ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 2-7/4710-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників сторін: позивача – Міркіна А.Л.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Сімферополя" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2007 року у справі за позовом Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Сімферополя" до Орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" про внесення змін до договору,

встановив:

У березні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача про внесення змін в п.2.1 договору від 03.08.1998 року на оплату витрат з експлуатації насосного обладнання, встановленого в ЦТП ОП "Кримтеплокомуненерго" для підкачування холодної води, шляхом викладення його в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 2 липня 2007 року (суддя Дворний І.І.) позов задоволений. Внесені зміни в пункт 2.1 договору на оплату витрат з експлуатації насосного обладнання, встановленого в ЦТП ОП «Кримтеплокомуненерго»для підкачування холодної води, укладеного 03.08.1998 року між Сімферопольським виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства та орендним підприємством «Кримтеплокомуненерго»шляхом викладення його в наступній редакції:

«СВПВКГ зобов'язується відшкодовувати витрати з експлуатації насосного устаткування (електроенергія і інше):

а) у частині подачі холодної води для холодного водопостачання - повністю;

б) у частині подачі холодної води для гарячого водопостачання – пропорційно відношенню затвердженого тарифу за 1 мЗ холодної води для населення до суми затвердженого тарифу на послуги з підігріву 1 мЗ води для населення і тарифу за 1 мЗ холодної води для населення.

На дату укладення цієї додаткової угоди при затвердженому постановою Ради Міністрів АРК від 24.10.2000 року №362 тарифі за 1 мЗ холодної води на господарсько-питні потреби населення м.Сімферополя в розмірі 0,30 грн. і тарифі на підігрів 1 мЗ води для населення м.Сімферополя в розмірі 3,24 грн. СВПВКГ зобов'язане відшкодовувати 8,5 % від суми витрат, понесених 0П «Кримтеплокомуненерго»при експлуатації насосного устаткування для підкачки води, що направляється на підігрів і подається кінцевому споживачеві у вигляді гарячої води (0,30 грн./(3,24 грн. + 0,30 грн.) х 100% = 8,5%).»

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2007 року рішення суду скасоване та прийняте нове рішення, яким в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 3 серпня 1998 року між сторонами у справі був укладений договір на оплату витрат з експлуатації насосного обладнання, встановленого в ЦТП орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" для підкачування холодної води, метою укладення якого є забезпечення відповідальності сторін за своєчасне обслуговування насосів холодної води та сплата за електроенергію, що витрачається.

Відповідно до пункту 1.1 договору орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" зобов'язується здійснювати підкачування холодної води насосами, встановленими в ЦТП орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго", згідно доданого списку.

Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства, згідно з пунктом 2.1 договору, зобов'язується компенсувати витрати з експлуатації насосного обладнання та витрати електроенергії підвищувальними насосами з електродвигунами, що вираховується за потужністю електродвигунів та згідно фактично випрацюваного часу.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як правильно було встановлено судом апеляційної інстанції при розгляді справи, відповідно до пункту 5 "Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селища України", затверджених наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 01.07.1994 року № 65, насосне обладнання для підкачування холодної води та регулятори тиску, встановлені в теплових пунктах, перебувають на балансі теплопостачальних організацій і експлуатуються ними, а водоканал відшкодовує витрати на експлуатацію насосного обладнання, на виконання якої і був укладений договір від 03.08.1998 року.

Тобто, чинним законодавством не передбачена можливість компенсації частини витрат і не встановлене їх розділення в пропорційному відношенні до тарифів на послуги, які до предмету даного договору не відносяться.

Так тарифи на дані послуги не підлягають порівнянню між собою, у зв'язку з різним способом їх формування. Тарифи на послуги з підігріву ГВС і послуги з поставки холодної води для населення не відображають їх реальної собівартості, у зв'язку з тим, що вони затверджуються місцевими органами самоврядування нижче собівартості послуг, що надаються.

Так, само Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Сімферополя" формує тарифи на поставку холодної води, відповідно до пункту 3, пункту 6 порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ № 959 від 12.07.2006 року, використовуючи державні і галузеві нормативи, тобто в тариф Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Сімферополя" на поставку холодної води вже закладені витрати, пов'язані з забезпеченням нормативного тиску в мережах, які стягуються вже з кінцевих споживачів.

Відповідно до пункту 3.27 БНіП ІІ-31-74 мінімальний вільний натиск водопроводу населеного пункту при господарсько-питному водоспоживанні на введенні в будівлю над поверхнею землі повинен прийматися при одноповерховій споруді не менше 10м., при великій поверховості на кожний поверх слід додавати 4м. Нормативний тиск в центральних теплових пунктах позивачем не забезпечується.

Таким чином, Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Сімферополя" не сумлінно виконує свої зобов'язання по забезпеченню своїх споживачів холодною водою з нормативним тиском, через що орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" вимушено підключати своє насосне устаткування для підтримки тиску в мережах.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що виходячи із затвердженої рішенням суду редакції пункту 2.1 договору, при несумлінному виконанні своїх зобов'язань Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Сімферополя" може отримати необґрунтовані доходи, а орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" збільшить у свою чергу на дану суму тариф на підігрів холодної води для населення.

Крім того, при прийнятті рішення місцевим господарським судом не було належним чином досліджено розміру тарифів, які існували на час розгляду спору, на послуги з поставки холодної води і підігріву холодної води, що впливає на розмір компенсації витрат.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції правомірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача щодо внесення змін до спірного договору.

Касаційною інстанцією перевірені обставини справи і їх відповідність наведеним судом нормам матеріального права.

Наведені висновки апеляційного господарського суду відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваної постанови помилкові і не відповідають матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Сімферополя" –без задоволення.

Головуючий, суддя В. Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко