ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 4/157

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

заступника Прокурора м. Києва

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р.

у справі

№ 4/157

господарського суду

м. Києва

за позовом

Прокуратури Дніпровського району м. Києва в інтересах держави в особі

1) Дніпровської районної у м. Києві ради,

2) Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Воєнторг”

про

стягнення 21 156,75 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

прокуратури:

Савицька О.В., прокурор відділу ГПУ, посв. № 231 від 20.07.2005 р.;

позивача-1:

— не з'явились;

позивача-2:

Виниченко С.М., дов. № 73-2424 від 08.08.2007 р.;

відповідача:

Гайдар С.А., дов. № б/н від 30.05.2007 р.;

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 р. Прокуратура Дніпровського району м. Києва (далі –Прокуратура) звернулась в інтересах держави в особі Дніпровської районної у м. Києві ради (далі –Рада) та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі –Підприємство) до господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воєнторг" (далі –Товариство) на користь Підприємства 21 156,75 грн. заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги Прокуратура обґрунтовувала тим, що Товариство своєчасно та у повному обсязі не вносить платежі за договором оренди № 2274 від 15.05.2006 р., укладеним з Підприємством, у зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 21 156,75 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. (суддя Борисенко І.І.) позовні вимоги Прокуратури задоволено. Рішення прийнято з мотивів, наведених Прокуратурою у позовній заяві, з посиланням на ст. ст. 525, 526 і 762 Цивільного кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. (колегія суддів: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Прокуратури відмовлено. Постанова мотивована тим, що Підприємство не забезпечило Товариству вільного доступу до об'єкта оренди за договором оренди № 2274 від 15.05.2006 р., у зв'язку з чим Товариство не мало можливості використати вказаний об'єкт, що є підставою для звільнення від орендної плати на підставі ст. 762 Цивільного кодексу України.

Заступник Прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, у якому просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. Викладені у касаційному поданні вимоги заступник Прокурора м. Києва обґрунтовує тим, що апеляційним господарським судом при прийнятті постанови, яка оскаржується, було порушено ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, не було застосовано ст. ст. 651, 653 та 784 Цивільного кодексу України та було зроблено висновки, які не відповідають матеріалам справи.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційне подання заступника Прокурора м. Києва, у якому просить залишити його без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Товариство обґрунтовує тим, що заступник Прокурора м. Києва у касаційному поданні не навів доводів, які б спростовували висновків господарського суду апеляційної інстанції, та не зазначив, які порушення норм матеріального та процесуального права були допущені вказаним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови.

Рада та Підприємство не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційне подання заступника Прокурора м. Києва до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційне подання заступника Прокурора м. Києва підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Щодо постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд виходив з того, що приміщення, яке є об'єктом оренди за договором оренди № 2274 від 15.05.2006 р., не має окремого входу, у зв'язку з чим Товариство не мало можливості використати вказане приміщення, що є підставою для звільнення від орендної плати на підставі ст. 762 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вказаний висновок передчасним, оскільки господарський суд другої інстанції, в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, не встановив, яким саме чином відсутність окремого входу перешкоджає Товариству використовувати приміщення, яке є об'єктом оренди за договором оренди № 2274 від 15.05.2006 р., тобто, чи була у Товариства можливість використовувати вказане приміщення за відсутністю окремого входу.

Вказана обставина має суттєве значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до частини шостої ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Щодо рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р.

Як свідчать матеріали справи, Товариство не приймало участі у судових засіданнях господарського суду першої інстанції у даній справі, оскільки не знало про розгляд цього спору у зв'язку з тим, що копія позовної заяви, і, відповідно, копії ухвал господарського суду м. Києва від 10.04.2007 р. про порушення провадження по справі та від 25.04.2007 р. про відкладення розгляду справи направлялись за адресою: 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 11, к. 606, та не отримувались Товариством через те, що вказана адреса є юридичною, а не поштовою.

Про те, що будь-яку кореспонденцію необхідно направляти за адресою: 02160, м. Київ, а/с 62, Товариство неодноразово повідомляло Підприємство (лист № 27 від22.09.2006 р., а. с. 58, лист № 9 від 21.02.2007 р., а. с. 64, лист № 12 від 01.03.2007 р., а. с. 65), однак Підприємство не повідомило господарський суд м. Києва про цю обставину.

Таким чином, рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. було прийнято лише на підставі доказів, поданих Прокурором та Підприємством, що суперечить вимогам ст. ст. 42, 43, 22 та 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним законом (ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України) межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. та рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання заступника Прокурора м. Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2007 р. та рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. у справі № 4/157 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало