СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.02.08                                                                                 Справа № 18/142ад(8/216).

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом дочірнього підприємства «Ніколь», м. Луганськ

до: 1-го відповідача –державної податкової інспекції в м. Красний Луч, м. Красний Луч Луганської області

2-го відповідача –головного управління Державного казначейства України в Луганській області, м. Луганськ

про повернення безпідставно сплачених коштів в сумі 22186,84 грн.

при секретарі Мелеховій О.С.

за участю представників:

від позивача:                              Токарєв В.М. за дов. від 01.02.2008;

від 1-го відповідача:                     Яковлєв О.І. за дов. № 62/10-25;

від 2-го відповідача:                     не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про повернення грошових коштів в сумі 22186,84 грн., які зайве сплачені ним (на вимогу 1-го відповідача) за 55 торгових патентів за 1-й та 2-й квартали 2004 р.

Переплата була здійснена позивачем в зв’язку із збільшенням вартості вказаних торгових патентів з 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік».

Позивач вважає, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»не підлягають застосуванню в частині збільшення вартості торгових патентів, так як ці положення прийняті усупереч положенням Закону України «Про систему оподаткування»та Бюджетного кодексу України, і тому, здійснені позивачем доплати за патенти є безпідставною переплатою, яка підлягає поверненню.

1-й та 2-й відповідачі проти позову заперечують посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Ніколь»–позивач у справі, здійснює підприємницьку діяльність у сфері грального бізнесу на території Луганської області і має гральні місця з гральними автоматами на території м. Красний Луч.

Станом на 01.01.2004 позивач мав 50 торгових патентів на право здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу (для використання гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем), придбаних у ДПІ м. Красний Луч –1-го відповідача по справі.

У грудні 2003 року позивач повністю оплатив вартість вказаних 50 торгових патентів за 1-й квартал 2004 року виходячи із ставок, які діяли на той час –350 грн. за один патент, за один квартал (було сплачено 17500 грн. за квитанцією від 12.12.2003 № 145) (50 патентів х 350 грн. = 17500 грн.).

Про повернення вказаних (сплачених у грудні 2003 р. за 50 патентів за 1-й квартал 2004 р.) грошових коштів, позивач вимоги не заявляв.

З 01.01.2004 набрав сили Закон України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»статтею 57 якого плата за торгові патенти для використання грального автомата була збільшена у двічі (до 01.01.2004 плата за один патент за один рік складала 1400 грн. (відповідно за один квартал –350 грн.), а з 01.01.2004 плата за один патент за один рік стала складати вже 2800 грн. (відповідно за один квартал –700 грн.)

У 1-му кварталі 2004 року позивач придбав ще 5 торгових патентів за які сплатив 5873,68 грн. за 1-й квартал 2004 р., виходячи вже з нових (подвійних) ставок, встановлених ст. 57 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»–700 грн. за один патент, за один квартал (позивачем було сплачено за квитанцією від 10.01.2004 № 300 –3996,75 грн., за квитанцією від 18.02.2004 № 504 –1023,08 грн., за квитанцією від 11.03.2004 № 14811 – 853,85 грн.).

Платіжним дорученням від 12.03.2004 № 90 та квитанцією від 15.03.2004 № 15415 позивач сплатив вартість 55 вищевказаних торгових патентів за 2-й квартал 2004 року в загальній сумі 38500 грн., також виходячи з нових (подвійних) ставок, встановлених ст. 57 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»–700 грн. за один патент, за один квартал (55 патентів х 700 грн. = 38500 грн.).

Всього у першому кварталі 2004 року позивач сплатив за 55 торгових патентів за 1-й та 2-й квартали 2004 року 44373,68 грн. (5873,68 + 38500).

Позивач вважає, що вказана плата за патенти сплачена ним у двічі більшому розмірі, ніж встановлено законодавством, у зв’язку з чим половина сплаченої ним суми –22186,84 грн. (44373,68 : 2) є необґрунтованою переплатою.

16.08.2004 позивач надіслав 1-му відповідачу (ДПІ) лист яким просив зарахувати переплату за патенти в сумі 22186,84 грн. в рахунок майбутніх платежів з цього виду податку.

1-й відповідач (ДПІ) листом від 26.08.2004 № 7238/15 відмовив позивачу посилаючись на відсутність переплати, оскільки плата за патент в сфері грального бізнесу збільшена вдвічі на підставі Законів України «Про державний бюджет України на 2004 рік»та «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Позивач вважає внесену ним у 1-му кварталі 2004 року плату надмірною сплатою вартості патентів, оскільки Закон України «Про державний бюджет України на 2004 рік»та Закон України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», на які посилається податковий орган, не можуть прийматися до уваги, у зв'язку з порушенням існуючого порядку внесення змін до законодавчих актів з питань оподаткування.

З урахуванням уточнення позовної заяви від 22.02.2008 позивач заявив вимоги про повернення грошових коштів в сумі 22186,84 грн., які зайве сплачені ним в 2004 році за 55 торгівельних патентів за 1-й та 2-й квартали 2004 р. (зокрема, заявлені до стягнення кошти були сплачені позивачем за квитанцією від 10.01.2004 № 300, за квитанцією від 18.02.2004 № 504, за квитанцією від 11.03.2004 № 14811, за квитанцією від 15.03.2005 № 15415, платіжним дорученням від 12.03.2004 № 90)

1-й та 2-й відповідачі проти позову заперечують посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Вказані позивачем положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»не визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Згідно правилам застосування норм матеріального права (які встановлені теорією права як наукою) у разі різного врегулювання одних і тих же відносин (питань) різними законодавчими актами (загальним і спеціальним), застосовується спеціальний закон.

Таким спеціальним законом при вказаних обставинах є Закон України «Про Державний бюджет України на 2004 рік».

Тому, для врегулювання спірних відносин слід застосовувати саме цей спеціальний Закон.

Вказаної правової позиції також притримується Верховний суд України у своїй судовій практиці (постанова ВСУ від 14.11.2006 по справі № 12/168).

Крім того, на безпідставність доводів позивача та помилковість обґрунтувань суду першої інстанції (про те, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»не підлягає застосуванню у спірних відносинах) вказує Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 21.02.2007 по даній справі.

За таких обставин, доводи позивача про те, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»не підлягають застосуванню, не приймаються судом до уваги в зв’язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем у 1-му кварталі 2004 року не була здійснена переплата за торгові патенти на право здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу (для використання гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем), і тому, грошові кошти в сумі 22186,84 грн. поверненню не підлягають.

За таких обставин, в позові слід відмовити в зв’язку з його безпідставністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

22 лютого 2008 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 27 лютого 2008 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 27 лютого 2008 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     В.В. Корнієнко