донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.01.2008 р.                                                              справа №25/293пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Гуревич М.А. дов. № 5 від 29.12.2007р.,

від відповідача:

Коротенко Р.О. дов. № 09-18/1311 від 28.12.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплект" м.Маріуполь

на рішення господарського суду

Донецької області

від

25.10.2007 року

по справі

№25/293пд

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплект" м.Маріуполь

до

Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь

про

визнання пунктів договору недійсними

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Комплект” м. Маріуполь Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь Донецької області, в якому просило визнати недійсними положення частини 2 пункту 5.14., пункту 5.15., частину 2 пункту 6.1., пункт 6.6. договору № 5501 від 25.12.2006р. про забезпечення пропускного режиму на території ВАТ „МК „Азовсталь” та відшкодування витрат на утримання доріг та тротуарів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що положення частини 2 пункту 5.14., пункту 5.15., частину 2 пункту 6.1. спірного договору суперечить вимогам статей 549, 1172 ЦК України, ст.ст. 130, 147 КЗпП України, та не відповідають предмету укладеного договору, та зазначає про те, що в актах складених відповідачем необґрунтовано фіксується розкрадання працівника ТОВ «Комплект»матеріальних цінностей.

Господарський суд Донецької області рішенням від 25.10.2007р. у справі №25/293пд у задоволенні позову відмовив у зв’язку з недоведеністю, посилаючись на те, що вимоги позивача не доведені та не мають під собою правового та доказового обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Комплект” м. Маріуполь Донецької області, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складу суддів.

Заявник скарги вважає, що при винесенні рішення господарський суд безпідставно не дав правової оцінки відповідності законодавству України положень договору № 5501 від 25.12.2006р., які позивач просив визнати недійсними, також суд не дослідив і не надав належну правову оцінку обставинам укладення та виконання спірного договору.

Крім того, заявник скарги звертає увагу суду на те, що рішення господарського суду від 25.10.2007р. у справі №25/293пд винесено у відсутність представника позивача, що позбавило його можливості реалізувати свої права, закріплені у статті 22 ГПК України, а також порушило принцип змагальності сторін, закріплений у статті 43 ГПК України.

У судовому засідання представник заявника скарги уточнив свої вимоги та просив рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд скасувати, прийняти нове рішення яким визнати недійсними положення частини 2 пункту 5.14., пункту 5.15., частину 2 пункту 6.1., пункт 6.6. договору № 5501 від 25.12.2006р.

Представник Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд залишити без змін, оскільки вважає дане рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між ВАТ «МК «Азовсталь»та ТОВ «Комплект»25.12.2006р. укладено договір № 5501 про забезпечення пропускного режиму на території ВАТ „МК „Азовсталь” та відшкодування витрат на утримання доріг та тротуарів.

У розділі 1 сторони визначили предмет даного договору, а саме те, що цей договір регулює питання пов’язані із забезпеченням пропускного режиму, відшкодування витрат на утримання доріг і тротуарів Комбінату, відповідача у справі, та стягнення плати за видачу перепусток. Орієнтовна ціна договору становить 50000грн.00коп.

Даний договір сторонами підписаний 25.12.2006р. без зауважень та заперечень, протокол розбіжностей сторонами до даного договору складений не був.

У відповідності до статті 11 Цивільного Кодексу України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Майново-господарські зобов’язання, у відповідності до ст. 179 Господарського Кодексу України, які виникають на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов’язаннями.

Статтею 179 Господарського Кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ГК України, з врахуванням особливостей, передбачених господарським законодавством.

Приписами статей 627, 628 Цивільного Кодексу України передбачено, що сторони є вільними при укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. При цьому зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що відповідач примусив його підписати договір на викладених в ньому умовах.

У главі 20 Господарського Кодексу України встановлений загальний порядок укладення господарських договорів, згідно якого за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором, після чого сторони погоджують розбіжності, які виникли та договір підписується на взаємоузгоджених умовах.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не направляв на адресу відповідача протокол розбіжностей, про що свідчить відсутність відповідної відмітки у тексті договору, або інші листи, які б підтверджували незгоду позивача з умовами договору.

Наведене дає підстави вважати, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, підписання спірного договору за викладеними в ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін.

Позивач в своїй заяві просить визнати недійсними частину 2 п. 5.14., п. 5.15., частину 2 п. 6.1., п. 6.6. договору № 5501 від 25.12.2006, посилаючись, як на правову підставу своїх вимог, на ст.ст. 203, 215, 217, 549, 614, Цивільного кодексу України.

Колегія суддів вважає дані вимоги позивача безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно статті 14 Цивільного Кодексу України цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, а при здійсненні своїх прав, як встановлено статтею 13 Цивільного Кодексу України, особа зобов’язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Статтею 199 Господарського Кодексу України встановлено, що за погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Згідно статті 546 Цивільного Кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Виходячи з того, що предметом договору є забезпечення пропускного режиму на території відповідача, то вказане зобов’язання є основним і тому, у відповідності до ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) повинно забезпечуватися, якщо це встановлено договором або законом.

На підставі наведеного, слід визнати, що сторони обґрунтовано встановили забезпечення виконання зобов’язання неустойкою у вигляді штрафу в конкретній грошовій сумі, що не суперечить вимогам ст. 199 ГК України, і враховуючи те, що сторонами добровільно встановлений такий штраф, посилання позивача на частину 2 ст. 549 ЦК України визнаються необґрунтованими.

Як спосіб (вид) забезпечення зобов’язання неустойка у вигляді штрафу має всі характерні ознаки: майновий зміст, націлена на спонукання боржника до виконання свого зобов’язання (а не лише на його покарання як правопорушника), може забезпечувати дійсні зобов’язання, носить додатковий характер. Оскільки в даному випадку неустойка не є мірою відповідальності, то і вимоги ст. 614 ЦК України на неї не розповсюджуються.

Отже, виходячи з того, що у відповідності до ст.ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов’язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності із законом, іншими правовими актами, умовами договору, а сторони мають право встановити такі, що не суперечать закону види (способи) забезпечення зобов’язання, вимоги позивача про визнання недійсними положень частини 2 пункту 5.14., пункту 5.15., частини 2 пункту 6.1., пункт 6.6. договору № 5501 від 25.12.2006р. про забезпечення пропускного режиму на території ВАТ „МК „Азовсталь” та відшкодування витрат на утримання доріг та тротуарів, задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Аналізуючи умови спірного договору, колегія суддів встановила, що зміст спірних пунктів договору не суперечить вимогам чинного законодавства, сторони мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх волі, умови договору націлені на реальне настання наслідків, обумовлених вказаним договором, тому підстав для визнання недійсними спірних пунктів договору не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання недійсними положень частини 2 пункту 5.14., пункту 5.15., частини 2 пункту 6.1., пункт 6.6. договору № 5501 від 25.12.2006р. про забезпечення пропускного режиму на території ВАТ „МК „Азовсталь” та відшкодування витрат на утримання доріг та тротуарів.

Доводи заявника скарги про те, що господарським судом при винесенні рішення був порушений принцип змагальності сторін, закріплений у статті 43 ГПК України, не знайшли підтвердження в ході слухання справи виходячи з того, що позивач належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи № 25/293пд. Крім того, в ухвалі господарського суду від 04.10.2007р. явка представників сторін у судове засідання не було визнана обов’язковою.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд про відмову у задоволенні позову, підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга –залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект»м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 25.10.2007р. у справі №25/293пд залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС