СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20
жовтня 2008 р.
Справа  № 5/158-А

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 с.ЧорнаТиса, Рахівського
району

До
відповідача:  ДПІ у Рахівському районі м.Рахів

Про  визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення від 21.12.2005р. №/0.

Суддя                О.С.Йосипчук

за участю
представників сторін:

позивача:

відповідача:

Розглянувши
матеріали справи за позовом СПД ОСОБА_1. с.Чорна Тиса до ДПІ у Рахівському
районі м.Рахів про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від
21.12.2005р. №/0,

ВСТАНОВИВ:

Предметом
позову у даній справі є вимога позивача визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 21.12.2005р. №/0, прийнятого відповідачем на
підставі акту перевірки від 16.12.2005р. №330/1751/0.

Даним актом
перевірки зафіксоване порушення позивачем порядку визначення податкового
зобов”язання та податкового кредиту по ПДВ за період 2005-2003рр., що призвело
до заниження зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 13228 грн.

Отже, оскаржуваним
актом (податкове повідомлення-рішення від 16.12.2005р. №330/1751) позивачу
донараховано податок на додану вартість у сумі 13228 грн. та застосовано
фінансову санкцію у сумі 6463,40 грн.

Обґрунтовуючи
підставність своїх вимог, позивач посилається на податкові накладні, що
свідчать про правильність занесення ним до податкового кредиту 2334грн. Крім
того, позивач посилається на помилкове неврахування податковим органом сум
податкового кредиту, підтвердженого документами первинного бухгалтерського обліку,
зокрема товарними чеками (розрахунковими квитанціями).

До матеріалів
справи позивачем додано копії податкових накладних та інші документи первинного
податкового обліку, що на його думку спростовують висновки податкового органу
-відповідача у справі.

Відповідач
проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Зокрема, доводячи підставність винесеного податкового повідомлення-рішення від
21.12.2005р. №/0 відповідач заявив проте, що висновки податкового
органу грунтуються на встановленому факті відсутності у позивача на момент
проведення перевірки документів, які б підтверджували підставність збільшення
показників податкового кредиту у охопленому перевіркою періоді. Далі,
спростовуючи твердження позивача, відповідач посилається на сторінки 19,20 акту
перевірки від 16.12.2005р. №330/1751 на яких міститься інформація про
врахування при визначенні зобов”язань по ПДВ, сум податкового кредиту,
підтверджених податковими накладними, але не врахованих підприємцем у
податкових періодах.

Позивачем було
заявлено клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи з метою
вирішення питання про те, чи підтверджено документально сума податкового
зобов'язання з ПДВ, визначена ним самостійно у охопленому перевіркою періоді.

З огляду на те,
що підставність своїх вимог позивач пов'язує з результатами
судово-бухгалтерської експертизи, його клопотання було судом задоволене.

На виконання
ухвали суду від 21.02.2007р. Львівським науково-дослідним інститутом судових
експертиз було зроблено висновок №1434 від 29.10.2007р., згідно з яким дані
декларацій по податку на додану вартість ПП ОСОБА_1. за період вересень
2003р.-вересень 2005р. не підтверджено документально.

Повний текст
Постанови складено 29.10.2008р.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши

подані по справі доказові матеріали, щодо спірного питання,

Суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи з наступного:

У відповідності
до п.7.4.5. ст..7Закону України „про податок на додану вартість” не підлягають
включення до складу податного кредиту суми сплаченого податку, що не
підтверджені податковими накладними. Тому, неподання позивачем податкової
накладної ТОВ „Буковина” у підтвердження підставності занесення до податкового
кредиту 2334 грн. до декларації з ПДВ за листопад 2004 р. доводить
правомірність виключення цієї суми відповідачем.

У відповідності
до п.7.2.6. ст..7 Закону України „Про податок на додану вартість”, податкові
накладні не виписуються, якщо обсяг разової поставки товарів не перевищує 20
грн. У такому випадку, підставою для збільшення податкового кредиту є товарний
чек.

Таким чином, у
спірній ситуації, для підтвердження правомірності збільшення податкового
кредиту на підставі товарного чеку (а не податкової накладної), має бути
наявним товарний чек на суму, о не перевищує 20 грн.

Як вбачається
із матеріалів справи, для підтвердження підставності своїх вимог, позивачем
було подано товарні чеки (розрахункові квитанції), що виписані на суму, яка
перевищує 20 грн. За таких обставин, ці розрахункові квитанції не можуть бути
підставою для збільшення показників податкового кредиту. У цій ситуації позивач
повинен був надати суду податкові накладні, оскільки позиція відповідача
ґрунтується на їх відсутності (п.4 ст.71 КАС України) .

Надаючи оцінку
достовірності показників податкових декларацій позивача, Львівським
науково-дослідним інститутом судових експертиз було досліджено документи
первинного обліку позивача та зроблено висновок про відсутність документального
підтвердження цих показників (висновок експерта №1434 від 29.10.2007р.).

Інші аргументи
позивача, щодо неврахування перевіряючими підтверджених документально сум
податкового кредиту по ПДВ, спростовуються відомостями, що містяться на стор.19
та 20 акту перевірки від 16.12.2005р. №330/1751/0.

Отже, зважаючи
на викладене вище, через відсутність належних підтверджувальних документів
первинного бухгалтерського обліку слід вважати підтвердженими висновки
податкового органу, викладені у акті перевірки від 16.12.2005р. №330/1751/0.

За таких
обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Тому, керуючись та
ст.ст.158-163, 167 КАС України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні
позову відмовити.

Постанова
набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складення в повному обсязі
відповідно до ст.ст. 254, 186, 160 Кодексу адміністративного судочинства
України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного
суду.

Суддя                                                                   О.С.Йосипчук