ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
жовтня 2008 р.
Справа № 40/182-08

вх. № 7040/4-40

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Гронь М.А., дов. № 4553 від 26.05.2008 року  відповідача - не з*явився

розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Харків

до  Приватного
підприємства "ХАРПРОМІНФОСЕРВІС", м. Харків

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права
власності на житлові будинки, що розташовані за адресою: Харківська область,
Харківський район с. Затишшя, вул. Комунальна №42-44, 46-48.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на ту
обставину, що спірні житлові будинки їм було отримано у власність на підставі
рішення третейського суду від 04 липня 2008 року, однак відповідач рішення
третейського суду, а відповідно й право власності позивача не визнає на тій
підставі, що спірні будинки не були прийняті до експлуатації, а також звернувся
до позивача з вимогою про визнання його співвласником зазначених житлових
будинків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені
позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій
заяві позов визнає повністю та просить суд розглядати справу за відсутністю
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено, що 04 липня 2008 року, третейським судом з
вирішення конкретної справи (ad hoc) за результатами розгляду цивільного спору
між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕТ РОЯЛ"
було винесене рішення про визнання за позивачем права власності на спірні житлові
будинки.

Згідно зі статтею 51 Закону України “Про третейські суди” рішення
третейського  суду  є остаточним і оскарженню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи 24 липня 2007 року на підставі
договору оренди землі, зареєстрованого у державному реєстрі земель 06 серпня
2007 року за №14, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТ
РОЯЛ" отримав у користування земельну ділянку на території с. Затишшя,
Харківської області для будівництва житлових будинків.

Рішенням №373 від 10 серпня 2007 року Кулиничівської селищної ради
орендованій земельній ділянці було присвоєно наступну адресу: АДРЕСА_1.

Згідно з частиною 1 статті 413 Цивільного кодексу України земельна
ділянка може бути надана в користування особі для будівництва промислових, побутових,
соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель. Таке право, зокрема,
виникає на підставі договору.

Згідно з частиною 2 статті 415 Цивільного кодексу України тільки
землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній
ділянці, переданій йому для забудови.

Як це вбачається з рішення третейського суду від 14 листопада 2007
року право власності на спірні житлові будинки було отримано позивачем від
належної особи, тобто такої, яка відповідно до закону тільки й могла мати
будь-які майнові права на новозбудовані житлові будинки.

З рішення третейського суду від 04 липня 2008 року також випливає,
що позивач набув права власності на спірні житлові будинки в результаті
звернення стягнення на них, тобто правомірно, оскільки, така підстава прямо
передбачена законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Суд  не бере до уваги, той
факт, що спірні житлові будинки не були введені в експлуатацію, оскільки, ця
обставина не може  свідчити про
відсутність у особи права власності на об'єкт нерухомого майна.

Так, згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України
право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва.

Цією ж нормою також встановлено, що у разі, якщо договором або
законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту прийняття до експлуатації.

Між тим, на теперішній час не існує закону, яким передбачається
прийняття нерухомого майна до експлуатації та встановлюється порядок такого
прийняття.

З наданого позивачем до матеріалів справи технічного висновку
вбачається, що будівництво спірних житлових будинків завершено й, що збудовані
спірні будинки відповідають державним будівельним нормам та правилам, включаючи
пожежні та санітарні норми.

Слід зазначити, що, оскільки, право власності виникло в позивача
на підставі рішення суду, позивач не може вважатися правонаступником у
зобов'язаннях за договором від 28 січня 2008 року, на який посилається
відповідач, а тому й положення цього договору
не розповсюджують свою дію на позивача.

Окрім цього, відповідачем не надано жодного доказу, який би
підтверджував факт передачі ним паю у пайову участь.

Відповідно до частини 1 статті 392 Цивільного кодексу України
власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності,
зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд
відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та
інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволені позову
на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129
Конституції України, статтями 316, 319, 321, 328, 392 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце реєстрації:АДРЕСА_2) право власності на наступні об'єкти
нерухомого майна:

1) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_3;

2) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_4;

3) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_5;

4) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_6;

5) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_7;

6) Житловий будинок літ. "А-1" загальною площею 30,1
кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., з надвірними господарчими спорудами,
місцезнаходження якого: АДРЕСА_8.

Стягнути з Приватного підприємства "ХАРПРОМІНФОСЕРВІС"
(61057, м. Харків, провул. Театральний, 11/13, к. 101, поточний рахунок
14 в ЗАТ БАНК "НРБ", м. Київ, МФО 320627, код 35589034) на
користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місце реєстрації:АДРЕСА_2) - 1000,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 14.10.2008 року.

Суддя