ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 36/140-3/9

29.01.08

За позовом          Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в

інтересах держави в особі Управління з питань комунального майна,

приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті

Києві ради

До           Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»

Про                     розірвання договору купівлі-продажу та стягнення фінансових санкцій в розмірі 321 160,32 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

від прокуратури          Байдацька І.Б. –помічник прокурора

від позивача           Кудрявцева Р.М. –по дов №7/9-312-05/53 від 08.11.2006

від відповідача          Ващенчук О.В. –по дов. № б/н від 27.08.2007

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»про розірвання договору № 000531/10 купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 242,80 кв. м., які знаходяться за адресою м. Київ, вул.. Комінтерну, 5 (літера А), укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»17.11.2006 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»неустойку в розмірі 321 160,32 грн.

Відповідач в письмовому відзиві на позов позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення неустойки. Щодо вимоги про розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 242, 8 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну, 5 (літера А) просить суд відмовити, посилаючись на те, що ним грошові кошти відповідно до умов договору сплачені повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 36/140 від 13.06.2007 повністю задоволенні позовні вимоги Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва № 36/140 від 13.06.2007 відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 36/140 від 20.08.2007 рішення Господарського суду міста Києва № 36/140 від 13.06.2007 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Київського апеляційного господарського суду № 36/140 від 20.08.2007 відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України № 36/140 від 27.11.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 у справі № 36/140 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно резолюції Голови Господарського суду міста Києва Саранюка В.І. від 07.12.2007 справу передано на новий розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2007 присвоєно номер справи 36/140-3/9 та призначено до розгляду на 15.01.2008.

Позивач у письмових поясненнях зазначає наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. 17.11.2006 між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради (управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»(покупець) укладено договір за № 000531/10 купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 242,80 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну. 5, (літера А) за ціною 1 605 801.60 грн. (далі договір). Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Відповідно до ст. 231 ГК України, ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»та п. 7.2. договору у разі, якщо покупець протягом 60 днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору не сплатить встановлену в договорі ціну, то він сплачує продавцю 20 відсотків неустойки від ціни продажу протягом 20 календарних днів після 60 днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно п. 5 договору купівлі-продажу найважливішим обов’язками покупці є: п. 5.1. в установлений цим договором термін сплатити вартість об’єкті продажу; п.5.3. прийняти об’єкт продажу. Покупець протягом 60 днів з моменту нотаріального посвідчення договору від 17.11.2006 №000531/10, тобто до 15.01.2007 не виконав своїх зобов’язань, станом на 10.02.2007 грошові кошти на рахунок управління не надійшли, борг становить 1 605 801,60 грн. Відповідно до п. 3 передача об’єкта продажу продавцем і прийняття його покутем засвідчується актом прийому-передачі встановленого зразка, що підписується сторонами у триденний термін після сплати повної вартості придбаного об’єкта продажу. На підставі ст.ст. 689, 692, 509, 546, 549 ЦК України п.п. 7.1. 7.2 договору встановлена відповідальність покупець за несвоєчасну сплату коштів за об’єкт приватизації, а саме: сплата неустойки у розмірі 20 відсотків ціни об’єкта приватизації протягом 20 календарних днів з моменту закінчення терміну, встановленого п. 2.1. договору. Згідно з попередженням №7/9-032-02/58 від 01.02.2007 яке направлялося на адресу ТОВ «Реста-Київ»розмір неустойки складає 321 160 грн. 20 коп., (станом на 01.02.2007). Органам, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах, є Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництві Шевченківської районної у м. Києві ради, яке відповідно до ст. 4 Закону є органом приватизації та продавцем об’єктів малої приватизації та якому Законом надане повноваження органу виконавчої влади.». В результаті порушення зобов’язання районний бюджет не отримав кошти, як: повинні були витрачені відповідно до бюджетного законодавства. Станом на 14.01.2008 року кошти за об’єкт купівлі-продажу за договором №№ 000531/10 на рахунок Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради в повному обсязі не надійшли.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2008, в зв’язку з нез’явленням в засідання суду представника відповідача та невиконанням прокуратурою та відповідачем вимог суду викладених в ухвалі від 12.12.2007, розгляд справи був відкладений на 29.01.2008.

Відповідач вимог суду викладених в ухвалах суду від 12.12.2007 та від 15.01.2008 не виконав.

Відповідачем в судовому засіданні подано клопотання про продовження строку вирішення спору при цьому посилаючись на те, що представник ТОВ «Реста-Київ»Ващенчук Оксана Володимирівна, не має змоги належним чином подати відзив на позовну заяву та відповідні докази, оскільки усі документи щодо справи знаходяться у заступника директора ТОВ «Реста-Київ»Андрійчука П.Г., який на даний час знаходиться за межами України. Він постраждав внаслідок ДТП і йому нещодавно зробили важку операцію. Представник не маю з ним зв’язку і не може отримати необхідні документи. Також, в зв’язку з тим, що нещодавно померла бухгалтер ТОВ «Реста-Київ», представник не може отримати жодних бухгалтерських документів, які б підтвердили виконані ТОВ «Реста-Київ»зобов’язання за договором купівлі-продажу, щодо якого ведеться даний спір.

Представники прокуратури та позивача проти клопотання відповідача заперечують.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору може бути продовжено за клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною.

Враховуючи те, що питання про продовження строку вирішення спору не погоджено всіма сторонами, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Представник відповідача, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2006 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста –Київ»(покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення № 000531/10 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. продавець зобов’язався передати у власність, а покупець зобов’язався прийняти нежилі приміщення, загагльною площею 242,80 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну, 5 (літера А) і зобов’язався сплатити за них грошову суму, визначену цим договором.

Відчужуються нежилі приміщення (в літ. А) №№ 1, 2 (групи приміщень № 9), №№ 1, 2 (групи приміщень № 10), з № 1 по № 10 (групи приміщень № 4), з № 1 по № 4 (групи приміщень № 27) загальною площею 242,80 кв. м. згідно з технічною документацією Київського міського бюро технічної інвентаризації.

Згідно п. 1.2. покупець зобов’язався прийняти об’єкт продажу і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі, та пройти державну реєстрацію права власності на приміщення.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що покупець зобов’язаний внести 1605801,60 грн. за об’єкт продажу протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Термін оплати продовжується на 30 календарних днів за умови внесення покупцем не менш як 50 відсотків від вартості об’єкта продажу. Плата за об’єкт продажу вноситься на підставі умов даного договору.

Відповідно до п. 2.2.догвоору покупець зобов’язаний сплатити суму вищезазначеного ПДВ протягом тридцяти календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про приватизацію державного майна»встановлено право державного органу приватизації здійснювати контроль щодо виконання умов договору купівлі-продажу державного майна.

Під час проведення прокуратурою Шевченківського району міста Києва перевірки виконання умов договору № 000531/10 купівлі-продажу нежилого приміщення, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Реста–Київ»не виконало свої зобов’язання за вищезгаданим договором, а саме не сплатив кошти за об’єкт купівлі-продажу в повному обсязі.

Пунктом 11.3. договору купівлі –продажу нежилого приміщення встановлено, що у разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 188 Господарського кодексу України, зміна або розірвання договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України визначає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною п’ятою статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна»встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов’язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Таким чином, позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень № 000531/10 від 17.11.2006 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1. договору купівлі-продажу нежилих приміщень встановлено, що у разі порушення терміну оплати за об’єкт продажу покупець, тобто відповідач сплачує продавцю, тобто позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.2. договору у разі, якщо покупець протягом 60 днів з моменту нотаріального посвідчення договору не сплатить встановлену в договорі ціну, то він сплачує продавцю 20 відсотків неустойки від ціни продажу протягом 20 календарних днів після 60 днів з моменту нотаріального посвідчення договору.

В зв’язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором купівлі-продажу зобов’язання, позивач 01 лютого 2007 року звернувся до відповідача з попередженням № 7/9-032-02/58 про зобов’язання за невиконання своїх зобов’язань сплатити 20 відсотків неустойки від ціни продажу протягом 20 календарних днів після 60 днів з моменту нотаріального посвідчення договору, тобто 321 160, 32 грн. до 04.02.2007, крім того в вищезгаданому попередженні позивач зазначив, що рішення про продаж підлягає анулюванню.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору в розмірі 321 160,32 грн. обґрунтовані, а отже такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги Першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не надано доказів сплати позивачу вартості об’єкту по договору купівлі-продажу в сумі 1 605 801 грн. 60 коп.

Позивачем в спростування заперечень відповідача надана довідка №7/9-029-002/58 від 29.01.2008 за підписом начальника Управління Є.Є. Шевчук про те, що станом на 28.01.2008 грошові кошти в сумі 1 605 801 грн. 60 коп. по договору купівлі –продажу № 000531/10 від 17.11.2006. на рахунок управління не надійшли.

Відповідно до частини другої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право, зокрема, подавати докази та брати участь в їх дослідженні.

Водночас частиною першою статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов’язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а статті 38 і 65 названого Кодексу уповноважують господарський суд в разі недостатності доказів витребувати їх, у тому числі в порядку підготовки справи до розгляду.

До того ж згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач посилається на те, що умови договору купівлі –продажу щодо сплати вартості об»єкту їм виконані, при цьому тривалий час не подає відповідні докази.

Враховуючи вимоги ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України щодо обов»язковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції, Господарським судом міста Києва ухвалами від 12.12.2007 та від 15.01.2008 відповідач зобов»язувався належними засобами доказування підтвердити належне та своєчасне виконання умов договору № 000531/10 купівлі продажу нежилих приміщень загальною площею 242,80 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну,5 (літера А), укладеного між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»17.11.2006.

Згідно статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (надалі –Закон), первинний документ –документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує факт її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.п. 1. п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»одним з видів документів, за яким здійснюється ініціювання переказу, є платіжне доручення.

Згідно з п. 1.30 ст. 1 зазначеного Закону, платіжним дорученням вважається розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі –члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. п. 40, 41 додатку № 8 до Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті (затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.04. № 22), розрахунковий документ повинен містити відбиток печатки платника та підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які уповноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки.

Жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували сплату відповідачем визначену договором купівлі –продажу суму (п.2.1 договору) до матеріалів справи не подано. Причин з яких відповідач не подає витребувані судом докази та які б могли бути визнані судом поважними, Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»не наведено.

Суд вважає, що неподання, відповідачем, доказів спрямоване на штучне затягування судового процесу, а тому суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Дії відповідача щодо неподання витребуваних судом доказів, розцінюються господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволено повністю.

2. Розірвати договір купівлі-продажу № 000531/10 від 17.11.2006 нежилих приміщень загальною площею 242,80 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну, 5 (літера А), укладений між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реста –Київ»17 листопада 2006 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»(01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 88, кв. 100, ) на користь Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради (01030, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 26/4; ) 321 160 (триста двадцять одну тисячу сто шістдесят) грн. 32 грн. пені.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»(01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 88, кв. 100, ) в доход Державного бюджету України 3 296 (три тисячі двісті дев’яносто шість) грн. 60 коп. витрат по сплаті державного мита.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реста-Київ»(01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 88, кв. 100, ) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Суддя

В.В. Сівакова

Рішення підписано 01.02.2008