ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

22.01.08                                                                                           Справа № 11/318

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Дух Я.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Юля»від 14.11.07р. №41

на рішення господарського суду Львівської області від 25.10.2007р.

у справі №11/318

за позовом Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ

до відповідача ТзОВ «Юля», м.Львів

про          стягнення 2293,21 грн.

за участю представників

від позивача – Ковальчук І.В. –представник (дов. у справі);

від відповідача – Федорик З.Т. –представник (дов. у справі);

від прокуратури –не з’явився (належно повідомлена).

Розпорядженням голови суду, яке знаходиться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.10.2007р. у справі №11/318 (суддя Сало І.А.) задоволено позов Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТзОВ «Юля» та стягнено з останнього на користь Міністерства оборони України штрафні санкції в сумі 2293,21 грн.

Рішення суду мотивоване ст.ст.6, 525, 526, 627, 638 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки відповідачем не виконано своїх зобов’язань за договором №251/4/3/06/71/70 від 09.07.06р., а саме прострочено строки поставки частини продукції на 60 діб згідно акту приймання продукції №780 та на 88 діб згідно акту приймання №915.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ТзОВ «Юля» оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, наполягаючи на пропуску позивачем позовної давності, так як згідно рознарядки Міністерства оборони України (додаток до вищевказаного договору) відповідачу визначено терміни поставки продукції: II квартал 2006 року, тобто до 30 червня 2006 року та Ш-й квартал 2006 року, тобто до 30 вересня 2006 року включно, тому у першому випадку перебіг позовної давності почався: 1-го липня 2006 року, а закінчився 30 червня 2007 року, а в другому випадку - початок: 1-го жовтня 2006 року, а закінчення - 30-го вересня 2007 року.

Також апелянт стверджує, що не відклавши розгляд справи, суд тим самим позбавив можливості відповідача заявити суду про застосування спеціальної позовної давності та подати відповідні докази.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апелянта, вважаючи не пропущеним ним строк позовної давності, перебіг якої згідно п.5 ст.261 ЦК України за зобов’язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання, а строк дії спірного договору визначено до 31.12.06р., тому замовник (позивач) чекав на добросовісне виконання всіх умов цього договору в межах його дії.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

судом першої інстанції дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України (ст.ст.64, 87 ГПК України) щодо відправки процесуальних документів сторонам у справі та належного повідомлення їх про час та місце розгляду даної справи, докази чого наявні у матеріалах справи.

Також, місцевий господарський суд, враховуючи подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з відпусткою його повноважного представника, на підставі ст.75 ГПК України розглянув дану справу при відсутності сторони за наявними у ній матеріалами, яких, на думку суду, було достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті.

Статтею 75 ГПК України передбачено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем через канцелярію суду першої інстанції було подано пояснення (відзив) до позовних вимог від 19.10.07р. №39.

Згідно ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 цього ж Кодексу).

Таким чином, судова колегія вважає безпідставними твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, так як подаючи вищевказаний відзив відповідач не був позбавлений можливості одночасно заявити суду клопотання про застосування спеціальної позовної давності та подати відповідні докази, чого ним зроблено не було, а відмову суду в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи правомірною та такою, що не порушує його права та законні інтереси згідно ст.22 ГПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 09.07.06р. між Міністерством оборони України (замовник) та ТзОВ „Юля" було укладено договір №251/4/3/06/71/70 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби, згідно умов якого (п.п.1.2, 2.2) відповідач повинен був поставити продукцію згідно з рознарядкою (додаток до договору) з обов'язковим дотриманням передбачених нею асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та строків поставки, а останній зобов'язався розраховуватися за надані послуги.

Останній строк поставки речового майна був визначений ІІ-й та ІІІ-й квартал 2006 року, тобто до 30.06.06р. та до 30.09.06р. відповідно.

Як з’ясовано місцевим господарським судом, позивач виконав свої зобов'язання по оплаті поставленої продукції, що підтверджується рахунками з відмітками про оплату Ю-290 від 30.11.2006 року та Ю-306 від 28.11.200б року, а відповідач в порушення умов спірного договору прострочив строки поставки частини продукції, а саме: 30. 11.2006 року на суму 17206,00 грн. (акт приймання продукції №780), в результаті чого прострочення склало 60 діб з 01.01.2006 року по 30.11.2006року; 28.12.2006 року на суму 336,00 грн. (акт приймання продукції №915), в результаті чого прострочення склало 88 діб з 01.10.2006 року по 28.12.2006 року.

Вищевказане сторонами не заперечується.

Пунктом 6.2 вищевказаного договору передбачено відповідальність за недопостачу або несвоєчасну (понад дві доби) поставку продукції сплату неустойки в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленої продукції за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

В наслідок несвоєчасного виконання відповідачем умов цього договору, позивачем нараховано йому неустойку в розмірі 1061,44 грн. та штраф в розмірі 1231,77 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст. ст.525 цього ж Кодексу, що не допускає односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), (ч.2 ст.258 цього ж Кодексу).

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач нарахував відповідачу штрафні санкції згідно договору №251/4/3/06/71/70 від 09.07.06р. за недопоставку продукції (речового майна), яка мала бути здійснена в ІІІ-му кварталі 2006 року.

Отже, позивач, який подав позов до суду першої інстанції 27.09.07р., не пропустив позовну давність в один рік.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про неможливість подання до суду першої інстанції клопотання про застосування спеціальних строків давності, що застосовуються до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), які на його думку пропущенні позивачем, та вважає недоцільним подання такого клопотання, оскільки позивачем при поданні позову до суду не вийшов за межі таких строків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 25.10.07р. у цій справі –без змін.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Я.В.Дух

суддя Г.Г.Якімець

Постанова підписана 28.01.2008р.