СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

19 березня 2008 року

Справа № 20-2/485

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Філатової Любові Борисівни, довіреність № 9/0/2-08 від 02.01.08;

відповідача: Кравець Олександра Миколайовича, довіреність № 9/16-547 від 25.02.08;

3-ої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 10.12.2007 у справі №20-2/485

за позовом відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (вул. Хрустальова, 60,Севастополь,99040)

3-тя особа Севастопольський Військово-морський ордена Червоної Зірки інститут ім. П.С. Нахімова (вул. П. Дибенко, 1а,Севастополь,99035)

про стягнення 27722,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” звернулось до господарського суду м.Севастополя з позовом до Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської, третя особа, яка не заявляє самостійні вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Севастопольський військово-морський ордену Червоної Зірки інститут ім. П.С.Нахімова про стягнення заборгованості за перевищення ліміту активного споживання у сумі 27722,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладеного між сторонами договору № 3509а від 24.09.2004 року, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов’язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін. Позивач посилається на той факт, що Севастопольським військово-морським інститутом ім. П.С.Нахімова у січні, лютому, березні, квітні та червні 2007 року було перевищено ліміт споживання електроенергії, що, в силу статті 26 Закону України "Про елетроенергетику", передбачає можливість стягнення двократної різниці фактично спожитої та договірної величини.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 10.12.2007 року у справі № 20-2/485 позов відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” задоволено частково. Суд стягнув з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на користь позивача 13861,17 грн. різниці між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії, 138,61 держмита, а також 59,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції встановив факт перевищення збоку Севастопольського військово-морського інституту ім. П.С.Нахімова договірних величин споживання електричної енергії, однак прийняв до уваги той факт, що вказаний заклад являється вищим закладом освіти ІІІ рівня акредитації, у зв’язку з чим, виходячи із змісту статті 26 Закону України „Про електроенергетику”, підлягає стягненню однократна різниця фактично спожитої та договірної величини споживання електроенергії.

Не погодившись з цим судовим актом, Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції фактичних обставин справи та неприйнятті до уваги тієї обставини, що виставлені енергопостачаючою організацією рахунку були оплачені у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами звірки за січень-червень 2007 року.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику”, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2004 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник), Севастопольським військово-морським інститутом ім. П.С.Нахімова (Споживач) та 9 ВМІС ВМСУ (Платник) був укладений договір № 3509а на поставку електричної енергії, який, відповідно до умов пункту 10.4, був продовженим на наступні періоди.

Згідно умов вказаного Договору, Постачальник зобов’язувався постачати Споживачу електричну енергію в обсягах у відповідності з договірними квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаними в Додатку № 1 до Договору. Платник, в свою чергу, зобов’язаний здійснювати оплату за спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору, споживач зобов’язався додержуватися режимів споживання електроенергії у відповідності до розділу 5 Договору, яким передбачено встановлення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

13.09.2005 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” (Постачальник) Севастопольським військово-морським інститутом ім. П.С.Нахімова (Споживач) та Севастопольською КЕЧ Морської (Платник) було укладено додаткову угоду до договору № 3509а від 24.09.2004 року, відповідно до якої Платник зобов’язаний сплатити постачальнику двохкратну вартість величини перевищення договірної величини споживання електричної енергії і вартість перевищення граничної величини електричної потужності кожного територіально відокремленого підрозділу (а.с.46).

Додатком № 1 до Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання, а саме: на січень 2007 рік ТП-567 у розмірі 62496 кВт/г, у лютому 2007 року ТП-480, ТП-567 у розмірі 77496 кВт/г, березні 2007 року ТП-567 у розмірі 55000 кВт/г, квітні 2007 року ТП-480, ТП-567 у розмірі 102496 кВт/г, червні 2007 року ТП-140 у розмірі 7000 кВт/г.

Підпунктом 2 пункту 10.2 . Правил користування електричної енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (в редакції від 17.10.2005 року) закріплено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії, обсяг спожитої Севастопольським військово-морським інститутом ім. П.С.Нахімова електроенергії фактично складає: в січні 2007 року –69660 кВт/г, лютому 2007 року –118224 кВт/г, березні 2007 року –65438 кВт/г, квітні 2007 року –127570 кВт/г, червні 2007 року –7073 кВт/г.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що обсяг перевищення над договірною величиною споживання електроенергії складає: в січні 2007 року –7164 кВт/г, в лютому 2007 року –40728 кВт/г, березні 2007 року –10438 кВт/г., квітні 2007 року –25074 кВт/г, червні 2007 року - 73 кВт/г.

Відповідно до частини 5 статті 277 Господарського кодексу України, відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Згідно з частиною 5 статті 25 Закону України “Про електроенергетику”, споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

У даному випадку, відповідно до пункту 3.1 Статуту, Севастопольський військово-морський інститут ім. П.С.Нахімова являється вищим навчальним закладом освіти Міністерства оборони України ІІІ рівня акредитації (а.с.51).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що виставлені енергопостачаючою організацією рахунки за перевищення ліміту активного споживання електроенергії на загальну суму 27722,33 грн. Споживачем електроенергії не оплачені. Таким чином, приймаючи до уваги статус Севастопольського військово-морського інституту ім. П.С.Нахімова як навчального закладу, судова колегія погоджується з Тим, що стягненню підлягає вартість однократна величина перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 13861,17 грн.

Що стосується доводів відповідача в апеляційній скарзі на факт оплати у повному обсязі виставлених рахунків за фактично спожиту електроенергію та його посилань на акти звірки за січень-червень 2007 року, то судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, виходячи із змісту статті 26 Закону України „Про електроенергетику”, різниця вартості спожитої та оплаченої електроенергії за своєю правовою природою являється санкцією за порушення договірних зобов'язань та рахується окремо від фактично спожитої та оплаченої електроенергії.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає оскаржуване рішення господарського суду м. Севастополя від 10.12.2007 року законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морська залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 10 грудня 2007 року у справі № 20-2/485 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова