ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Справа №9/11
за позовною заявою  суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1, АДРЕСА_1; фактична адреса: м. АДРЕСА_2.
об'єднаної  державної податкової
інспекції, м. Кременчук, вул. Красіна, 76
визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
Суддя  Ківшик О.В.
Секретар судового засідання
від позивача : ОСОБА_1. паспорт НОМЕР_1р.,
ОСОБА_2., довіреність №ВКЕ 998886 від 03.03.2008 р.
від відповідача : Денисенко
Справа прийнята до провадження
суддею Ківшик О.В. на підставі ухвали заступника голови господарського суду
Полтавської області Пушка І.І.  від
Постанова винесена після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 04.06.2008 р., 01.07.2008 р., 21.08.2008 р. у в
порядку ст. 150 КАС України та відповідно до ст. 160 КАС України, про що
зафіксовано у журналі судового засідання.

14.10.2008 р. у судовому засіданні
відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України
оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи
та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору: розглядається позовна заява про визнання недійсним
рішення Кременчуцької ОДПІ від 28.02.2007р. №/208
про застосування до позивача штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 913,50 грн. за порушення законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та про застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг.

Відповідач позов відхилив за
мотивами заперечень на позовну заяву № б/н від 12.03.2008 р., посилаючись на
правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкції та
дотримання контролюючим органом встановленої процедури проведення перевірки.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази,

в с т а н о в и в:

За висновками  перевірки щодо контролю зі здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом
підприємницької діяльності - позивачем (торгова одиниця -павильон, що
розташований за адресою : с. Білецьківка, вул. Леніна, Кременчуцький р-н,
Полтавська обл.), що набрали форму акту № 000712 від 16.02.2007 р.,
податкова-відповідач констатувала наступні порушення з боку позивача норм
Закону України "Про  застосування
електронних контрольно-касових апаратів і товарно-касових книг при
розрахунках   із   споживачами
у  сфері  торгівлі,
громадського харчування та послуг" :

-          непроведення розрахункової операції
через РРО та невидача розрахункового документу споживачеві на суму покупки
80,70 грн.;

-          невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку Z- звіту за 15.01.2007 р. та 04.11.2006 р.;

-          незбереження контрольних стрічок
протягом трьох років.

Результатом зазначених висновків
стало застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі  913,50 грн. за спірним рішенням Кременчуцької
ОДПІ.

Не погодившись з висновками
податкової служби, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа  ОСОБА_1. звернувся до суду з позовними
вимогами, ґрунтуючи їх недотриманням Кременчуцької ОДПІ приписів п. 112 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" щодо процедури
проведення перевірки та неправомірністю здійснення ревізором контрольної
закупівлі.

Дані мотиви обґрунтувань позовних
вимог  суд не приймає як правомірні  з огляду на наступне :

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 11
Закону України № 509-ХІІ від 04.12.1990 р. "Про державну податкову службу
в Україні"  в редакції Закону
України № 2505-XV від 25.03.2005р. (з змінами та доповненнями) органи державної
податкової служби   у  випадках,
в  межах компетенції та у
порядку,  встановлених  законами
України,  мають право :

1) здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на підставі
поданих  податкових  декларацій,
звітів  та   інших
документів, пов'язаних   з   нарахуванням   і
сплатою   податків  та  зборів (обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі),  а також планові    та
позапланові    виїзні   перевірки
своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати
податків  та  зборів (обов'язкових   платежів),
додержання   валютного  законодавства юридичними   особами,
їх    філіями,    відділеннями,    іншими відокремленими підрозділами,  що не мають статусу юридичної особи, а  також
фізичними   особами,   які
мають   статус   суб'єктів підприємницької  діяльності
чи  не мають такого статусу,  на яких згідно із законами України покладено
обов'язок  утримувати  та/або сплачувати   податки
і   збори   (обов'язкові   платежі),
крім Національного банку України
та  його  установ;

2) здійснювати контроль за
додержанням порядку проведення готівкових
розрахунків  за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Законом України № 265/95-ВР від
06.07.1995 р. "Про  застосування
електронних контрольно-касових апаратів і товарно-касових книг при
розрахунках   із   споживачами
у  сфері  торгівлі,
громадського харчування та послуг" в редакції Закону України №
1776-ІІІ від 01.06.2000 р., зокрема, ст. 15, на органи державної податкової
служби також покладено контрольну функцію щодо додержання суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону, шляхом проведення планових або позапланових перевірок
згідно із законодавством України.

Стаття 16 Закону України
"Про  застосування електронних
контрольно-касових апаратів і товарно-касових книг при розрахунках із
споживачами у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" визначає, що планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових касових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Стаття 111 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" № 509-ХІІ від
04.12.90 р. (із змінами і доповненнями) визначає підстави та порядок проведення
органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів).

При цьому плановою виїзною
перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів
(обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної
податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків
чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться
така планова виїзна перевірка.

Перевірка, проведена Кременчуцькою
ОДПІ 16.02.2007 р., стосується контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктом підприємницької діяльності
- позивачем, а тому ст. 111 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" на даний вид перевірки не поширюється.

