщень не звільнив і до січня 2008 р. продовжував користуватись приміщенням. Крім цього, позовні вимоги мотивовані нормами ст.ст. 220, 224, 225, 232 ГК України, ст. 625 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить у позові відмовити з тих підстав, що ним здійснено часткову оплату заборгованості по орендній платі, договір оренди на підставі ст. 764 ЦК України продовжив свою дію і діє до 01 вересня 2008 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов”язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 623 ЦК України, ст. 224, ч. 1 ст. 225, ч.ч. 1, 2 ст. 226 ГК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Між сторонами у справі 15 грудня 2004 р. укладено договір оренди приміщення № 63/1. Згідно з п. 4.1. та 4.3. Договору сторони погодили, що за користування приміщеннями відповідач сплачує позивачу шляхом перерахування на банківський рахунок орендну плату щомісячно, але не пізніше 5 числа наступного місяця за тим, за який проводиться оплата. Орендну плату сторонами встановлено у розмірі 25,7 грн. за 1 кв. м загальної площі за офісне приміщення за місяць та 15,15 грн. за 1 кв. м загальної площі складського приміщення за місяць, всього 2495 грн. за місяць та передбачено, що розмір орендної плати підлягає індексації відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Відповідно до п. 1.1. Договору № 631 відповідач взяв у оренду офісне приміщення загальною площею 43 кв. м та складське приміщення загальною площею 93 кв. м. 04 січня 2005 р. позивач та відповідач підписали Акт прийому-передачі № 1, яким засвідчили передачу ТзОВ “УкрІнвестКабель” офісного приміщення загальною площею 43 кв. м та складського приміщення загальною площею 93 кв. м., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Тернопільська, 42 б. Згідно з п. 6.2. Договору № 63/1 його дію сторонами встановлено до 1 грудня 2005 р. Позивач стверджує і вказане не спростовано відповідачем, що 01.12.2005 р. між сторонами у справі укладено договір оренди приміщення № 63/2, який в частині оренди офісного приміщення стосувався того ж приміщення, що й за договором № 63/1. Офісне приміщення передано в користування по договору оренди № 63/2 10 грудня 2005 р. Що стосується договору оренди № 63/1 в частині оренди складських приміщень площею 93 кв. м, то директором ТзОВ НВКП “Термінал Лтд” у судовому засіданні факт зменшення орендованих площ приміщень, які використовувались відповідачем по договору оренди № 63/1 заперечено, пояснено, що ТзОВ “УкрІнвестКабель” взято в оренду не меншу площу складських приміщень, а інші складські приміщення. Відповідачем суду не подано Акту приймання-передачі складських приміщень площею 93 кв. м, або їх надлишку, від ТзОВ “УкрІнвестКабель” до ТзОВ НВКП “Термінал Лтд” перед укладенням договору № 63/2. Докази, які б свідчили, що в оренду за договром № 63/2 взято меншу площу складських приміщень, а решта повернено позивачу, у матеріалах справи відсутні й відповідачем суду не подані. З технічного паспорта будівлі-складу, розташованого у м. Львові по вул. Тернопільській,42 б, вбачається, що оренда різних площ складського приміщення № 2, складських приміщень № 9, № 3 та № 5 допустима. За наведених обставин та відсутності доказів, які б спростовували посилання позивача, суд бере до уваги доводи ТзОВ НВКП “Термінал Лтд” про те, що договір оренди № 63/1 в частині оренди 93 кв. м складських приміщень після 1 грудня 2005 р. продовжив свою дію на підставі вимог ст. 764 ЦК України на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 5.3. Договору передбачено можливість позивача в односторонньому порядку достроково розірвати договір у випадку порушень відповідачем п. 4.3. договору, а саме: строків сплати орендної плати. Вказана умова договору відповідає положенням ч. 1 ст. 188 ГК України. В зв”язку з несплатою орндної плати у встановлені договором строки, позивач 11.04.2007 р. (поштова квитанція № 152725) надіслав відповідачу листа № 5 від 20.03.2007 р. з повідомленням про розірвання договору № 63/1, а також вимогами сплати заборгованість і виселитись з займаних приміщень. Однак, відповідач орендовані приміщення не звільнив і, як вбачається з висновку о/у СДСБЕЗ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 11.01.2008 р., продовжував ними користуватись до 25 грудня 2007 р. Наведене визнано представниками ТзОВ “УкрІнвестКабель” у судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку, що з 05 грудня 2005 р. до 13 квітня 2007 р. (додатково 2 дні на поштовий обіг листа № 5 згідно з п. 14 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту і зв”язку України від 14.11.2005 р. № 759) відповідач користувався складськими приміщеннями площею 93 кв. м на підставі договору оренди приміщень № 63/1.

