ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

02
жовтня 2008 р.

№
22/182

Колегія
суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова
Є.В.,

суддів:

Данилової
Т.Б.,

Ходаківської
І.П.,

розглянула

касаційну
скаргу

ОСОБА_1(далі
-ОСОБА_1.)

на
ухвалу

господарського
суду Львівської області

від

21.07.08

у справі

№ 22/182

господарського
суду

Львівської
області

за
позовом

ОСОБА_2,
ОСОБА_3

до

відкритого
акціонерного товариства "Завод Львівсільмаш",

треті
особи:

ОСОБА_1.,
ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

Особливості
процедури розгляду господарських справ в касаційному порядку передбачені
розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Отже,
відповідна скарга може бути розглянута в касаційному порядку за умови
дотримання вимог, викладених у розділі ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України.

ОСОБА_1.
звернувся до Вищого господарського суду України з  касаційною скаргою б/н б/д на ухвалу від
21.07.08 господарського суду Львівської області, якою порушено провадження у
даній справі та одночасно вирішено питання про об'єднання позовів.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 129 Конституції
України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення
апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Зазначена
конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 12 Закону України
"Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та
інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають
право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже,
реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового
рішення названим Законом ставиться у залежність від

положень
процесуального закону.

Тобто,
Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми
про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на
апеляційне та касаційне оскарження ухвал суду першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно
до приписів ч. 1 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України  ухвали місцевого господарського суду можуть
бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та
Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом". Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 11113
Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що ухвали
місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені у
касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Таким
чином, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких
прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу
України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Приписами
ст.ст. 58, 64 Господарського процесуального кодексу України не передбачено
можливості оскарження ухвал суду, якими вирішено питання про порушення
провадження у справі та об'єднання позовних вимог.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України наголошує, що відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею
55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом
з тим, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України
сторони мають право, зокрема, оскаржувати судові рішення господарського суду в
установленому цим Кодексом порядку. При цьому, встановлено, що сторони
зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім
того, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує роз'яснення,
розміщені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про
незалежність судової влади" від 13.06.07 № 8, яким передбачено, що
оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується
провадження у справі, крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом,
не допускається.

Також,
колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на
інформаційний лист Верховного Суду України від 10.09.08 № 3.2-2008 яким
визначено, що у разі подання касаційної скаргу на ухвалу місцевого або
апеляційного господарського суду, яку не може бути оскаржено, відповідному місцевому
або апеляційному господарському суду, до якого надіслано скаргу, слід
відмовляти у прийнятті такої скарги з посиланням на ч.ч. 1, 4 ст. 11113
Господарського процесуального кодексу України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України наголошує, що згідно положень ст.ст.
6, 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. 86, ч. 1 ст. 11113 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду
України

у х в а л и л а :

Відмовити
у прийнятті до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу від 21.07.08
господарського суду Львівської області у справі № 22/182 господарського суду
Львівської області.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська