ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого, Мележик Н. І., Подоляк О. А.,

за участю представників: позивача –Яременко С. С. дов. № 0803-1 від 11.03.2008 року, Сая І. Ф., директора, ВАТ "Завод "Львівсільмаш" Онищака П. І., ТОВ "3С –Інвест" Сидорович Р. М. дов. від 07.03.2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ДП "Норма" ВАТ "Завод "Львівсільмаш" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року у справі господарського суду Львівської області за позовом ДП "Норма" ВАТ "Завод "Львівсільмаш" до ВАТ "Львівсільмаш" та ЗАТ "Міжнародна агропромислова корпорація", 3-і особи –АКБ "Київ" та ТОВ "3С –Інвест", про визнання недійсним договору міни,

УСТАНОВИВ:

У червні 2006 року ДП "Норма" ВАТ "Завод "Львівсільмаш" звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ "Завод "Львівсільмаш" та ЗАТ "Міжнародна агропромислова корпорація" про визнання недійсним договору міни, укладеного між відповідачами 13 лютого 2006 року.

Позов обгрунтував невідповідністю спірного договору вимогам ст. ст.20, 133, 136 ГК України, ст.ст. 91, 203, 228, 229 ЦК України.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2007 року у позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року рішення господарського суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами ст.ст. 128, 203, 229, 526, 586 ЦК України, ст.ст.20, 66, 136, 140 ГК України, ст.ст. 12, 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.7 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст.ст. 6, 7, 26 Закону України "Про власність" та ст. 10 Закону України "Про підприємства в Україні".

Заявник вважає, що відповідачі не мали права укладати спірну угоду, тому що відчужене за нею майно знаходиться в оперативному управлінні позивача і обліковується в нього на балансі.

Крім того, заявник стверджує, що спірна угода незаконна, тому що на момент її вчинення майно перебувало в податковій заставі.

У судове засідання не з’явились представники ЗАТ "Міжнародна агропромислова корпорація" та АКБ "Київ".

З огляду на те, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за відсутності їх представників.

Вислухавши пояснення представників позивача, ВАТ "Завод "Львівсільмаш" та ТОВ "3С – Інвест", обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Cудами встановлено, що спірний договір укладено між відповідачами 13 лютого 2006 року, посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І. і зареєстровано в реєстрі за номером 395.

За цим договором на підставі змін до плану санації боржника в межах справи про банкрутство ВАТ "Завод "Львівсільмаш" зобов’язалось передати ЗАТ "Міжнародна агропромислова корпорація" у власність належні ВАТ "Завод "Львівсільмаш" будівлі загальною вартістю 19013182 гривні, розташовані у м. Львові та Львівській області, в числі яких знаходиться і спірне майно –нежитлові будівлі загальною площею 16959,4 кв. метрів, розташовані за адресою: м. Львів, вул. Зоряна, 7.

Зазначені зміни до плану санації ВАТ "Завод "Львівсільмаш" затверджені ухвалою господарського суду Львівської області від 6 грудня 2005 року.

Після виконання спірного договору ухвалою від 7 квітня 2006 року суд затвердив звіт керуючого санацією ВАТ "Завод "Львівсільмаш", перевіривши, зокрема, і виконання спірної угоди, та припинив провадження у справі про банкрутство.

Судом на підставі реєстраційної справи Львівського БТІ встановлено, що спірне майно на момент вчинення вказаної угоди належало на праві колективної власності ВАТ "Завод "Львівсільмаш".

Позивач є дочірнім підприємством ВАТ "Завод "Львісільмаш" і право власності на спірне майно у встановленому законом порядку йому не передавалось.

За таких обставин господарський суд вірно застосував норми ГК України, ЦК України, Законів України "Про власність", "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", прийшов до обгрунтованого висновку про те, що спірна угода не порушує жодних прав або охоронюваних законом інтересів позивача і юридично правильно відмовив у позові.

Посилання заявника на право оперативного управління спірним майном не впливає на правильність юридичних висновків судів попередніх інстанцій, оскільки право оперативного управління не тотожне праву власності і містить в собі лише 2 складових права власності –право володіння та право користування, а право розпорядження майном належить лише його власнику.

І саме законний власник вказаного майна - ВАТ "Завод "Львівсільмаш" - і скористався в даному випадку своїм невід’ємним правом розпоряджатися своєю власністю при укладенні спірного договору міни.

З огляду на викладене, рішення суду законні і обгрунтовані, а тому зміні не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2007 року - без змін.

Головуючий                                          Т. Козир

Судді Н. Мележик

О. Подоляк