КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2008                                                                                           № 39/100

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Месеренко Л. С. – представник за довіреністю № 08 – 30від 20.01.2008 року

від відповідача - Тимошенко О. Л. – представник за довіреністю № 11 –01 /4 –Д від 11.01.2008 року

від третьої особи:          не з’явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Вугілля України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.12.2007

у справі № 39/100

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Західенерго"

до                                                   Державного підприємства "Вугілля України"

третя особа відповідача           Державне підприємство “Волиньвугілля”

про                                                  стягнення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2007 р. позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто 12254,65 грн. збитків, 122,55 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформацій          но-технічне забезпечення судового процесу.

Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов’язання перед позивачем щодо поставки вугілля належної якості останньому завдано збитків у вигляді витрат по поверненню вугілля неналежної якості, що наявність збитків, а також всіх умов для задоволення вимог щодо їх відшкодування за рахунок відповідача позивачем належним чином доведено.

Заперечення відповідача з того приводу, що в порушення умов договору представників відповідача та вантажовідправника не було викликано позивачем, судом до уваги не прийняті як такі, що спростовуються належними в матеріалах справи доказами, - факсограмою вантажоотримувача № 06/685 від 05.03.2007 р., якою вантажовідправник був повідомлений про поставку на Бурштинську ТЕС залізничних вагонів із вугіллям неналежної якості та попереджений про повернення вантажу, та довіреністю № 9.1-17 від 05.03.2007 р., на підставі якої повноважний представник вантажовідправника Щубко О.М., яка була присутня при прийманні спірного вугілля за якістю, підписала акти приймання вугілля на Бурштинській ТЕС.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство “Вугілля України” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007 року.

В апеляційні скарзі відповідач посилається на те, що відповідач в порушення умов спірного договору та чинного законодавства не викликав для приймання товарів по якості представників відповідача, представник третьої особи не мав права діяти від імені відповідача, оскільки довіреність, видана на його ім’я в порядку передоручення не посвідчена нотаріально, а відтак не може вважатися належним доказом поставки відповідачем товару неналежної якості.

Ухвалою від 24.01.2008 року колегія суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя – Капацин Н. В., судді Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А. поновила строк для апеляційного оскарження, прийняла апеляційну скаргу Державного підприємства “Вугілля України” до свого провадження та призначила її розгляд на 06.02.2008 року.

05.02.2008 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшла телеграма від позивача, в якій він просить розглядати апеляційну скаргу без участі позивача.

В судове засідання 06.02.2008 року не з’явилися представники позивача та третьої особи.

Ухвалою від 06.02.2008 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.02.2008 року.

Розпорядженням Голови суду № 01 –23/1/2 від 25.02.2008 р. справу № 39/100 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Капацин Н. В., суддів Коротун О. М., Пашкіної С. А.

В судовому засіданні представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, копію якого вручив відповідачеві.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, в яких апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті апеляційної скарги в яких проти її задоволення заперечив та просив Київський апеляційний господарський суд залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007 року у справі № 39/100.

В судове засідання 25.02.2008 року третя особа представників не направила, про причини відсутності представників в судовому засіданні суду не повідомила.

Враховуючи про належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

1 лютого 2007 року між відповідачем як Постачальником та позивачем як Покупецем укладено договір № 9-02/1-П (далі Договір), за яким відповідач зобов’язується поставити вугільну продукцію (Вугілля) в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в Договорі, а відповідач - прийняти це Вугілля і оплатити його вартість на умовах, встановлених Договором.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору 02.03.2007 р. зі ст. Іваничі Львівської залізниці ВП „Волиньвуглезбутпостач” ДП „Волиньвугілля” як вантажовідправник відвантажив на ст. Бурштин Львівської залізниці вантажоодержувачу Бурштинській ТЕС Вугілля загальною вагою 414000 кг. вагонами №№ 66232588, 66169335, 65699647, 67383372, 66472101, 60287588 за залізничними накладними №№ 35974601, 35974602, 35974603, 35974604, 35974591, 35974594.

03.03.2007 р. на території Бурштинській ТЕС для визначення фактичної якості зазначеного Вугілля відбулося колегіальне відібрання точкових проб Вугілля зі всіх шести вагонів, за результатами якого було складено Акт про відбір проб вугілля № 1555 від 03.03.2007 р. (вагони №№ 66472101, 60287588) та Акт про відбір проб вугілля № 1558 від 03.03.2007 р. (вагони №№ 66232588, 66169335, 65699647, 67383372).

За результатами випробування відібраних лабораторних проб Вугілля, проведеного хімлабораторією Бурштинської ТЕС, було встановлено, що поставлене Вугілля не відповідає якісним характеристикам, приведеним в Договорі, оскільки фактичний вміст золи у Вугіллі, поставленому вагонами №№ 66472101, 60287588, дорівнював 39,1%, вагонами №№ 66232588, 66169335, 65699647, 67383372 – 41,9%, в той час як рівень цього показника якості, встановлений умовами Договору, не може перевищувати 35% для рядового вугілля.

