Господарський суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2008 р.                                                                                Справа № 14/5389

Господарський суд у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., при секретарі судового засідання Лоханько О.І. за участю представників, позивача Андрійко М.І., відповідача Чекаленка М.І., третіх осіб на стороні відповідача Сівова Ю.Ю. (від Гладуна В.С.), Козового О.Д, (від Горобця О.М.), за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовною заявою

позивача

закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

до відповідача

сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубівка»

третіх осіб

що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача –Ільченко Жанни Анатоліївни, ТОВ «Перша лізингова компанія»

третіх осіб

що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача –Шраменка Олександра Степановича, Гладуна Володимира Степановича, Горобця Олександра Миколайовича

про

стягнення 43048,97 грн., –

УСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 43048,97 грн. фактичних витрат страховика, виплачених страхувальнику в результаті настання страхового випадку, в порядку регресу з власника транспортного засобу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав згідно з доводами викладеними у позовній заяві і додаткових поясненнях та пояснив, що різниця між сумою, визначеною у акті товарознавчого дослідження та фактично сплаченою сумою страхового відшкодування полягає у сплаті фактичних витрат не ремонт автомобіля, понесених страхувальником, оскільки це передбачено договором, а також послуг евакуатора з вирахуванням із цієї суми розміру франшизи.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні позов не визнав повністю і на його заперечення вказав, що згідно з договором від 01.02.2005 передав автомобіль КАМАЗ, державний реєстраційний номер 87-71 ЧКП, 2005 року випуску, (далі –автомобіль КАМАЗ) в оренду строком на 5 років громадянам Гладуну В.С та Горобцю О.М., що згідно з цим договором отримував від останніх орендну плату, що Шраменок О.С. у трудових відносинах із відповідачем ніколи не перебував, що на даний час автомобіль КАМАЗ у власності відповідача не перебуває, оскільки його реалізовано Гладуну В.С., що про ДТП дізнався лише після отримання ухвали суду про виклик у судове засідання, що у ДТП згідно з довідкою ДАІ від 13.09.2004 постраждав інший автомобіль позивача з державним реєстраційним номером АА9434АО.

Ухвалами суд залучив до участі у справі третіх осіб, що не заявляють вимог на предмет спору: на стороні позивача –Ільченко Жанну Анатоліївну, ТОВ «Перша лізингова компанія»; на стороні відповідача –Шраменка Олександра Степановича, Гладуна Володимира Степановича, Горобця Олександра Миколайовича.

Третя особа Горобець О.М. повідомив, що спочатку вони з напарником узяли автомобіль КАМАЗ у неробочому стані, він відремонтував його, після чого було укладено договір оренди і він дійсно певний час працював як водій, однак, пізніше залишив автомобіль напарнику. Орендну плату за автомобіль КАМАЗ не вносив, хто такий Шраменок О.С не знає, про ДТП та продаж автомобіля КАМАЗ відомостей не має.

Третя особа Гладун В.С. підтвердив пояснення Горобця О.М. та додатково повідомив, що попросив Шраменка О.С відремонтувати автомобіль, що останній ремонтував автомобіль КАМАЗ на приватній стоянці у м. Києві і що сам він у цей час був за межами м.Києва на відпочинку, що коли повернувся, то Шраменка О.С не знайшов, автомобіль був на стоянці з незначною деформацією бампера чому він не надав ніякого значення, що про ДТП йому нічого не відомо, що автомобіль КАМАЗ надалі він викупив, що він не є і не був суб’єктом підприємницької діяльності, що будь-яких угод із Шраменком О.С. не укладав, що до органів міліції з цього приводу не звертався, оскільки про ДТП не знав, а пошкодження було мізерним. Представником останнього заявлено клопотання про припинення провадження у справі, оскільки до участі у справі має бути залучено Шраменка О.С. як другого відповідача та у зв’язку з цим непідвідомчістю даного спору господарському суду.