Вимоги частини 8 ст. 111
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" щодо
оформлення рішення керівника податкового органу щодо проведення перевірки у
вигляді наказу також стосується лише позапланових перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів) на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, а тому
обґрунтування позову з огляду на ненадання працівниками ДПІ наказу керівника
органу ДПС на проведення перевірки в даному випадку суд не приймає як
правомірне.

Відповідно до ст. 111 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні"                № 509-ХІІ від 04.12.90 р. (із
змінами і доповненнями) встановлено, що позаплановими  перевірками вважаються також перевірки в
межах повноважень  податкових
органів,   визначених  законами
України "Про застосування
реєстраторів  розрахункових  операцій
у  сфері торгівлі,  громадського
харчування   та   послуг", "Про державне  регулювання
виробництва  і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", тобто дана норма встановлює, що вказані перевірки є
такими, що не передбачені у плані роботи органу державної податкової служби.

Посадові особи органу державної
податкової служби згідно із ст. 112 Закону України  "Про державну податкову службу в
Україні" вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної
перевірки за наявності підстав її проведення та за умови надання платнику :
направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу про
проведення такої. Наслідком невиконання цих вимог ст. 112 Закону
України "Про державну податкову службу в Україні" є недопущення
платником податків посадових осіб органу ДПС до проведення перевірки.

На вимогу суду відповідач надав
перелік суб'єктів підприємницької діяльності, які підлягають перевірці
Кременчуцькою ОДПІ в лютому місяці 2007 року, затверджений начальником
Кременчуцької ОДПІ А.М.Лазько 01.01.2007 р., відповідно до якого заплановано
проведення перевірки приватного підприємця ОСОБА_1. (код НОМЕР_2), магазин с.
Білецьківка, вул.  Леніна, з питань
дотримання законодавства щодо РРО.

В акті перевірки від 16.02.2007 р.
№ 000712 зазначено, що перевірку здійснили державний податковий інспектор
Левочко О.В. (посвідчення № 400/000400/311 від 01.02.2007 р.) та державний
податковий інспектор Дьяченко А.О. (посвідчення                                   № 401/000400/311 від
01.02.2007 р.).

За текстом даних направлень
(посвідчень) вказаним інспекторам доручено проведення перевірки  щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу приватним підприємцем
ОСОБА_1., с. Чечелево, код НОМЕР_2 в магазині (вул. Леніна, с. Білецьківка);
посвідчення дійсне до 28.02.2007 р.. Позивачем на вказаних направленнях
(посвідченнях) вчинений підпис щодо ознайомлення з направленням на перевірку.

Згідно з ст. 5, ст. 6, п. 2 ст. 8
Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18.02.92 №
2135-XII оперативним підрозділам (органам податкової міліції) для виконання
завдань оперативно-розшукової діяльності при наявності передбачених ст. 6 цього
Закону підстав надається право проводити контрольну та оперативну закупівлю та
постачання товарів, предметів та речовин, у тому числі заборонених для обігу, у
фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності з метою виявлення та
документування фактів протиправних діянь. Порядок проведення оперативної
закупівлі та контрольованого постачання визначається нормативними актами
Міністерства внутрішніх справ України, податкової міліції, Служби безпеки
України, погодженими з Генеральною прокуратурою України та зареєстрованими у
Міністерстві юстиції України.

Оскільки при проведенні даної
перевірки не приймали участь працівники податкової міліції (див. вступну
частині акту), будь-яких документальних доказів на підтвердження здійснення
державними податковими інспекторами контрольної закупівлі товарів позивач суду
не надав, дане твердження судом не приймається як таке, що не підтверджено
допустимими доказами.

Отже, посилання позивача на
неправомірне проведення перевірки є необґрунтованим.

По суті виявлених за результатами
вказаної перевірки правопорушень, а саме : непроведення розрахункової операції
через РРО та невидача розрахункового документу споживачеві на суму покупки
80,70 грн.; невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку Z-звіту за
15.01.2007 р. та 04.11.2006 р. та незбереження контрольних стрічок протягом
трьох років - позивач як у позовній заяві,
так  і  у судових засіданнях не навів суду жодних
спростувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" від 06.07.95 N 265/95-ВР реєстратори
розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями,
іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та
суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

Положеннями п. 1, п. 11 ст. 3
означеного Закону встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені
у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; проводити
розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням
режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку
їх кількості.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону за
порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які
виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну
суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі
нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки;
двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання
щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій.

За викладеного, рішення за суттю не
спростоване, за формою відповідає чинному законодавству, позові вимоги є
необґрунтованими нормами матеріального права та наданими  суду доказами, а тому у позові слід
відмовити.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 158-163
та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. У позові відмовити.

2. Постанову надіслати сторонам за
адресами, зазначеними у її вступній частині.

Суддя                                                                                                                        Ківшик
О.В.

Дата підписання повного тексту
постанови :

Примітки :

Сторони та інші особи , які беруть
участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково до
Харківського адміністративного апеляційного суду в порядку ата в строки,
визначені ст. 186 КАС України.

Постанова суду першої інстанції,
якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим кодексом,
якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій
території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.