КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2008                                                                                           № 26/131

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: Корнієнко І.Б. – представник за довіреністю,

від відповідача: представник не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.05.2008

у справі № 26/131

за позовом                               ЗАТ "Лафарж Гіпс"

до                                                   Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Глобус"

про                                                  стягнення 142641,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2008 року Закрите акціонерне товариство „Лафарж Гіпс” звернулось з позовом про стягнення з Страхового Товариства з додатковою відповідальністю „Глобус” 142 641,67 грн. – страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту „АК” №010706 від 29.04.2006р. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов’язання по оплаті страхового відшкодування, чим порушив свої зобов’язання за договором добровільного страхування наземного транспорту „АК” №010706 від 29.04.2006р..

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2008р. позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Страхового Товариства з додатковою відповідальністю „Глобус” 142641,67 грн. – страхового відшкодування, 1426,42 грн. - державного мита та 118 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 15.05.2008р. скасувати, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається, на те, що посвідчення водія громадянина Серебрякова Д.О. серії АББ №025231 категорії „В” від 09.12.1987р. є недійсним , оскільки строк його чинності закінчився 09.12.1989р.

Крім того, відповідач вважає, що передача власником транспортного засобу в користування і розпорядження іншій особі повинна бути оформлена довіреністю, а не наказом.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Матеріали справи містять докази про належне повідомлення відповідача про призначення справи до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія встановила наступне.

29.04.2006р. між сторонами по даній справі був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (АВТО-АСКО) АК №010706. Відповідно до п.4 вказаного договору об’єктом страхування є легковий автомобіль Nissan X - Trail, ( д.н. АН 6293 ВС ). Згідно з п.5 договору застрахованими ризиками, зокрема, є пошкодження, знищення транспортного засобу внаслідок ДТП.

06.07.2006 р. в районі м. Костянтинівка Донецької області трапилась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля Nissan X - Trail, ( д.н. АН 6293 ВС ) під керуванням Серебрякова Д.О., який перебуває у трудових відносинах з позивачем та займає посаду директора по капітальному будівництву. Застрахований автомобіль закріплений за громадянином Серебряковим Д.О відповідно до наказу Голови правління ЗАТ “Лафарж Гіпс” № 01/03 –114 від 12.05.2006 р. та автомобіля АЗЛК 2140 ( д.н. АН 0264АО) під керуванням Єрмоленка М.С.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю Nissan X- Trail,

( д.н. АН 6293 ВС ), який був застрахований у відповідача, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту „АК” № 010706 від 29.04.2006 р.

Згідно з Висновком спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 258/07 від 25.07.2006р., матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого відповідачем автомобіля внаслідок ДТП складає 62016, 37 євро .

Виконуючи умови укладеного договору, 11.01.2007 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

29.01.2007 р. позивач отримав лист № 0242-ВРСВ від 24.01.2007 р. від Страхового товариства з додатковою відповідальністю “Глобус” про визнання дорожньо –транспортної пригоди, яка відбулася за участю застрахованого автомобіля страховим випадком, але виплатити суму страхового відшкодування у розмірі, встановленому в п.5 вказаного договору , а саме, 142641, 67 грн. відмовився. Підставою відмови у виплаті суми страхового відшкодування , як вказує в своєму листі відповідач, є ненадання позивачем копії чинного посвідчення водія, який керував застрахованим автомобілем під час скоєння ДТП, а саме громадянина Серебрякова Д.О

19.07.2007р. з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу лист № 01/01-637 з повторною вимогою провести виплату страхового відшкодування у розмірі 142 641, 67 грн., але відповідач у своєму листі № 1796 від 06.08.2007 р. вдруге відмовив у виплаті суми страхового відшкодування на підставі недійсності посвідчення водія громадянина Серебрякова Д.О. серії АББ № 025232 категорії “В ”від 09.12.1987 р., посилаючись на те, що його строк чинності закінчився 09.12.1989 р.

Однак, як свідчать відмітки ДАІ УМВС України на зворотному боці зазначеного посвідчення, строк посвідчення пролонгований до 26.12.1990 р., а з 1990 р. є штамп, яким зазначено, що посвідчення водія Серебрякова Д.О є постійним. Крім того, водію Серебрякову Д.О був виданий до посвідчення водія новий талон серії АББ № 025232 взамін старого талону від 19.05.1994 р., який є додатком до посвідчення водія. ( заміна талону старого зразка на новий неможлива, якщо само посвідчення недійсне ).

Разом з тим на підтвердження факту дійсності та чинності посвідчення водія серії АББ № 025232 від 09.12.1987 р., виданого на ім‘я Серебрякова Д.О. позивач надав суду довідку інспектора відділення АП ВЗДП ДАІ УМВС України в області від 01.02.2007 р. про те, що зазначене посвідчення водія серед позбавлених або затриманих не значиться та довідку Державтоінспектора РЕВ 2-ого міжрайонного відділу ДАІ при УМВС України в

Дніпропетровській області О.А Бережного № 14/2-С-1 від 06.02.2007 р., в який зазначено, що посвідчення водія Серебрякова Д.О видане 09.12.1987 р., а дані про недійсність цього посвідчення відсутні ( оригінали довідок оглянуті в судовому засіданні, завіренні належним чином копії знаходяться в матеріалах справи ).

Відповідно до п.12.1 Правил добровільного страхування наземного транспорту страхової компанії “Глобус”, на підставі яких був укладений договір Добровільного страхування наземного транспорту ( АВТО –КАСКО ) АК № 010706 від 29.04.2006 р. між Закритим акціонерним товариством “Лафарж Гіпс” та Страховим Товариством з додатковою відповідальністю “Глобус”, виплата страхового відшкодування проводиться після встановлення факту страхового випадку, визнання цього факту компетентними органами і визначення розміру збитків підтверджених відповідними документами.

У своєму листі №0242-ВРСВ від 24.01.2007 р. направленому позивачу, відповідач визнав факт настання страхового випадку, такий факт був визнаний і органами ДАІ, що підтверджується листом –довідкою Костянтинівського МВ УМВС України в Донецькій області № 11/16521 від 15.12.2006 р, а розмір збитків був встановлений висновком незалежної судової автотоварознавчої експертизи, що проводилась спеціалістом СПД Бодак В.Ю № 258/07 від 25.07.2006р.

Згідно з п.12.5 зазначених правил, при знищенні транспортного засобу страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми з урахуванням зносу за період дії договору страхування. Під знищенням розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ складає більш як 75 % страхової суми чи дійсної вартості ТЗ на момент страхування.

Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавчої експертизи №258/07 від 25.07.2006 р., сума відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 62016, 37 евро, що значно перевищує ринкову вартість застрахованого автомобіля і страхову суму.

Відповідно до п. 12.4.3 Правил страховик відшкодує тільки прямі збитки в межах вартості автомобіля або його частин на дату страхового випадку. Прямий матеріальний збиток –це вартісне значення реальних витрат, що несе страхувальник при пошкодженні ТЗ.

Отже, при знищенні застрахованого автомобіля, позивач зазнав прямих збитків, які дорівнюють вартості застрахованого автомобіля або страхової суми.

Пунктом 12 зазначених правил передбачені випадки, при настанні яких страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, але серед зазначених підстав, підстава на яку посилається відповідач у своїх листах, направлених позивачу, відсутня, тому відповідач безпідставно відмовляє позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, чим порушує умови договору добровільного страхування наземного транспорту ( АВТО –КАСКО ) АК № 010706 від 29.04.2006 р, який був укладений між Закритим акціонерним товариством “Лафарж Гіпс” та Страховим Товариством з додатковою відповідальністю “Глобус ”.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона ( страховик ) зобов‘язується у разі настання певної події ( страхового випадку ) виплатити другій стороні ( страхувальникові ) або інший особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов‘язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами безпідставність позовних вимог.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вищевстановлені та зазначені судом обставини, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, яким позов задоволено в повному обсязі, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Страхового Товариства з додатковою відповідальністю „Глобус” на рішення Господарського суду м. Києва від 15.05.2008 року залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 15.05.2005 року у справі №26/131 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №26/131 направити до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

14.11.08 (відправлено)