Решта учасників судового процесу неодноразово були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак, участі своїх представників у судове засідання не забезпечили і про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ст.75, ст.85 Господарського процесуального кодексу України суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, третіх осіб та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

18.08.2005, відповідно до Правил страхування наземних транспортних засобів №06, зареєстрованих Міністерством фінансів України 29.01.2001 (далі –Правила), між ЗАТ „СК «ІФД КапіталЬ Страхування», правонаступником якого є ЗАТ «Страхова компанія «Провідна», та ТОВ «Перша лізингова компанія»було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1574/1. Об’єктом страхування за даним договором є майнові інтереси страхувальника пов’язані з володінням, розпорядженням та користуванням транспортними засобами, що належать страхувальнику на праві власності і зазначені в додатку №1 до договору, а також майнові інтереси страхувальника, пов’язані з відшкодуванням страхувальником збитків завданих життю, здоров’ю та/або майну третіх осіб в результаті ДТП за участю застрахованих транспортних засобів. Страховими ризиками (випадками) є: ризики КАСКО, цивільна відповідальність, нещасний випадок (п.1 договору). Згідно з цим договором, додатком №1 до договору та страховим полісом від 22.08.2005 №846/1 був застрахований автомобіль «Фольксваген-Бора 1,6», державний реєстраційний номер АА9433АО, належний ТОВ «Перша лізингова компанія»(далі –автомобіль Фольксваген-Бора), застраховані ризики КАСКО –ДТП, ПДТО, ІВП, викрадення.

20.11.2004 відповідач передав автомобіль КАМАЗ Гладуну В.С. у стані, що потребує ремонту, як зазначено в акті приймання передачі, в оренду. Згідно з наявним у справі свідоцтвом про право власності на автомобіль КАМАЗ від 20.01.2005 власником автомобіля є відповідач. 01.02.2005 відповідач уклав з громадянами Гладуном В.С. Та Горобцем О.М. договір оренди автомобіля КАМАЗ, договір нотаріально не посвідчувався. Згідно з прибутковими касовими ордерами від 24.01.2005 №3 та від 16.05.2005 №364 Гладун В.С. сплатив за оренду автомобіля у лютому –червні 2005 року 1500 грн. Згідно із накладною від 06.06.2006 автомобіль КАМАЗ передано відповідачем Гладуну В.С. та згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.06.2006 автомобіль КАМАЗ зареєстрований на праві власності за Гладуном В.С. Угода нотаріально не посвідчувалась.

У дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 22.08.2005 близько 20 год. 25 хв. (тобто в період дії вказаного договору страхування), на Столичному шосе (20 кілометрів від Обухівського шосе) у м. Київ (далі –ДТП), зіткнулись автомобілі Фольксваген-Бора, під керуванням водія Ільченко Ж.А., застрахований у позивача, та автомобіль КАМАЗ (який на час ДТП належав відповідачу; під керуванням Шраменка О.С., який перебував у стані алкогольного сп’яніння і не перебував у трудових відносинах з власником чи Гладуном В.С. та Горобцем О.М.). В результаті ДТП пошкодження отримали обидва автомобілі.

27.08.2005 ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», яка проводила експертне дослідження пошкоджень автомобіля Фольксваген-Бора, Шраменку О.С. направлено телеграму про необхідність участі при проведенні дослідження автомобіля Фольксваген-Бора на предмет отриманих ним пошкоджень, однак, остання не отримана із-за відсутності Шраменка О.С. за місцем реєстрації. 29.08.2005 складено дефектну відомість огляду пошкоджень автомобіля Фольксваген-Бора за участю представників позивача і власника. Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 31.08.2005 №631, складеним ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», вартість відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген-Бора склала 41130,41 грн. Останній було відремонтовано ТОВ «Автохаус Атлант-М», про що надано рахунок від 02.09.2005 №СС00002019 на суму 43270,12 грн.. Відповідач відремонтував свій автомобіль самостійно не проводячи оцінки завданої шкоди.

Постановою Голосіївського районного суду від 06.08,2003 винним в порушенні п.п. 2.1, 2.9, 34.1.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі –ПДР), у даній ДТП був визнаний Шраменко О.С., за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу.

20.03.2006 №2259 платіжним дорученням позивач сплатив страхове відшкодування власнику у розмірі 43048,97 грн. з розрахунку 43270,12 (ремонт) + 312 (послуги евакуатора) - 533,15 (франшиза).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі матеріалами, зокрема, вищеназваними доказами, а також письмовими поясненнями сторін, зафіксованими у протоколі судового засідання усними поясненнями представників сторін та третіх осіб.

Розрахунок позивача суд відхиляє, оскільки він здійснений виходячи з обставини фактичного виконання робіт по ремонту автомобіля Фольксваген-Бора на суму 43270,12 грн. а не з визначеної суб’єктом оціночної діяльності вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідно ж до ст. 9 Закону України "Про страхування" сума страхового відшкодування не може перевищувати вартість прямого збитку, який і визначається суб’єктом оціночної діяльності, тому відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" відшкодуванню у порядку регресу підлягає прямий збиток автомобілю Фольксваген-Бора (41130,41 грн.), витрати по його евакуації (312 грн.) за мінусом визначеної договором страхування франшизи 533,15 грн., разом –40909,26 грн. Аналогічний механізм обрахування передбачено пунктами 8.5, 8.1.5 і 8.1.5.2 договору страхування і його дотримання підтверджується доказами по справі.

Згідно із ст. 1187 Цивільного кодексу України, діяльність пов'язана з використанням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, виплата страхового відшкодування позивачем страхувальнику та перехід права вимоги на фактичні витрати є правовою підставою для стягнення 40909,26 грн.

Доводи відповідача, що він не несе відповідальності за скоєне ДТП у зв’язку з передачею автомобіля КАМАЗ в оренду, суд відхиляє оскільки договір оренди автомобіля КАМАЗ не був, ні посвідчений нотаріально, ні зареєстрований в органах державної автомобільної інспекції. Відповідно ж до ст. 799, 828, 216, 220 Цивільного кодексу України: договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню; у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним; недійсний (нікчемний) правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За таких обставин доводи про те, що громадяни Гладун В.С. та Горобець О.М. в момент скоєння ДТП володіли автомобілем КАМАЗ на правах оренди не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи відповідача про те, що у ДТП був інший автомобіль позивача суд відхиляє, оскільки у довідці Глосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві від 13.09.2005 допущено описку в номері автомобіля Фольксваген-Бора.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що гр. Шраменко О.С. неправомірно заволодів автомобілем КАМАЗ, оскільки будь-яких доказу такого неправомірного заволодіння, яким відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України має бути рішення суду у вчиненні злочину по викраденню транспортного засобу, відповідач не надав.

За цих обставин у суду також відсутні підстави для задоволення клопотання третьої особи про необхідність залучення Шраменка О.С. до участі у справі як відповідача та припинення провадження у справі у зв’язку з непідвідомчістю спору господарському суду.

Досліджуючи підстави для покладення відповідальності за фактичні витрати страховика, понесені ним внаслідок ДТП, суд виходить з того, що власник автомобіля КАМАЗ не вжив передбачених законом заходів для повного переходу юридичної відповідальності за його використання особами, яким він його передав, а тому несе повну відповідальність за належне йому джерело підвищеної небезпеки –укладення ж договору, який не створив юридичних наслідків, не може бути підставою для покладення відповідальності за цю дію на іншу особу.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 521,23 грн. (409,09 грн. витрат на оплату державного мита, 112,14 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубівка»(Черкаський район, с.Дубіївка, вул. Богдана Хмельницького, 14-а, ідентифікаційний код 03793372) на користь закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»(м. Київ, бульв.Т.Шевченка, 37/122, ідентифікаційний код 23510137) 40909,26 грн. фактичних витрат страховика 521,23 грн. судових витрат –разом 41430,49 грн.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя Хабазня Ю.А.

Повний текст рішення підписано 04.02.2008