ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.03.08                                                                                           Справа № 4/586-18/144

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Дубник О.П.

суддів Дух Я.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі судового засідання Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Експериментальний завод залізобетонних шпал»від 25.12.07р.

на рішення господарського суду Львівської області від 12.12.2007р.

у справі №4/586-18/144

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Корпорація колійні ремонтні технології», с.Зубра

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Передзвін», м.Львів

до відповідача 2: ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал», м.Київ

про          стягнення заборгованості, штрафних санкцій та трьох відсотків річних

за участю представників

від позивача –П’ятковська І.П. –представник (дов. у справі);

від відповідачів –не з’явились (належно повідомлені);

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду від 27.02.08р.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.12.2007р. у справі №4/586-18/144 (суддя Мартинюк В.Я.) частково задоволено позов ТзОВ «Корпорація колійні ремонтні технології»до ТзОВ «Передзвін», ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал» та стягнено з останнього на користь позивача 1090000 грн. основного боргу, 651554 грн. штрафу, 15637,30 грн. пені, 3127,45 грн. трьох відсотків річних. Стягнено з ТзОВ «Передзвін»на користь позивача 10000 грн. основного боргу. В іншій частині провадження у справі припинено.

Рішення судом мотивовано ч.2 ст.9, ст.204, ст.526, ч.ч.1, 2 ст.543, ч.1 ст.547, ч.ч.2, 3 ст.549, ч.ч.1, 2 ст.554, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, ч.1 ст.230, ч.4 ст.231, ч.ч.4, 6 ст.232 Господарського кодексу України, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача в частині стягнення з ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»на користь позивача 1090000 грн. основного боргу, 651554 грн. штрафу, 15637,30 грн. пені, 3127,45 грн. трьох відсотків річних, оскільки ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»не виконав своїх зобов'язань за договором поставки №01/06-11-1к від 11.01.06р. в частині проведення своєчасної оплати за поставлену продукцію, у строки визначені цим договором, та в частині стягнення на користь позивача з ТзОВ «Передзвін»10000 грн. основного боргу, так як останнє виступало поручителем ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»за вказаним договором перед позивачем відповідно до договору поруки від 12.01.06р.

Щодо стягнення з другого відповідача 203108 грн. провадження у справі припинено судом першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині відповідно до вимог ст.22 цього ж Кодексу.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»оскаржило рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.61 Конституції України, наполягаючи, зокрема, на тому, що з нього неправомірно стягнено на користь позивача і штраф, і пеню.

Крім того, на думку апелянта, даний спір не підсудний господарському суду Львівської області відповідно до місцязнаходження першого відповідача, так як основні вимоги позивача звернені до поручителя, однак договір поруки нотаріально не посвідчений, тому фактично відсутній.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині стягнення з нього 1090000 грн. основного боргу, 651554 грн. штрафу, 15637,30 грн. пені, 3127,45 грн. трьох відсотків річних та припинити провадження у справі.

Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на рішення вищестоящих судових інстанцій, стверджує про підставність вимог щодо стягнення штрафу та пені, вважаючи, що в цій частині оскаржуване рішення прийняте згідно із ст.526 ЦК України, ст.ст.193, 230 ГК України.

Так само позивач звертає увагу на те, що закон не вимагає нотаріального посвідчення договору поруки.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

позивачем на підставі ст.ст.526, 530, 553-555, 625 ЦК України заявлено позов про стягнення на його користь з ТзОВ «Передзвін»заборгованості в сумі 10000 грн., з ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»боргу за поставлений товар в сумі 1293108 грн., пені 15637,30 грн., штрафу в розмірі 651554 грн., 3 відсотків річних в розмірі 3127,45 грн.

На підставі ст.22 ГПК України позивач в суді першої інстанції зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення з другого відповідача 203108 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.06р. ТзОВ «Корпорація колійні ремонтні технології»та ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»уклали договір поставки №01/06-11-1к, згідно умов якого позивач зобов’язувався поставляти та передавати у власність продукцію (товар), а другий відповідач зобов’язувався прийняти її і в повному розмірі оплатити в асортименті, кількості та за ціною, що визначаються в специфікаціях до даного договору, а саме: згідно специфікації №1 - анкер закладний АЗ-2" в кількості 720 тис. піт. на загальну суму 14256000 грн.

12.01.06р. позивач та ТзОВ «Передзвін»уклали договір поруки, згідно якого ТзОВ «Передзвін»(поручитель) зобов’язується солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобов’язання по оплаті другим відповідачем, що виникли з договору №01/06-11-1к від 11.01.06р. на суму, що дорівнює 10000 грн.

Докази визнання недійсними вищевказаних договорів у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до накладних на відвантаження товарів та довіреностей (наявні у справі належним чином завірені копії) стверджується факт відпущення позивачем ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал" в період з 20 січня по 06 жовтня 2006 року товару на загальну суму 8111988 грн.

В апеляційній скарзі апелянт цього не заперечує, як і не оскаржує фактично судове рішення в частині стягнення з нього основного боргу.

Однак, як вбачається зі справи та не заперечується другим відповідачем, ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»протягом всього періоду дії спірного договору поставки оплатив товар лише частково, з порушенням встановлених договором строків, в результаті чого у останнього згідно акту звірки, підписаного між позивачем та другим відповідачем (а.с.80), наявна заборгованість перед ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології" в розмірі 1100000 грн.

Пунктом 6.1 договору №01/06-11-1к від 11.01.06р. передбачено, що оплата за поставлену продукцію по даному договору проводиться на протязі 30 банківських днів після дати поставки продукції.

Остаточні фінансові розрахунки сторони здійснюють після підписання акту звірки, який складається і підписується сторонами раз на місяць (п.6.3 цього договору).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність стягнення з другого відповідача на користь позивача 1090000 грн. основного боргу.

Відповідно до приписів ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Судова колегія також вважає необґрунтованими твердження апелянта про неправомірне стягнення з нього як штрафу, так і пені, оскільки умовами договору №01/06-11-1к від 11.01.06р. передбачено відповідальність сторін за невиконання та/або неналежне виконання зобов’язань за цим договором у вигляді як штрафу, так і пені.

Так, у випадку несвоєчасного виконання зобов'язань щодо оплати продукції, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення виконання зобов'язань, від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов'язань по оплаті продукції (п.9.3 вказаного договору).

Пунктом 9.4 цього ж договору встановлено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань щодо оплати продукції більше ніж на один місяць, покупець сплачує штраф у розмірі половини вартості від замовленої, але не оплаченої партії продукції.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

У ч.1 ст.230 ГК України штрафні санкції визначені як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Враховуючи вищевикладені норми матеріального права, позивачем правомірно нараховано другому відповідачу пеню в сумі 15637 грн. 30 коп. за період з 06.11.2006р. по 06.12.2006р., штраф за прострочення виконання зобов’язань щодо оплати продукції більше ніж на один місяць в розмірі 651554 грн., 3127,45 грн. трьох відсотків річних.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає підставним залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 12.12.07р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на апелянта.

3.          Місцевому господарському суду видати ВАТ «Експериментальний завод залізобетонних шпал»довідку на повернення з Державного бюджету зайво сплачених 118 грн. вартості інформаційно-технічних послуг судового процесу.

4.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

5.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Я.В.Дух

суддя Г.Г.Якімець

Постанова підписана 14.03.2008р.