ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.10.08
Справа № 18/129пн

Суддя Корнієнко В.В.
розглянувши матеріали справи за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Перевальський торговий дім»,  м. Перевальськ Луганської області

до  приватного під?приємця ОСОБА_1,
м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- відкрите акціонерне товариство державна холдінгова компанія
«Луганськвуглебуд», м.
Перевальськ Луганської області

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
- Алчевська об'єднана державна податкова інспекція, м.
Алчевськ Луганської області

про
визнання
договору дійсним та

визнання права власності? на рухоме майно

за участю представників:

від позивача:                                        Суворов П.В. за дов. від 03.01.2008;

від відповідача:                              ОСОБА_1
-підприємець, паспорт довідка реєстратора;

від 3-ї особи (ВАТ ДХК
«Луганськвуглебуд»): не прибув;

від
3-ї особи (Алчевської ОДПІ):
Галушка Г.С. за дов. від 29.08.2008;

Меркулова М.В. за дов. від
16.07.2008.

Суть спору:
позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від 31.07.2008 № 1, який укладено між
сторонами за позовом;

-          про визнання за ним права власності
на будівлю управління загальною площею 2004,2 м2, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

-          про спонукання Перевальського БТІ
зареєструвати за позивачем право власності на вказану  будівлю.

Відповідач та третя особа -ВАТ ДХК
«Луганськвуглебуд»визнали позов у повному обсязі.

Третя особа -Алчевська об'єднана
державна податкова інспекція відзивом на позовну заяву від 01.10.2008 №
39009/10 проти позову заперечує посилаючись на незаконність договору
купівлі-продажу від 31.07.2008 № 1, який укладено між сторонами за позовом, так
як предмет вказаного договору -будівля управління, перебуває у податковій
заставі і проданий без згоди податкового органу.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін та третіх осіб, суд

В С Т А Н О В И В:

22.02.2002 між АКБ «Форум»та ВАТ
ДХК «Луганськвуглебуд»(3-ю особою по справі) був укладений кредитний
договір № 6 згідно якому АКБ «Форум»надав ВАТ ДХК «Луганськвуглебуд»кредит в
сумі 70000 грн.

22.02.2002 між вказаними особами
був укладений також договір застави, зареєстрований в реєстрі за № 319.
Предметом застави було нежитлове приміщення -будинок  управління, загальною площею 2004,2 м2,
що розташоване за адресою: м. Перевальськ Луганської області, АДРЕСА_1.

Згідно вказаному кредитному
договору та додатковим угодам до нього від 14.10.2002 №1, від 30.10.2002 № 2,
від 22.11.2002 № 3, від 09.12.2003 № 4, ВАТ ДХК «Луганськвуглебуд»зобов'язався
повернути кредит в строк до 22.12.2002 та сплатити АКБ
«Форум»відсотки за користування кредитними коштами.

ВАТ ДХК «Луганськвуглебуд»свої
зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконало.

16.05.2008 між АКБ «Форум»та
підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем по справі) був укладений договір
поруки, згідно з яким остання поручилася перед АКБ «Форум»за виконання ВАТ ДХК
«Луганськвуглебуд»зобов'язань за кредитним договором від 22.02.2002 № 6 (з
додатковими угодами).

За договором поруки від 16.05.2008
відповідач зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором погасити заборгованість по кредитному
договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, штраф, пеню.

ВАТ ДХК «Луганськвуглебуд»свої
кредитні зобов'язання перед АКБ «Форум»в повному обсязі не виконало.

На виконання договору поруки
відповідачем були виконані вказані кредитні зобов'язання ВАТ ДХК
«Луганськвуглебуд»перед АКБ «Форум»за кредитним договором в повному обсязі на
суму 54243,82 грн.

Відповідно до п. 2.5. договору
поруки, після виконання зобов'язань перед кредитором, поручитель має право
регресної вимоги до боржника.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 12.06.2008 по справі № 13/88, яке набрало законної сили,
було звернено стягнення в сумі 54243,82 грн. на майно, що є
предметом іпотеки -на вищевказаний будинок управління та визнано за
відповідачем (підприємцем ОСОБА_1) право на продаж
предмету іпотеки та встановлено порядок його продажу (у порядку
ст. 14 Закону України «Про іпотеку», тобто з урахуванням вимог закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»).

З урахуванням того, що продаж
нерухомого майна державних підприємств здійснюється на аукціонах, відповідачем
з приватним підприємством «Аукціонний центр»був укладений договір на проведення
аукціону з продажу майна ВАТ «ДХК «Луганськвуглебуд»-будинку управління, який
розташований за адресою: м. Перевальськ Луганської області, АДРЕСА_1.

