СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.01.08
Справа №  7/16/08

Суддя   Кутищева Н.С.

За позовом:  Бердянського міжрайонного прокурора в
інтересах держави, в особі

Орган уповноважений
здійснювати  відповідні  функції в спірних правовідносинах,

(позивач)
Бердянська міська рада, м. Бердянськ, Запорізька область

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Бердянськ, Запорізька область.

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Від прокуратури:  не з'явився.

Від позивача:         Грімова С.А., дов. №  485 від
10.12.2007р.

Від відповідача:    ОСОБА_1, свідоцтво від 10.12.1999р.

Розглядається позовна  про стягнення з відповідача 6087 грн. 73
коп.  збитків.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
обставинами  викладеними в позовній
заяві, як на нормативне та документальне обґрунтування посилається на ст.ст.
20, 36-1 ЗУ “Про прокуратуру”, ст. 35  ЗУ
“Про  оренду землі, ст.ст. 123, 125, 126,
152, 156, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 28 Закону України “Про плату
за землю”, ст.ст. 12, 14, 121 Конституції України.

Ухвалою від 25.12.2007р. порушено
провадження у справі, судове засідання призначено на 16.01.2008р.

Представник прокуратури  в судове засідання не з'явився без поважних
причин. Ухвала  суду  про порушення провадження у справі була
направлена на адресу сторін в установленому законом порядку, на адресу
господарського суду  поштовим відділенням
не повертались, що свідчить  про належне
повідомлення  сторін про дату час та
місце розгляду спору.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав  і
охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного,
повного  та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Представник позивач підтримав заявлені
позовні вимоги.

Відповідач не визнав заявлені позовні
вимоги, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню,
поскільки, у 2005 році відповідачем були придбані нежитлові приміщення ВАТ
«ІІершотравневйй завод сільгоспмашин», що підтверджується договорами
купівлі-продажу від 29.04.2005 № 1-528 , від 15.11.2005 № 1-645 та відповідними
рішеннями Бердянського міськрайонкого суду від 03.08.05р та 20.01.06р про
визнання дійсними зазначених договорів та визнання права власності на придбану
нерухомість. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 23
07,05 р та 21.09.06р було затверджено поділ земельних ділянок, згідно якого
земельну ділянку площею 0, 0373 га з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,2278 га - поштова адреса АДРЕСА_2, закріплено за
відповідачем. Після цього відповідачем були розпочаті дії щодо оформлення права
власності на придбані споруди та права користування земельними ділянками. Так,
була подана заява №400 від 25.01.07 до єдиного офісу про надання дозволу на
складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0373 га, але рішенням
Бердянської міської ради №23 від 28.02.2007 відповідачу було відмовлено.
Рішенням № 18 від 05,04.07р відповідачу було надано дозвіл на розробку проекту
відведення для реконструкції приміщення під магазин з офісними приміщеннями.
Рішенням від №10 від 01.11.2007 відповідачу було надано дозвіл на розроблення
проекту відведення у термін до 01.03.2003р., після цього відповідач звернувся
до проектної організації «Корум», з якою в подальшому був укладеним договір про
розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки
АДРЕСА_1.  Згідно зазначеного договору,
роботи із землеустрою будуть закінченні 01 серпня 2008р. До даного часу
відповідачу не було представлено проект договору оренди земельної ділянки від
виконкому Бердянської Міської Ради, згідно ст. 181 ЦК України. Що стосується
другої земельної ділянки, то процес оформлення відповідних документів, що
підтверджують право власності на приміщення ще триває, так як для укладення
договору оренди земельної ділянки АДРЕСА_3 необхідно здійснити її відведення, а
для цього потрібно виділити частку із нерухомого майна (комплексу будівель та
споруд, що розташовані АДРЕСА_4), що належить ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності. У провадженні Бердянського міськрайонного суду на
теперішній час знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ВАТ «Першотравневий завод сільськогосподарських машин», ОСОБА_3, ТОВ
«Ерідан», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права
власності на приміщення. Зважаючи на те, що процес підготовки документів на
укладення договору оренди земельної ділянки за адресою вул. АДРЕСА_1 та
земельної ділянки АДРЕСА_3 мав затяжний характер, плата за землю не
справлялась, так як згідно ст. 2 Закону України від 03.07.92 г. N 2535-ХИ “Про
плату за землю", зі змінами та доповненнями, платником земельного податку
с власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач. Орендар
(відповідач) наявним  сплачує орендну
плату згідно з договором оренди земельної ділянки. На підставі викладеного
відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

За клопотанням представників сторін
судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового
процесу.

Судовий процес завершено
16.01.2008р. оголошенням рішення суду в повному об'ємі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши  представників сторін, суд не
знаходить підстав для задоволення позову з огляду на наступне:

Процес оформлення документів на
оформлення договору оренди  земельної
ділянки  за адресою по вул.. АДРЕСА_1 та
земельної ділянки АДРЕСА_3 ще триває, відповідач не є власником,
землекористувачем чи орендарем зазначених ділянок, тому  у позивача відсутні підстави стягувати з
відповідача плату за землю.

Відповідно до Листа ДПА від
12.11.2001 р. N 15211/7/17-0317 «Щодо справляння плати за землю», право
власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки або земельної
частки (паю) у натурі (на місцевості) і одержання документа, який посвідчує це
право (державного акта на право власності на землю, державного акта т право
постійного користування землею).

Статтею 5 Закону України від 03.07,92
г. N 2535-ХП "Про плату за землю" передбачено, що об'єктом плати за
землю є земельна ділянка, що перебуває у власності або користуванні, у тому
числі на умовах оренди суб'єктом плати за землю є власник земельної ділянки,
землекористувач або орендар.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його
державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає після укладання
договору оренди та його державної реєстрації.

Ст.21 Закону України «Про оренду
землі»встановлено, що орендна плата - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування земельними ділянками.

Посилання Бердянської міжрайонної
прокуратури на те, що саме неоформленням правовстановлюючих документів
відповідачем були спричинені збитки територіальній громаді є безпідставним.
Згідно звернення фінансового управління Виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області до Бердянської прокуратури від 06.02.07р
збитки, завдані відповідачем
територіальній громаді міста становлять 6 087, 73 грн. Розрахунок
збитків зроблений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 19.04.93 р.
№284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам». Завдані відповідачем збитки, фінансове управління розцінює
як не отриманий дохід , тобто дохід, який міг би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття.

Відповідно ст.120 частина 2
Земельного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда
розміщенні на земельній ділянці, наданій у користування, та в разі їх
відчуждення до набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами
та  іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27.03.1992р.
“Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди”,        для настання
відповідальності по відшкодуванню шкоди необхідна наявність складу
правопорушення, а саме:

-          шкоди;

-          протиправна поведінка особи, що
завдала шкоду;

-          причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою і протиправною поведінкою особи, що її спричинила;

-          вина.

Із наявних в справі матеріалах, на
які позивач посилається, як на доказ заподіяння збитків відповідачем, вина
відповідача спростована наданими ним доказами. Відповідач  надав
документальні докази,  що  підтверджують
відсутність його вини, так як ним своєчасно і  в
повному  об'ємі виконувались всі
необхідні дії по оформленню  документів
на користування земельним учасником, однак несвоєчасне  їх оформлення не залежить від  відповідача. Крім того,  відповідач сплачує 1% оплати налогу за
земельну ділянку, якою користується. Представник позивача в судовому засіданні
не заперечує, що відповідач дійсно здійснює дану оплату.

Виходячи з вищезазначеного підстав,
суд не знаходить на теперішній час об'єктивних підстав для задоволення вимог
про стягнення з ПП ОСОБА_1 збитків  на
користь позивача, поскільки, згідно діючого законодавства, особа має право на
відшкодування шкоди, довівши наявність складу правопорушення, що відсутнє по
даному спору.

Суд прийшов до висновку, що позивач
не навів наявності правопорушення з боку відповідача та відсутні правові
підстави для задоволення   позовних
вимог.

В задоволені позову слід
відмовити.

Керуючись
ст. ст. 3, 33, 34,  43, 44, 49, 75, 82,
84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя
Н.С. Кутіщева