СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.08                                                                                 Справа № 5/646

Розглянувши матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля" в особі Луганської філії, м. Луганськ

до Державного відкритого акціонерного товариства "ЦЗФ "Луганська" ДХК "Луганськвугілля", м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об’єднання", м. Луганськ

про стягнення 3597353 грн. 44 коп.

Суддя

Закропивний О.В.

При секретарі

Чех Т.М.

За участю представників:

Від позивача

Словенко В.О., довіреність № 02 від 03.01.08

Від відповідача

Тарасенко О.І., довіреність № 2 від 10.01.08

Від третьої особи

представник не прибув

До початку слухання справи від сторін вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача боргу в сумі 3 597 353 грн. 44 коп.

Позивач позов підтримує.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 31.01.08. № 21, та відзивом на позовну заяву б/н б/д, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає заборгованість за договором від 14.01.04.№28 в сумі 860434 грн. 46 коп. У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за договорами уступки права вимоги від 24.12.03. № 19Л, від 30.12.03. №34Л Відповідач просить суд відмовити, у зв’язку тим, що строк позовної давності сплинув.

Третя особа позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що відповідно до договору уступки права вимоги від 24.12.03. № 19Л, укладеного між ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання», ДП «Енерговугіллязбут»та ДП «Укренерговугілля»(правонаступником якого є ВАТ «Укренерговугілля»), ВАТ «Укренерговугілля»(Позивач), як «новий кредитор», отримав право вимоги боргу від Відповідача (ДВАТ"ЦЗФ "Луганська" ДХК "Луганськвугілля") у сумі 2 604 131грн. 02 коп. за спожиту електричну (активну та реактивну) енергію станом на 01.11.03. відповідно до договору на поставку електроенергії від 01.07.02. № 76. Про укладення договору уступки права вимоги Відповідач повідомлений 25.12.03. Заборгованість в сумі 2 604 131грн. 02 коп. підтверджується двостороннім актом звірення розрахунків від 20.11.03. складеного між ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»та Відповідачем по справі.

На підставі договору уступки права вимоги від 30.12.03. № 34-Л укладеного між ТОВ «Луганське енергетичне об’єднання»ДП «Укренерговугілля»(правонаступником якого є ВАТ «Укренерговугілля») ВАТ «Укренерговугілля»(Позивач) як «новий кредитор», отримав право вимоги боргу від Відповідача (ДВАТ"ЦЗФ "Луганська" ДХК "Луганськвугілля") у сумі 603 596 грн. 26 коп. за електроенергію спожиту в листопаді –грудні 2003 року у відповідності з договором на поставку електроенергії від 01.07.02 №76. Про укладення даного договору Відповідач повідомлений 03.02.04.

Сторонами по справі 11.10.06 проведене взаємозалік на загальну суму 470808грн. 30 коп. у тому числі за договором від 24.12.03. № 19-Л в рахунок погашення Відповідачем заборгованості за активну електроенергію.

Таким чином, станом на 25.09.07. борг за договорами уступки права вимоги від 24.12.03. № 19-Л та від 30.12.03. № 34-Л складає 2 736 918 грн.98 коп.

14.01.04. між Позивачем та Відповідачем укладено договір на постачання електроенергії № 28. Позивач відповідно до названого договору здійснював постачання електричної енергії Відповідачу. Відповідач за спожиту електроенергію, в порушення п. 7.7 договору та додатку «Порядок розрахунків» своєчасно сплату не здійснював, у зв’язку з чим у Відповідача перед Позивачем створилась заборгованість на загальну суму 860 434 грн. 46 коп.( Відповідач відзивом на позовну заяву від 31.01.08. № 21, та відзивом б/н б/д, визнає у повному обсязі).

Таким чином, станом на 25.09.07. вимоги Позивача до Відповідача за договорами уступки права вимоги від 24.12.03. № 19-Л та від 30.12.03. № 34-Л та договору на постачання електроенергії № 28 складає 3 597 353 грн. 44 коп.

Позивачем відповідачу направлено претензію від 23.03.06. № 1386 про погашення зазначеної заборгованості, яку Відповідач залишив без відповіді.

Між Позивачем та Відповідачем укладено договір про збільшення позовної давності від 07.04.06., в якому сторони у відповідності зі ст. 259 ЦК України домовились збільшити позовну давність до 31.12.07, відносно заборгованості у сумі 3207727грн. 28 коп., що склалася з зобов’язань по договору на постачання електричної енергії укладеного між Відповідачем та Третьою особою, на яку Позивач на підставі Договорів уступки права вимоги від 21.12.03 № 19-Л; 30.12.03 № 34-Л має право вимоги.

Заборгованість за договорами уступки права вимоги від 24.12.03. № 19-Л та від 30.12.03. № 34-Л та договору на постачання електроенергії № 28 підтверджується двосторонніми актами звірення розрахунків складеними сторонами, зокрема від 05.01.07. 10.05.07.

У добровільному порядку відповідач зазначену заборгованість не сплатив.

Позивач 01.10.07. звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення боргу у сумі 3 597 353 грн. 44 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 31.01.08. № 21, та відзивом на позовну заяву б/н б/д, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає заборгованість за договором від 14.01.04.№28 в сумі 860434 грн. 46 коп. У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за договорами уступки права вимоги від 24.12.03. № 19Л, від 30.12.03. №34Л Відповідач просить суд відмовити, у зв’язку тим, що строк позовної давності сплинув.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання відповідача стосовно закінчення строку позовної давності за вимогами позивача щодо стягнення боргу за договорами уступки права вимоги є необґрунтованими, оскільки між сторонами по справі укладено договор від 07.04.06. про збільшення позовної давності, яким строк позовної давності збільшено до 31.12.07.

Відповідач листом від 19.02.08.№24 вважає, що договір про збільшення позовної давності підписаний особою яка не мала права на підписання документів.

Зазначені доводи Суд не приймає до уваги, оскільки Відповідач, як сторонами угоди, після його укладення, у встановлений законом спосіб не оспорив дійсності даної угоди у судовому порядку, з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди, натомість вчиненні Відповідачем дії після укладення договору (підписання двосторонніх актів, якими підтверджено суму заборгованості) свідчать про схвалення Відповідачем угоди.

Крім цього, відповідач вважає заборгованість за договорами уступки права вимоги погашеною, обґрунтовуючи це тим, що позивач не звернувся з відповідними майновими вимогами до суду по справі про банкрутство №9/59б порушеного ухвалою від 20.03.03, як це вимагає положення ст.14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Дані доводи також не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою суду по справі 9/59б від 17.08.04 провадження процедури санації припинено, провадження у справі про банкрутство припинено, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів.

З огляду на вище наведе вимоги позивача э обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –25500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного відкритого акціонерного товариства "ЦЗФ "Луганська" ДХК "Луганськвугілля", м. Луганськ, п. Юбилейний, вул. Бондаренко, 11, ідентифікаційний код 05400916 на користь Відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля" в особі Луганської філії, м. Луганськ, вул.. Фрунзе, 136 «з», ідентифікаційний код 26447684:

борг за спожиту активну електроенергію у сумі 3 536 594 грн. 91 коп. на р/р зі спеціальним режимом використання № 00 у філіалі ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк України»МФО 304988, ;

борг за спожиту реактивну електроенергію в сумі 60 758 грн. 53 коп. на р/р № 0 у Луганській філії АБ «Укркоммунбанк», МФО 304988, .

державне мито у сумі –25500 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. на р/р № 0 у Луганській філії АБ «Укркоммунбанк», МФО 304988, . Наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторони була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

25.02.2008 р.