Проведенню аукціону з продажу
вказаної будівлі передувала оцінка цієї будівлі спеціалізованою організацією
(ТОВ «Оптіма-Консалт»).

25.07.2008 відбулися аукціонні
торги з продажу майна ВАТ «ДХК «Луганськвуглебуд», що є предметом іпотеки
(будинок управління), переможцем яких став ТОВ «Перевальський торговий дім»(позивач
по справі).

Аукціонні торги проводилися з
урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)».

За результатами проведеного
аукціону був оформлений протокол № 1 проведення аукціонних торгів з продажу
майна підприємства ВАТ «Державна холдингова компанія «Луганськвуглебуд»від
25.07.2008.

Відповідно до порядку проведення
аукціону затверджений протокол є підставою для укладення протягом 15 днів
договору між покупцем та продавцем.

31.07.2008  між підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем)
та ТОВ «Перевальський торговий дім»(позивачем) був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 1 згідно якому, відповідач продав позивачу
об'єкт нерухомості -будівлю управління, площею 2004,2 м2, яка
розташована за адресою: м. Перевальськ Луганської області, АДРЕСА_1.

Листами від 25.07.2008, 31.07.2008 та
від 05.08.2008 позивач вимагав та нагадував відповідачу про необхідність
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Позивач зазначив, що відповідач
ухилився від нотаріального посвідчення договору.

На підставі ст. ст. 220, 334 ЦК
України позивач заявив вимоги:

-          про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від 31.07.2008 № 1, який укладено між
сторонами за позовом;

-          про визнання за ним права власності
на будівлю управління загальною площею 2004,2 м2, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1;

-          про спонукання Перевальського БТІ
зареєструвати за позивачем право власності на вказану  будівлю.

Відповідач та третя особа -ВАТ ДХК
«Луганськвуглебуд»визнали позов у повному обсязі.

Третя особа -Алчевська об'єднана
державна податкова інспекція відзивом на позовну заяву від 01.10.2008 №
39009/10 проти позову заперечує посилаючись на незаконність договору
купівлі-продажу від 31.07.2008 № 1, який укладено між сторонами за позовом, так
як предмет вказаного договору -будівля управління, перебуває у податковій
заставі і продана без згоди податкового органу.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін та третіх осіб, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Відповідно до ст. 556 Цивільного
кодексу України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення
стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи
комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій
(часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі
рішення суду.

Таким чином, до відповідача
перейшло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 12.06.2008 по справі № 13/88, яке набрало законної сили,
було звернено стягнення на майно, що є предметом іпотеки -на
вищевказаний будинок управління та визнано за відповідачем (підприємцем
ОСОБА_1) право на продаж предмету іпотеки та
встановлено порядок його продажу (у порядку ст. 14 Закону України «Про
іпотеку», тобто з урахуванням вимог закону України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу приватизацію)»).

З урахуванням вимог закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»був
проведений аукціон з продажу предмету іпотеки.

Переможцем аукціону став позивач.

Відповідно до пп. 8.6.1.
п. 8.6. ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник
податків, активи якого перебувають у податковій заставі,
здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому
узгодженню з податковим органом, в тому числі купівлі чи продажу
нерухомого та рухомого майна.

Таким чином, вказана заборона на
відчуження майна без згоди податкового органу стосується тільки
платника податку активи якого перебувають у податковій
заставі, і відповідно не стосується інших осіб, які здійснюють продаж
майна, яке перебуває у податковій заставі.

Аналогічної позиції притримується
Верховний суд України у своїй судовій практиці у господарських справах (копія
постанови ВСУ від 07.11.2006 залучена до матеріалів справи).

Нерухоме майно щодо якого заявлено
позовні вимоги -будівля управління, дійсно з 06.04.2005
перебувала у податковій заставі (витяг з Держреєстру обтяжень рухомого майна
від 04.08.2008).

Однак, договір застави від
22.02.2002, укладений між АКБ «Форум»та ВАТ ДХК «Луганськвуглебуд», був
зареєстрований у Держреєстру обтяжень раніше ніж виникла податкова
застава (договір був зареєстрований 22.02.2002, а податкова
застава -06.04.2005).

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України
«Про іпотеку», попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками.

Таким чином, продаж майна на аукціоні
проводився правомірно, так як при продажу цього майна не
повинні були застосовуватися положення пп. 8.6.1. п. 8.6. ст. 8 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а також це майно перебувало у іпотеці, яка має
вищий пріоритет.

Крім того, продаж здійснювався а
підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 657 Цивільного
кодексу України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Листами від 25.07.2008, від
05.08.2008 позивач вимагав та нагадував відповідачу про необхідність
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Однак, відповідач ухилився від його
нотаріального посвідчення про що свідчать його листи від 28.07.2008, від
29.07.2008 та від 08.08.2008, адресовані позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного
кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що сторони
домовилися щодо усіх істотних умов вищевказаного договору, що підтверджується
вищевказаними письмовими доказами, і відбулося часткове виконання
договору (позивачем частково сплачена вартість придбаного майна в
сумі  82534,80 грн.), але відповідач
ухилився від його нотаріального посвідчення.

За таких обставин, вимоги про
визнання дійсним договору купівлі-продажу від 31.07.2008 № 1, який укладено між
сторонами за позовом, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 334
Цивільного кодексу України право власності на майно за  договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту
такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З урахуванням того, що договір
купівлі-продажу від 31.07.2008 № 1, укладений між сторонами за позовом, визнаний
судом дійсним, а також з урахуванням вищенаведених положень ч. 3 ст.
334 Цивільного кодексу України, вимоги про визнання за позивачем права
власності на об'єкт нерухомості, розташовані за адресою: м. Перевальськ
Луганської області, АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, якими він
заперечує проти позову (про те, що договорі укладено у супереч вимогам пп.
8.6.1. п. 8.6. ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»), не
приймаються судом до уваги в зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю
(про що вказано вище).

Позовна вимога про спонукання
Перевальського БТІ зареєструвати за позивачем право власності на вищевказану
будівлю не підлягає задоволенню, так як відповідач - приватний
підприємець ОСОБА_1 не повинна відповідати за позовом в цій частині.

Відповідачем за вказаною вимогою
повинно бути Перевальське БТІ, однак, залучити його до участі у справі у якості
іншого відповідача неможливо, так як спір про спонукання БТІ зареєструвати
право власності, підлягає розгляду в адміністративному суді.

При пред'явленні позову позивач не в
повному розмірі сплатив державне мито. Позивачем сплачено держане мито в сумі
85 грн., тобто лише за вимогу немайнового характеру (про визнання договору
дійсним). Вимога про визнання права власності митом не оплачена. Така
вимога оплачується державним митом виходячи з вартості спірного майна.

Згідно договору купівлі-продажу від
31.07.2008 № 1 будівля управління продана за 825348 грн. Таким чином державне
мито в сумі 8253,48 грн. (1 % від вартості будівлі) підлягає стягненню з
позивача до Державного бюджету України.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України витрати на державне мито в сумі 8338,48 грн. (85 грн. -за вимогу про
визнання договору дійсним, 8253,48 грн. -за вимогу про визнання право
власності, виходячи з вартості придбаного майна) та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.
покладаються на відповідача, так як спір виник з його вини (ухилення від
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу).

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати дійсним
договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.07.2008 № 1, який укладено між товариством
з обмеженою відповідальністю «Перевальський торговий дім»
(м. Перевальськ Луганської області) та  приватним підприємцем
ОСОБА_1 (м. Луганськ).

3.          Визнати право власності
за товариством з обмеженою відповідальністю «Перевальський
торговий дім» (м. Перевальськ Луганської
області, вул. Томського, 10, ідентифікаційний код 31364541) на
об'єкт нерухомості -будівлю управління, загальною
площею 2004,2 м2, яка розташована за адресою: м. Перевальськ
Луганської області, АДРЕСА_1.

4.          Стягнути з товариства
з обмеженою відповідальністю «Перевальський торговий дім»
(м. Перевальськ Луганської області, вул. Томського, 10, ідентифікаційний
код 31364541) на користь Державного бюджету України державне
мито в сумі 8253,48 грн.; одержувач коштів: УДК у м.
Луганську, ідентифікаційний код 24046582, п/р 0006 в ГУДКУ в
Луганській області, МФО 804013, код бюджетної класифікацій 22090200, символ
звітності банку 095; наказ видати Алчевській ОДПІ.

5.          Стягнути з приватного
пі?дприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю
«Перевальський торговий дім» (м. Перевальськ Луганської
області, вул. Томського, 10, ідентифікаційний код 31364541) витрати
на державне мито в сумі 8338,48 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.; наказ видати.

6.          В решті позову відмовити.

02 жовтня 2008 р. було оголошено
лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до
ст. 84 ГПК України, підписано 07 жовтня 2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України
дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
В.В. Корнієнко