Результати лабораторних випробувань знайшли відображення в Акті приймання вугілля на Бурштинській ТЕС № 1555 від 04.03.2007 р. (вагони №№ 66472101, 60287588) та Акті приймання вугілля на Бурштинській ТЕС № 1558 від 04.03.2007 р. (вагони №№ 66232588, 66169335, 65699647, 67383372).

Як свідчать матеріали справи, у відібранні проб та складанні Актів про відбір проб вугілля від 03.03.2007 р. № 1555 та № 1558, а також у прийманні Вугілля та складанні Актів приймання вугілля на Бурштинській ТЕС від 04.03.2007 р. № 1555 та № 1558 брала Щубко О.М. як представник вантажовідправника.

05.03.2007 р. генеральному директору ДП „Волиньвугілля” за підписом директора Бурштинської ТЕС було направлено факсограму № 06/685, яка містила повідомлення про те, що на Бурштинську ТЕС надійшло вугілля ДП „Волиньугілля” марки ДГР 0-200 шахта № 1 та № 9, якісні показники лабораторії перевищують договірні умови, та прохання надати дозвіл на отримання вагонів назад.

07.03.2007 р. Вугілля у вагонах №№ 60287588, 66232588, 66169335, 67383372, 66472101, 65699647, було повернено Бурштинською ТЕС на ст. Іваничі Львівської залізниці ДП „Волиньвугілля”, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 35885754, 35885754, 35885755, 35885756, 35885757, 25885758, що сторонами не заперечується.

26.03.2007 р. позивач звернувся до відповідача та третьої особи з претензіями № 119-065 та № 119-064 про відшкодування 12079,51 грн. завданих поставкою відповідачем Вугілля неналежної якості збитків у вигляді провізної плати з перевезень повернутого вугілля від ст. Бурштин до ст. Іваничі Львівської залізниці, плати за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС, плати за оформлення документів на відправлення вантажу.

11.10.2007 р. позивач звернувся до суду з вимогами стягнути з відповідача збитки в сумі 12079,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

До предмету доказування у даній справі відноситься встановлення судом на підставі належних засобів доказування поставки відповідачем Вугілля неналежної якості та порушення ним вимог договору щодо якості товару.

Враховуючи обставини справи та наявні в матеріалах справи документальні докази, правових підстав для задоволення вимог позивача, на думку колегії суддів, не вбачається з огляду на таке.

Згідно п. 3.1. Договору вміст золи у вугіллі, поставленому за його умовами, не повинен перевищувати 35% для рядового вугілля.

Позивач на підтвердження свого права на відшкодування збитків посилається на те, що показник щодо вмісту золи у Вугіллі, поставленому відповідачем, перевищує встановлений умовами Договору граничний рівень, внаслідок чого позивач відмовився його отримувати і вимушений був оплатити вартість перевезення повернутого вугілля від ст. Бурштин до ст. Іваничі Львівської залізниці, а також користування вагонами за час їх простою на території Бурштинської ТЕС та оформлення документів.

Як на доказ зазначених обставин позивач посилається на Акт про відбір проб вугілля № 1555 від 03.03.2007 р. та Акт приймання вугілля на Бурштинській ТЕС № 1555 від 04.03.2007 р. (щодо Вугілля у вагонах №№ 66472101, 60287588) та Акт про відбір проб вугілля № 1558 від 03.03.2007 р. та Акт приймання вугілля на Бурштинській ТЕС № 1558 від 04.03.2007 р. (щодо Вугілля у вагонах №№ 66232588, 66169335, 65699647, 67383372).

Проте, зазначені документальні докази не можуть бути прийняті судом як належні докази на підтвердження поставки відповідачем Вугілля неналежної якості та порушення ним вимог договору щодо якості товару і, відповідно, наявності в позивача права на відшкодування збитків з огляду на таке.

Згідно п. 4.1 Договору приймання вугілля за якістю здійснюється, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7 (Інструкція П-7).

Оскільки сторони передбачили у Договорі, що порядок приймання продукції за якістю буде здійснюватися відповідно до зазначеної Інструкції П-7, її правила перетворюються на узгоджені умови Договору, обов’язкові для застосування.

Згідно з Інструкцією П-7, при виявленні невідповідності якості приймач призупиняє подальше приймання продукції та складає акт, в якому вказується кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийманні дефектів.

Приймач також зобов’язаний викликати для участі в подальшому прийманні та складанні двостороннього акту представника виробника. Повідомлення про виклик представника виробника (відправника) повинно бути направлено не пізніше 24 годин, якщо інші строки не встановлені, зокрема договором. (п.п. 16, 18)

Представник іногороднього виробника (відправника) зобов’язаний з’явитися не пізніше ніж у триденний строк після отримання виклику, без врахування часу на проїзд, якщо іншій строк не передбачений, зокрема, у договорі. (п. 19 Інструкції П-7)

Згідно п. 4.9 Договору, якщо показники якості Вугілля, визначені в лабораторії Вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки, Вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати Вантажовідправника та Постачальника для проведення спільного опробування Вугілля. У разі неприбуття представника Вантажовідправника на протязі 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією Вантажоотримувача.

