ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08 Справа № 17/369

Суддя У.Ділай, розглянувши справу

За позовом: Державне територіально-галузеве об”єднання “Львівська залізниця” , м.Львів в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень

до відповідача: ВАТ “Західенерго” в особі Бурштинської теплової електричної станції , м.Бурштин

Про стягнення 157 329,36грн.

за участю представників:

від позивача: Левчук І.М.- нач. юр. сектору

від відповідача: Карвацький Р.М.- представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. За клопотанням відповідача здійснювалась технічна фіксація судового процесу.

З підстав вказаних в ухвалах суду розгляд матеріалів справи відкладався. В судовому засіданні оголошувалась перерва для надання сторонам можливості надати додаткові докази по справі.

В судовому засіданні 13.03.08р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору:

Державним ТГО “Львівська залізниця” в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень подано позов про стягнення з ВАТ “Західенерго” в особі Бурштинської ТЕС заборгованості в сумі 157 329,36 грн. по сплаті збору за зберігання вантажів у вагонах.

Як вказано в позовній заяві у липні 2007р. на адресу Бурштинської ТЕС ВАТ “Західенерго” надходили вагони з вугіллям , які через зайнятість фронтів вивантаження на під”їзній колії Бурштинської ТЕС в періоди з 02.07.07р. по 09.07.07р. були затримані на місцях загального користування станції Бурштин, що підтверджується актами загальної форми №№ 2,3,4,5,6,14,15,16,17,18,26,27 , які підписані представником відповідача. Окрім того , відповідно до акта про затримку №1 з 05.07.07р. по 07.07.07р. було затримано 35 вагонів на підходах до станції призначення на станції Ямниця через неможливість їх прийняття станцією призначення внаслідок накопичення вагонів на під”їзній колії відповідача та станції.

Після усунення обставин, що спричинили затримку вагонів вони були подані на під”їзну колію відповідача, що підтверджується актами загальної форми №8,9,10,11,12,20,21,22,23,24,29,31, які підписані представниками відповідача без застережень.

За час затримки вагонів відповідно до ст.46 Статуту залізниць України , п.8 Правил зберігання вантажів , що затверджені Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.00р. та зареєстровані в мінюсті 24.11.00р. за №866/5087, розділу 2 ч.2 Тарифного керівництва №1 затвердженого Наказом Міністерства транспорту України №551 від 15.11.99р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.99р. за №828/4121 за зберігання вантажів у вагонах відповідачу нараховано збір в сумі 157 329,36грн. в т.ч. 20% ПДВ в сумі 26 221,56грн.

Зазначені платежі було включено в накопичувальні картки №№ 04.07.0002, 04.07.0003, 05.07.0004, 06.07.0005, 07.07.0006, 08.07.0007, 09.07.0008 для списання з коду по ТехПД відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.00р. Однак представники відповідача від підписання накопичувальних карток відмовились про що складено акти загальної форми.

23.10.07р. відповідачу направлена претензія №28-ю та уточнення претензійних вимог надані листом №426-ю, які залишені відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення з позовом в суд.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зокрема вказує , що:

відповідно до ст.23 Статуту Залізниць України станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем, Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В усіх залізничних накладних по яких прибули спірні вагони у другій та третій колонці графи 7 календарні штемпелі з датами не відрізняються. Отже, період зберігання заповнений позивачем в розрахунку не відповідає календарним штемпелям у залізничних накладних;

відповідач не погоджується з розрахунком щодо кількості діб зберігання вантажу та вартості одніє тонни зберігання;

акти загальної форми підписані неуповноваженими особами. Просить в позові відмовити повністю.

Вивчивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності , заслухавши представників сторін в судовому засіданні суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Оформлення накладних на які посилається відповідач, здійснено відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. Наказом Мінтрансу №644 від 21.11.2000р. зареєстр. в Мінюсті 24.11.2000р. №863/5084) вірно і не спростовує факту затримки вагонів. Зокрема, відповідно до п.5.1 Правил у графах вивантаження, або подача під вивантаження засобами одержувача" накладної проставляється штемпель з датою подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. В даному випадку цією датою буде дата фактичної подачі вагонів на під'їзну колію Бурштинської ТЕС. У графі „Оформлення видачі вантажу" проставляється календарний штемпель з датою розкредитування одержувачем перевізних документів. Ця дата фактично співпадає з датою подачі вагонів на під'їзну колію під вивантаження.

Відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів (п.2.6) Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Оскільки відповідач відмовився від оплати збору за зберігання вантажів, то у залізниці не було підстав для включення нарахованої плати у відповідну графу накладної і як наслідок її списання з особового рахунку.

Відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів (затв. Наказом Мінтрансу №644 від 21.11.2000р. зареєстр. в Мінюсті 24.11.2000р. №866/5087) факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми. Додані до матеріалів справи акти загальної форми підтверджують факт та термін затримки вагонів. Всі акти підписані представниками відповідача, а отже факт затримки та зберігання підтверджений належним чином.

Факт прибуття вагонів у час зазначений в актах підтверджується також додатково книгами прибуття вантажів.

Твердження відповідача про підписання актів загальної форми неуповноваженими особами спростовується матеріалами справи , а саме дорученнями №№16,17,18,19 від 27.12.06р. , а також довіреністю №31-13 від 03.01.07р. виданою директору відокремленого структурного підрозділу ВАТ “Західенерго” – Бурштинська ТЕС Романіву М.С. відповідно до якої він має право зокрема видавати довіреності іншим особам.

Ст..46 Статуту залізниць України передбачено, що термін вивезення і порядок зберігання вантажів установлюється Правилами. Вантажі які прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Згідно п.8 Правил зберігання вантажів термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки. Залізницею враховано період безоплатного зберігання вантажів на протязі доби саме з моменту затримки вагонів.

Відповідно до розд.2 п.2.5 Тарифного керівництва при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

Залізницею правомірно, на підставі Тарифного керівництва №1, визначено ставку збору за зберігання вантажів у вагонах в 1,5 грн. ( з врахуванням коефіцієнту - 4,2 грн.).

Щодо невідповідності №№ вагонів в актах загальної форми та накопичувальних картках , то дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність ряду описок при оформленні документів , однак зазначені описки не вплинули на розрахунок суми збору.

Враховуючи вищезазначене та додатково подані матеріали, позовні вимоги залізниці є обґрунтованими та підтверджені доказами по справі. Розрахунок суми позову є обґрунтованим та відповідає діючим тарифам щодо зберігання вантажів у вагонах.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доводи позивача не спростував .

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33, 34, 36, 38, 43, 44, 49, 69, 75, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити .

2.          Стягнути з ВАТ “Західенерго” (79011, м. Львів, вул. Свенціцького, 2.. Р/р 3357 у Львівському центральному відділенні ПІБ м. Львова, МФО 325633) на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця” (79007, м.Львів, вул. Гоголя,1. . Р/р 61 у Львівській філії АБ “Експрес-Банк” м. Львів, МФО 325956) – 157 329,36 грн. основного боргу, 1 573,29 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення вигтовлено і підписано 21.03.08р.

Суддя                                                                                           Ділай У.І.