Крім цього, згідно з п. 2.2. Договору № 63/1 відповідач зобов”язувався у разі розірвання чи іншого припинення дії договору на протязі одного календарного місяця повернути позивачу приміщення. Повернення приміщення мало оформлятись актом прийому-передачі, який повинен був підписуватись уповноваженими представниками сторін. Вказаного ТзОВ “УкрІнвестКабель” не виконало, чим заподіяло ТзОВ НВКП “Термінал ЛТД” збитки у розмірі неотриманої орендної плати за час користування відповідачем з 14.04.2007 р. по 25.12.2007 р. складськими приміщеннями. Директором ТзОВ НВКП “Термінал Лтд” у судовому засіданні заявлено, що позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати та збитки, виходячи з розміру орендної плати, встановленого п. 4.1. договору (2495 грн. на місяць), і вимог про стягнення проіндексованої орендної плати відповідно до п. 4.1. ним не пред”явлено.

Як вбачається з вищенаведеного, офісне та складські приміщення перебували спільно у користуванні відповідача з 04 січня 2005 р. по 10.12.2005 р. (дата передання офісного приміщення у користування по акту приймання-передачі від 10.12.2005 р. по договору № 63/2). За вказаний період часу відповідач заборгував позивачу 27927,90 грн. (2495 грн. х 11 міс.6 днів). Складське приміщення площею 93 кв. м перебувало у користуванні відповідача з 11.12.2005 р. по 25.12.2007 р. Таким чином, зобов”язання відповідача перед позивачем за вказаний період часу склали 34451,4 грн. (15,15 грн. х 93 м кв. х 24 міс 14 днів). Разом: 62379,3 грн. (27927,9 грн. + 34451,4 грн.). Однак, як встановлено у судовому засіданні, між сторонами у справі підписано Акт звірки взаєморозрахунків, в якому погоджено дати сплати та розмір сплачених грошових сум ТзОВ “УкрІнвестКабель”. Представниками позивача та відповідача у судовому засіданні погоджено, що грошові суми, які згідно з актом сплачувались з 15.12.2004 р. по 28.10.2005 р., підлягають зарахуванню в рахунок оплати заборгованості з орендної плати за договором № 63/1. За таких обставин, позивачем визнано, що відповідач погасив 20884,94 грн. орендної плати. Отже, до стягнення підлягають лише 41494,36 грн. орендної плати та збитків (62379,3 грн. –20884,94 грн.).

Судом не враховано в рахунок погашення заборгованості борг позивача перед відповідачем по накладній № 1422 від 17.12.2004 р., оскільки позивач проти зарахування цих вимог заперечує, доказів настання цієї вимоги суду не представлено (ст. 601 ЦК України). Крім цього, вказана накладна за своїм змістом є окремим договором і стягнення по ній заборгованості може бути предметом самостійного позову відповідача до позивача.

Судові витрати у справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “УкрІнвесКабель” (м. Львів, вул. Стрийська,53/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче комерційне підприємство “Термінал Лтд” (м. Львів, вул. Енергетична, 3, код. ) 41494,36 грн. орендної плати та збитків, 499,94 грн. державного мита, 117,18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю “УкрІнвесКабель” (м. Львів, вул. Стрийська,53/19, ) з займаних складських приміщень № 3, № 5, частково № 2 загальною площею 93 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 42 б.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя