ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.08 р.
Справа № 44/391пн

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко
Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (представник
ОСОБА_2, довіреність Д-1949 від 11.12.07 року), до виконавчого комітету
Донецької міської ради (представник Снегірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від
12.12.05 року), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору
комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька”
(представник до судового засідання не з'явився) про визнання права власності
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на
вбудовано-прибудоване нежитлове нерухоме приміщення загальною площею 47,3 м2, з
прибудовою тамбура (літ.а27) площею 3,6 м2, а також ґанку (літ.а28),
розташоване АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернувся до суду з
позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі - Комітет) про
визнання права власності Підприємця на вбудовано-прибудоване нежитлове нерухоме
приміщення загальною площею 47,3 м2, з прибудовою тамбура (літ.а27) площею 3,6
м2, а також ґанку (літ.а28), розташоване АДРЕСА_1 (далі - Приміщення). Позовні
вимоги Підприємця ґрунтуються на неузгодженні Комітетом питання про
перепланування та переведення у нежитловий фонд спірного Приміщення, не
зважаючи на те, що Приміщення не є придатним для проживання, а його
реконструкція, здійснена Підприємством для використання спірної нерухомості у
комерційних цілях, є такою, що відповідає встановленим будівельним правилам та
нормам. Означена бездіяльність Комітету, на думку позивача, порушує речові
права позивача на Приміщення, оскільки Підприємець не в змозі використовувати
Приміщення у власній підприємницькій діяльності, тобто обмежується право
користування Приміщенням, як складова частина права власності.

Представник Підприємця в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Комітету в судовому
засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що дозволу на реконструкцію
Приміщення - не надано оскільки вказана нерухомість реконструйована самовільно,
крім того, в матеріалах справи відсутні дані про оспорювання Комітетом права
власності Підприємця, через що позивач був не вправі подавати поточний позов.

В порядку статті 27 ГПК України
судом залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет
спору комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька”
(далі - Бюро), як тимчасовий орган державної реєстрації прав на нерухомість.

В порядку статті 41 ГПК України,
суд провів судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої,
Приміщення відповідає вимогам будівельних норм та правил, у тому числі
протипожежних та санітарних, перебуває у доброму стані і є непридатним для
проживання громадян (нежитловим).

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємця підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями
655-697 ЦК України, між продавцем громадянкою ОСОБА_3 та покупцем Підприємцем
27.10.05 року укладено договір щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 44,5 м2 (далі - Об'єкт). Означений договір купівлі-продажу згідно статті
657 ЦК України укладено у письмовій формі та посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4.

В порядку статей 209-210 ЦК України
та згідно вищезазначеного договору, право власності Підприємця на Об'єкт
виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору
купівлі-продажу - з 27.10.05 року.

Таким чином, виходячи зі змісту
норм статей 12-13, 15 Закону України „Про власність” (чинного на момент
укладення договору купівлі-продажу) та статей 316-317, 328 ЦК України -
Підприємець є добросовісним набувачем та власником Об'єкту, отриманого на
підставах, що передбачені договором та не заборонені законом.

Позивач самочинно здійснив
перебудову існуючого Об'єкту внаслідок чого утворилося Приміщення, яке
перестало бути житловим, про що свідчить технічний паспорт Бюро № 3/14856,
технічний висновок АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”
та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 217/23 від 28.01.08 року,
згідно якого Приміщення не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові
будівлі” і має експлуатуватися лише як перукарня.

Виходячи з норм частини 2 статті 7
Житлового кодексу Української РСР, непридатні для проживання жилі приміщення, у
тому числі Об'єкт, переобладнуються для використання в інших цілях. З огляду на
наведене, Підприємець, з метою реалізації власних прав на користування
Об'єктом, проживання у якому на теперішній час є неможливим, а також в порядку
реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями
41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснив
переобладнання Об'єкту у Приміщення. Зокрема, позивачем самочинно переобладнано
вже існуючу нерухомість. Ідентифікація цього нового об'єкту нерухомості
Приміщення, а також відповідність Приміщення існуючим санітарним, вогнетривким
та будівельним нормам та правилам, факт доброго стану Приміщення, та факт
непогіршення стану несучих конструкцій будинку внаслідок перебудови - визначені
низкою документів, у тому числі висновком судового експерта № 217/23 від
28.01.08 року, технічним висновком АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство
„Донбасреконструкція” з додатками та технічним паспортом Бюро з
інвентаризаційної справи № 3/14856.

З огляду на наведене, означене
право власності Підприємця на Приміщення виникло на законних підставах, тому
суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну
нерухомість. Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК
України, за висновком суду є властивим Приміщенню, оскільки за матеріалами
справи Приміщення розташоване на земельній ділянці, а його переміщення є
неможливим без знецінення та зміни призначення. Технічний паспорт на Приміщення
№ 3/14856, виданий органами державної реєстрації в порядку Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та
Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, означає, що Бюро здійснено технічну інвентаризацію саме нерухомого майна
(Приміщення).

Статус спірної нерухомості як
нежитлового приміщення, витікає з висновку судового експерта № 217/23 від
28.01.08 року, технічного висновку АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство
„Донбасреконструкція” з додатками та технічного паспорту Бюро з
інвентаризаційної справи № 3/14856, за змістом яких цільовим призначенням
Приміщення не може бути проживання громадян. Вказане в порядку частини 4 статті
4 Житлового кодексу Української РСР означає, що Приміщення у будь-якому разі не
відноситься до житлового фонду і за висновком суду є нежитловим.

У відповідності до статті 328 ЦК
України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо
інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємець може
вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого
статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений
правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими
особами такого права власності.

Оскільки згідно змісту позовних
вимог та наданих матеріалів, Комітет вважає Приміщення самовільно
реконструйованим, що унеможливлює прийняття
його в експлуатацію, суд доходить висновку, що позивач мав право
звертатися до суду за захистом свого права власності, оскільки порушується
право Підприємця щодо використання Приміщення у підприємницькій діяльності, як
елемент речового права власності.

Жодних доказів порушення в
процедурі переобладнання Об'єкту у Приміщення чиїхось законних прав та
охоронюваних законом інтересів або будівельно-санітарних норм - суду не надано.

З огляду на наведене, причиною
виникнення спору є невизнання відповідачем права власності та права на
користування нежитловим Приміщенням, а також порушення Комітетом норм
Конституції України, ЦК України, ГК України та інших норм, які регулюють режим
права власності.

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям
спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на
будівництво та переобладнання Приміщення.

На підставі ст.41-42 Конституції
України, ст.ст.181, 202, 316-317, 328, 331, 383, 392, 655-697 ЦК України,
ст.ст.12-15, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.4, 7 ЖК УРСР,
ст.ст.1, 2, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до виконавчого комітету Донецької міської
ради про визнання права власності суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 на вбудовано-прибудоване нежитлове нерухоме приміщення загальною
площею 47,3 м2, з прибудовою тамбура (літ.а27) площею 3,6 м2, а також ґанку
(літ.а28), розташоване АДРЕСА_1.

Визнати право власності суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на вбудовано-прибудоване
нежитлове нерухоме приміщення загальною площею 47,3 м2, з прибудовою тамбура
(літ.а27) площею 3,6 м2, а також ґанку (літ.а28), розташоване АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Мєзєнцев Є.І.

Надруковано
у 4 примірниках:

1
-позивачу

2
-відповідачу

3
-третійособі

4
-господарському суду Донецької області