ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 8/425-4/140

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Плюшка І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ “Нікор Індастрі”

на рішення

та постанову

господарського суду міста Києва від 15.06.2007

Київського апеляційного господарського суду

від 20.09.2007

у справі

№ 8/425-4/140

господарського суду

міста Києва

за позовом

ТОВ “Нікор Індастрі”

до

1.ВАТ "Завод "Артемполізварювання"

2.ТОВ "Передові технології"

про

витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю представників

позивача –Брень О.П.,

Савельїчев О.В.,

відповідача 1 –Баланчук С.О.,

відповідача –не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Нікор Індастрі” звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Завод “Артемполізварювання” про повернення з незаконного володіння обладнання для порошкового фарбування вартістю 33 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що обладнання, яке виготовлено Товариством з обмеженою відповідальністю “Передові технології” на виконання договору № 10/К від 20.12.2002 та додаткової угоди до нього № 1 від 25.03.2003, ним оплачено та поставлено до прохідної Державної акціонерної холдингової компанії “Артем”, а потім без його згоди завезено останнім на свою територію, змонтовано та розпочато експлуатацію у господарській діяльності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2005 до участі у справі другим відповідачем залучено ТОВ "Передові технології".

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.06.2005 позовні вимоги задоволено і мотивовано тим, що факт знаходження обладнання на території відповідача 1 та використання його останнім підтверджується листами Територіального управління Державного комітету з нагляду за охороною праці України по Київській області та м. Києву № 04/575 від 02.07.2004, Державної податкової адміністрації України № 57/4/26-2110 від 01.03.2005, Міністерства внутрішніх справ України № 1830 від 26.02.2005, Прокуратури м. Києва № 2181 вих. 5 від 25.03.2005, проте доказів про наявність правочину між відповідачем 1 та відповідачем 2, на підставі якого набуто право власності або право володіння і користування обладнанням не надано, що відповідно до ст. ст. 386-387 ЦК України, ст. 50 Закону України “Про власність” є підставою для задоволення позовних вимог.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.06.2005 у даній справі переглянуто та скасовано Вищим господарським судом України в касаційному порядку постановою від 25.01.2006.

Вищий господарський суд України встановив, що місцевий господарський суд при вирішенні спору не з’ясував питання щодо ідентифікації обладнання, яке відповідно до листів державних органів знаходиться на території відповідача 1 та використовується ним, що є порушенням ст. 43 ГПК України. Зокрема, судом не з’ясовано чи є обладнання, про яке йдеться у вказаних листах, саме тим обладнанням, яке було виготовлено відповідачем 2 для позивача на виконання договору № 10/К від 20.12.2002.

Вищий господарський суд України в постанові від 25.01.2006 також вказав, що в порушення ст.84 ГПК України господарський суд першої інстанції не зазначив як вирішено спір відносно другого відповідача.

При новому розгляді справи господарський суд міста Києва рішенням від 15.06.2007 у справі №8/425-4/140 у позові відмовив, зокрема, з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач 1 отримував обладнання, яке є предметом договору № 10/К від 20.12.2002, а посилання позивача на листи державних органів є необгрунтованими, оскільки вони не є фактами, які у розумінні ст.35 ГПК України не потребують додаткового доказування та жодним чином не встановлюють ідентичність обладнання, яке було предметом договору та обладнання, яке знаходиться на території відповідача 1.

Київський апеляційний господарський суд за постановою від 20.09.2007 у справі №8/425-4/140 погодився з рішенням господарського суду міста Києва від 15.06.2007.

Позивачем ТОВ “Нікор Індастрі” подано касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2007 та постанову від 20.09.2007 у справі №8/425-4/140.

В касаційній скарзі ТОВ “Нікор Індастрі”, зокрема, посилається на відсутність в оскаржуваних судових рішеннях належної оцінки доказів у справі, вказує на порушення судами ст.ст. 32, 36, 43, 84, 105 ГПК України, ст.ст. 334, 387 ЦК України.

Вищим господарським судом України ухвалою від 28.11.2007 у справі №8/425-4/140 порушено касаційне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за договором № 10/К від 20.12.2002 відповідач 2 зобов`язався поставити, здійснити монтаж та пусконалагоджувальні роботи згідно п.1.1 цього договору обладнання.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем не надано доказів, які б відповідали вимогам ст.34 ГПК України, того факту, що обладнання, яке було предметом договору № 10/К від 20.12.2002, було доставлено до прохідної ДАК "Артем" та завезено на територію відповідача 1 без згоди позивача.

Суди вказали, що листи державних органів не вказують на факти, які у розумінні ст.35 ГПК України не потребують додаткового доказування та не встановлюють ідентичність обладнання, яке було предметом договору та обладнання, яке знаходиться на території відповідача 1.

Стаття 1117 ГПК України встановлює межі перегляду справи в касаційній інстанції, за якою касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищенаведені встановлені судами обставини у даній справі, колегія суддів погоджується з їх висновками. Позивачем не доведено порушення його права, тому відсутні підстави його захисту в порядку ст.387 ЦК України та ст.50 Закону України "Про власність".

Вищий господарський суд України звертає увагу, що згідно ст.111 ГПК України у касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи.

Враховуючи вищенаведені встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення її перегляду в порядку касаційного провадження, тому погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, вважає рішення господарського суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду такими, що відповідають матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ “Нікор Індастрі” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.06.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 у справі № 8/425-4/140 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                              С. Самусенко

Судді:                                                                                 Н. Дунаєвська

І. Плюшко