Отже, встановивши 04.03.2007 р. після проведення лабораторних досліджень відібраних проб факт поставки відповідачем неякісного Вугілля позивач має протягом 24 годин з моменту оримання результату викликати представників Постачальника і Вантажоотримувача.

05.03.2007 р. про результати лабораторних випробувань було повідомлено генерального директора ДП „Волиньвугілля” факсограмою за підписом директора Бурштинської ТЕС № 06/685, яка містила повідомлення про те, що якісні показники лабораторії перевищують договірні умови, та прохання надати дозвіл на отримання вагонів назад.

Визначати факт якості за даними своєї лабораторії позивач міг за умови, якщо представник іногороднього виробника (представника) не з’явився протягом 24 годин з дати отримання виклику з урахуванням часу, потрібного на проїзд.

Незважаючи на те, що представник Щупко з’явилася, будь-яких дій після 05.03.2007 р. з метою проведення спільного опробування Вугілля як то передбачено п. 4.9 та Іструкцієїю П-7 не здійснювалося, 07.03.2007 р. Вугілля було відвантажено позивачем на адресу Вантажовідправника.

Довіреність № 9.1-17 на вчинення всіх дій для участі в опробуванні та проведенні контрольних аналізів проб вугілля на Бурштинській ТЕС, видана в.о. Генеральним директором Державного підприємства „Волиньвугілля” майстру ВТК Щупко О.М., датована 05.03.2007 р., в той час як відібрання проб Вугілля і складання актів про приймання Вугілля за її участю відбулося 3 та 4 березня 2007 р., коли ця особа не була наділена повноваженнями здійснювати дії від імені вантажовідправника, тобто її підпис на цих документах не має юридичної сили і до уваги судом не приймається, а відтак, не може вважатися правомірним твердження позивача, що приймання продукції за якістю відбулося за участю представника Вантажовідправника.

Представник Постачальника для проведення спільного опробування Вугілля, як це передбачено п. 4.9 Договору, взагалі не викликався.

Отже, в порушення вимог закону та умов Договору приймання Вугілля по якості відбувалося в односторонньому порядку без участі повноважного представника як Поставника так і Вантажовідправника.

Крім того, за правилами п. 32 Інструкції П-7 акт, що встановлює неналежну якість продукції, затверджується керівником підприємства-одержувача або його заступником не пізніше трьохденного строку після складання акту.

Акти, на які посилається позивач на підтвердження того, що Вугілля було поставлене неналежної якості, керівництвом Бурштинської ТЕС не затверджені.

У п. 4.10 Договору сторони домовились, що у випадку постачання Вугілля, якісні показники якого перевищують граничний рівень, встановлений Договором в п. 3.1., Покупець має право відмовитись від прийняття та оплати такого вугілля.

Згідно п. 4.15 Договору, у випадку порушення Покупцем вимог п. 4.1, 4.9 його претензії щодо якості та кількості вугілля Постачальником не приймаються.

Отже, приймання Вугілля за якістю і оформлення відповідних документів на доказ невідповідності Вугілля вимогам якості було здійснено структурним підрозділом позивача з порушенням процедури, встановленої для цього вимогами Закону та умовами Договору, а відтак, є недоведеним факт поставки відповідачем неякісного Вугілля та порушення ним умов Договору щодо якості Вугілля.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Зі змісту вказаних правових норм випливає, що підставою виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність збитків, протиправність дій особи яка завдала збитків, причинний зв’язок між ними та наявність вини особи, яка завдала збитків. За відсутності хоча б одної з зазначених умов судом не може бути прийняте рішення про стягнення збитків, пов’язаних з порушенням договірних зобов’язань.

З урахуванням викладених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявність всіх необхідних умов застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків позивачу, а також, що витрати, яких зазнав останній при поверненні Вугілля відповідачеві, є наслідком здійснення відповідачем дій з поставки неякісного Вугілля.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2007 р. у даній справі підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким в позові відмовляється повністю.

Судові витрати по справі покладаються на ВАТ “Західенерго”.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Вугілля України” на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007 р. у справі № 39/100 задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2007 р. у справі № 39/100 скасувати.

3. У позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Західенерго” (79026, м. Львів, вул.. Козельницька, 15, ідентифікаційний код 23269555, р/р 3357 в АК Промінвестбанк м. Львів, МФО 325633, або з будь – якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Державного підприємства “Вугілля України” (01601, м. Київ, вул.. Богдана Хмельницького, 4, ідентифікаційний код 32709929, р/р 13 в АК Промінвестбанк м. Київ, МФО 300012) 62 (шістдесят дві) грн. витрат на держмито за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду міста Києва.

6. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи № 39/100.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді

28.02.08 (відправлено)