ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 р.

№
19/276

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.,

суддів

Гоголь
Т.Г.

Швеця
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 22 квітня 2008 року

у
справі

№ 19/276

господарського
суду

Львівської
області

за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю  "Є
ВАН ВАЙК і МОЯ ЛОГІСТИК"

до

1)
Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемберг" 2) суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

усунення
перешкод у користуванні майном та стягнення збитків

за участю представників сторін від:

позивача:
не з'явилися,
належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги,

відповідача
1): не з'явилися,
належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги,

відповідача
2): Павловський А.В.
(дов. від 12.10.07),

ВСТАНОВИВ:

У
серпні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Є ВАН ВАЙК І МОЯ
ЛОГІСТИК" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Львівської
області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Лемберг" (далі - відповідач 1) та суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про зобов'язання відповідачів
не чинити перешкод у користуванні позивачем землями загального користування,
демонтувати та прибрати з вказаної земельної ділянки усі існуючі перешкоди для
руху транспортних засобів, зокрема, встановлені ворота та дерев'яні стовпці і
стягнути солідарно з відповідачів 24500 грн заподіяних прямих збитків та 100
000 грн непрямих збитків.

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 09 січня 2008 року (суддя Левицька
Н.Г.) позовні вимоги задоволено частково, зобов'язано СПД-фізичну особу
ОСОБА_1. не чинити перешкод у користуванні дорогою загального користування, що
веде до земельної ділянки позивача і за власний рахунок демонтувати та прибрати
з дороги загального користування усі існуючі перешкоди для руху транспортних
засобів, зокрема, встановлені ворота та дерев'яні стовпці. Приймаючи рішення у
справі, суд першої інстанції послався на статті 12, 83 , 189, 125, 126 ЗК
України, статтю 22 Закону України "Про автомобільний транспорт",
статті 5, 32 Закону України "Про автомобільні дороги", на підставі
яких суд дійшов висновку про незаконне встановлення другим відповідачем воріт і
дерев'яних стовпців на дорозі загального користування, у зв'язку з чим
унеможливив проїзд до земельної ділянки позивачу і тим самим здійснював
перешкоди у користуванні ТОВ "Є ВАН ВАЙК І МОЯ ЛОГІСТИК" належної
йому на праві власності земельної ділянки.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2008 року (колегією
суддів у складі: Юрченка Я.О. - головуючого, Зварич О.В., Якімець Г.Г.) рішення
Господарського суду Львівської області від 09.01.08 залишено без змін з тих же
мотивів.

Не
погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа Різник Богдан Степанович звернувся до Вищого
господарського суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову у
даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог (з урахуванням уточнень), обґрунтовуючи скаргу доводами щодо
порушення судами положень статті 9 Закону України "Про автомобільний
транспорт", статей 54, 83, 84 ГПК України. Крім того, скаржник зазначив,
що судами попередніх інстанцій невмотивовано залишено без розгляду подане ним
клопотання про залучення до участі у даній справі Солонківську сільську раду в
якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача як власника
спірної земельної ділянки.

Заслухавши
суддю-доповідача Швеця В.О., пояснення представника другого відповідача,
розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково з  наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
позивач в силу договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.01.07 є
власником земельної ділянки, загальною площею 1,6469 га, яка розташована за
адресою: с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, що
підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 511305 (а.с. 13).

На
підставі рішення 12 сесії 4-го скликання Солонківської сільської ради від
03.06.05 суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 належить на
праві власності земельна ділянка, загальною площею 0,4925 га, розташованої за
адресою: вул. Стрийська, 1, с. Солонка Пустомитівського району Львівської
області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯА № 727368.

Підставою
для звернення ТОВ "Є ВАН ВАЙК І МОЯ ЛОГІСТИК" до суду з даним позовом
слугувало незаконне встановлення відповідачами на дорозі, що веде до земельної
ділянки позивача перешкод - воріт та стовбців, які тим самим перешкоджають руху
будь-якого транспорту до земельної ділянки позивача. При цьому інший заїзд до
вказаної земельної ділянки відсутній.

Вирішуючи
даний спір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що спірна земельна
ділянка (дорога), на якій знаходяться перешкоди                                 для руху автомобілів,
належить до          категорії
автомобільних доріг загального користування, що підтверджується державним актом
на право власності на земельну ділянку позивача, довідкою виконавчого комітету
Солонківської сільської ради від 11.12.07 (вих. № 10981). При цьому
господарські суди встановили, що
власником даної земельної ділянки є територіальна громада               с. Солонківці Пустомитівського
району Львівської області, а відтак повноваження власника належать Солонківській
сільській раді.

Постановивши
рішення про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом
демонтажу з вказаної земельної ділянки усіх існуючих перешкод для руху
транспортних засобів, а саме - воріт і дерев'яних стовпців, суди попередніх
інстанцій залишили поза увагою той факт, що
в силу статей 13, 41 Конституції України від імені Українського народу
права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статей 142-145
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють
територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому
порядку.

Незважаючи
на те, що вказаний спір та прийняті у справі рішення судів стосуються прав та
інтересів Солонківської сільської ради як власника спірної земельної ділянки,
остання до участі у справі залучена не була.

Згідно
частини 2 статті 11110 Господарського процесуального кодексу
України, якою визначено підстави для скасування або зміни судових рішень судом
касаційної інстанції, в будь-якому випадку підставою для скасування рішення
місцевого або постанови апеляційного господарського суду є порушення норм
процесуального права, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що
стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі
(пункт 3 частини 2 статті 11110 цього Кодексу).

Переглядаючи
рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку, Львівський апеляційний
господарський суд вказані вимоги закону не виконав та залишив без змін рішення
місцевого господарського суду за наявності безумовних підстав для її
скасування.

За
таких обставин  судові рішення попередніх
інстанцій у даній справі підлягають частковому скасуванню, а справа - передачі
на новий розгляд до суду першої інстанції в частині задоволення позову про
усунення перешкод суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_1у користуванні дорогою загального користування і демонтаж існуючої
перешкоди. При новому розгляді справи суду слід врахувати викладене, всебічно і
повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, та в
залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності до вимог
закону.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11110,
11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1  задовольнити частково.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2008 року і рішення
Господарського суду Львівської області від 09.01.08 у справі № 19/276 скасувати
частині задоволення позову про усунення перешкод суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 у користуванні дорогою загального
користування і демонтаж існуючої перешкоди. В цій частині матеріали справи
скерувати для нового розгляду до Господарського суду Львівської області. Решта
рішення і постанови про відмову у стягненні збитків залишити без змін.

Головуючий
суддя:                                                                Т.
Добролюбова

Судді:                     Т. Гоголь

В. Швець