ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.08                                                                                           Справа № 14/286

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат»,б/н від 26.12.2007 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 28.11.2007 р.

у справі № 14/286 (суддя –Коломис В.В.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат», м. Дубно, Рівненська область

до відповідача 1 Закритого акціонерного товариства «Інтеграція», м. Київ

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Барк», м. Рівне

про визнання недійсним авалю векселів та договорів міни векселів

за участю представників сторін:

від позивача: Кравчук М.В. –представник (довіреність б/н від 20.08.2007 р.);

від відповідача 1: не з‘явились;

від відповідача 2: не з‘явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.11.2007 р. у справі №14/286 відмовлено в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Дубенський м’ясокомбінат», м. Дубно, Рівненська область (надалі –Позивач) до Закритого акціонерного товариства «Інтеграція», м. Київ (надалі - Відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барк», м. Рівне (надалі –Відповідач 2) про визнання недійсним авалю векселів та договорів міни векселів.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення норм матеріального права при укладанні авалю векселів та договорів міни векселів, а також відсутні належні докази в розумінні ст. 34 ГПК України, які б свідчили про зловмисну угоду сторін, а відтак суд прийшов до висновку про відмову в позові за недоведеністю.

Позивач - Відкрите акціонерне товариство «Дубенський м’ясокомбінат», - не погодившись з вищезазначеним рішенням подав апеляційну скаргу (б/н від 26.12.2007 р.) та доповнення до неї (б/н від 11.03.2008 р.), в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з’ясуванням матеріалів та обставин справи, а саме:

- судом не дано належної оцінки тому факту, що проти посадових осіб ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»порушено кримінальну справу №215, по якій винесено постанову про обвинувачення посадових осіб ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»за ст. 219 КК України;

- судом не взято до уваги, що на момент укладення Договорів авалю векселів та Угоди №10-н/525 від 04.12.2000 р. представник ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»- Кірочок О.О. (голова правління) був співвласником ТОВ «Барк»в інтересах якого укладались оспорювані угоди, докази чого містяться в кримінальній справі;

- судом не дано належної оцінки, того, що Позивач звертав увагу суду на невідповідність положень протоколу №1 від 28.02.2000 р. нормам ст. 46 Закону України «Про господарські товариства»та положенням Статуту ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат».

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач 1 –ЗАТ «Інтеграція», - участі уповноваженого представника в судове засіданні не забезпечив, причини неявки не повідомив, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 22.01.2008 р. та від 11.02.2008 р.

Ухвалою суду від 11.02.2008 р. участь представників сторін визначено на власний розсуд.

Від Відповідача 2 –ТОВ «Барк», - ухвали повертаються із зазначенням “адресат вибув». Відповідно до положень Інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 року за № 01-8/1228 - до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв‘язку з позначками “адресат вибув”, “адресат відсутній” і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов‘язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

На запит Львівського апеляційного господарського суду Головне управління статистики у Рівненській області надіслало інформацію від 21.02.2008 року за № 02-2-05/177 про те, що ТОВ «Барк»знаходиться за юридичною адресою 33027 м. Рівне, вул. Д.Галицького,9.

Відповідачу 2 направлялись ухвали по зазначеній адресі, проте такі повертаються.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що Відповідач 2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Рівненської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

04.12.2000 р. ЗАТ «Інтеграція»та ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»укладено угоду про міну векселів за № 10-н/525 (Т-1, а.с.45-46). На виконання умов зазначеного договору ЗАТ «Інтеграція»зобов’язується передати ВАТ «Дубенський м’ясокомбінт»п’ять простих векселів, емітованих ТОВ «Барк»на загальну суму 7382682,40 грн. з строком платежу за пред’явленням, а саме: №82 - номінальною вартістю –1 000 000 грн.; №71 –номінальною вартістю –2 000 000 грн.; №79 –номінальною вартістю –1 400 000 грн.; №80 –номінальною вартістю –2 544 464,40 грн.; №83 –номінальною вартістю –438 218 грн. В свою чергу, ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат» зобов’язуться прийняти вищезазначені векселі та передати ЗАТ «Інтеграція», два векселі емітовані ВАТ «Дубенським м’ясокомбінатом»з строком платежу: за пред’явленням на загальну суму 7382682,40 грн., а саме: №80 –номінальною вартістю –2 544 464,40 грн.; - №31 номінальною вартістю –4 838 218,00 грн.

Сторонами договору підписані відповідні акти прийому-передачі векселів (Т-1 а.с.43,44) у відповідності до п.п.2.1-2.3 Договору.

06.12.2000 р. ВАТ «Інтеграція»пред’явило вищезазначені векселі, емітовані ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»на загальну суму 7 382 682,40 грн. останньому до оплати.

За актом пред’явлення векселів до оплати від 06.12.2000 р., Позивач прийняв до оплати два простих векселі на загальну суму 7 382 682,40 грн. (Т-1, а.с.47).

Позивач листом від 12.12.2000 р. повідомив Відповідача 1 про відсутність можливості погасити пред’явленні до оплати прості векселі за №30 та №31 (Т-1, а.с.48).

В зв’язку з цим 15.12.2000 р. приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В. вищезазначені векселі опротестовані про не оплату. В подальшому, як встановлено місцевим господарським судом, 27.12.2000 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стичинським Г.М. на підставі актів про протест простих векселів про не оплату за №5675, №5676 вчиненні виконавчі написи за №2363, №2364 (Т-1, а.с.38-42).

Як на підставу позовних вимог ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»і в позовній заяві і в апеляційній скарзі посилається на, те, що авалювання ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»векселів, емітованих ТОВ «Барк»та угода №10-н/525, укладена 04.12.2000 р. між ЗАТ «Інтеграція»та ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»протирічать чинному законодавству на момент здійснення цих дій, статутним цілям товариства, а відтак на підставі ст. ст. 48, 50, 57 ЦК УРСР мають бути визнані недійсними.

Правовідносини сторін щодо укладення спірних договорів регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки щодо угод, вчинених до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року, застосовуються відповідні положення того законодавства, яке діяло на час укладення такої угоди.

Загальні підстави і наслідки недійсності угод, встановлені ст. 48 ЦК УРСР, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Оспорювані векселі були емітовані та відповідно авальовані ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»у відповідності до Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого Женевською конвенцією 1930 р., до якого Україна приєдналась відповідно до Закону України від 06.07.1999 р. за №826-ХІV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі». Женевська конвенція 1930 р. набрала чинності для України 06.01.2000 р. і відповідно діяла на момент авалювання векселів.

Векселі емітовані та відповідно авальовані Позивачем - містять всі необхідні реквізити, передбачені ст. 21 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу», який діяв на час укладення векселів.

Крім цього, місцевим господарським судом вірно зазначено, що станом на дату емісії векселів ТОВ «Барк»- 20.11.1999 р. та авалювання цих векселів ВАТ «Дубенським м’ясокомбінатом»20.11.2000 р. нормативним актом який регулює обіг векселів в Україні було Положення «Про переказний і простий вексель», яке затверджене постановою ЦВК і РНК СРСР від 07.08.1937 р. №104/1341. Аналіз авальованих ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»векселів свідчить, що всі векселі мають необхідні і передбачені ст. 75 Розділу ІІ вищезазначеного положення реквізити. Пунктом 77 Положення, передбачено, що до простого векселя застосовуються, оскільки вони не є несумісними з природою цього документа, постанови, які стосуються переказного векселя і в тому числі і щодо авалю.

У відповідності до ст. 30 Положення, платіж за переказним векселем може бути забезпечений повністю або в частині вексельної суми через аваль. Це забезпечення дається третьою особою або навіть однією з осіб, що підписали вексель. Аваліст відповідає так само, як і той, за кого він дав аваль. Його зобов’язання є дійсними навіть у тому разі , якщо те зобов’язання, яке він гарантував, виявиться недійсним з будь-якої іншої причини, ніж дефект форми. При цьому аваліст, оплачуючи переказний вексель набуває прав , що випливають з переказного векселя, проти того, за кого він дав гарантію, і проти тих, які зважаючи на переказний вексель, зобов’язанні перед цим останнім.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»вексель є одним із видів цінних паперів, які можуть випускатися в Україні.

Під цінними паперами розуміються грошові документи, що засвідчують право володіння або відносини позики, визначають взаємовідносини між особою, яка їх випустила, та їх власником і передбачають, як правило, виплату доходу у вигляді дивідендів або процентів, а також можливість передачі грошових та інших прав, що виникають з цих документів, іншим особам.

Згідно ст. 1 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу», цінні папери можуть бути використанні для здійснення розрахунків, а також як застава для забезпечення платежів і кредитів.

Місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що вексель як товар може бути об’єктом цивільно правових угод.

Як однією з підстав недійсності авалю векселів та договорів міни векселів, апелянт як і в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі посилається на перевищення головою правління ВАТ «Дубенський м»ясокомбінат»повноважень щодо їх підписання, проте такі посилання є безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 62 ЦК УРСР, угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що грунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють. Повноваження можуть також випливати з обстановки, в якій діє представник (продавець в роздрібній торгівлі, касир тощо). Представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, ні у відношенні себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є. Також, не допускається укладення через представника угоди, яка за своїм характером може бути укладена лише особисто, а так само інших угод, зазначених у законі.

З протоколу №1 засідання спостережної ради ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»від 28.02.2000 р. (Т-1 а.с.19) вбачається, що Спостережна рада товариства, з метою оперативного вирішення питань господарської діяльності товариства надала дозвіл Голові правління самостійно укладати від імені товариства кредитні договори застави, авалю, угоди, контракти, надавати гарантії на суму, яка перевищує 10000,00 грн. без попередньої згоди Спостережної ради. Зазначений протокол ніким оспорений не був, а відтак він є дійсним.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про господарські товариства»голова правління господарського товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства.

У відповідності до ч.5 ст. 46 Закону України «Про господарські товариства»питання, віднесенні статутом акціонерного товариства до виключної компетенції ради акціонерного товариства (спостережної ради), не можуть бути передані на вирішення виконавчих органів товариства.

Статут ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»не містить положень про виключну компетенцію Спостережної ради.

Також скаржник стверджує, що оспорювані договори суперечать статутним цілям товариства, з чим судова колегія не погоджується, з огляду на те, що з тексту статуту ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»не вбачається будь-яких заборон на укладення даного роду договорів. Коло угод, які вправі укладати господарські суб’єкти, не визнається якимось вичерпним переліком і не обмежується лише тими угодами, що випливають з основного змісту їх діяльності..

Не заслуговує на увагу покликання скаржника на положення ст. 57 ЦК УРСР, як на підставу визнання недійсними оспорюваних договорів, а саме - зловмисну угоду сторін. Позивач покликається при цьому на постанову Рівненського міського суду в кримінальній справі від 15.05.2007 р.

У відповідності до ч.3 ст. 5 ГПК України, вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов’язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони були вчинені.

З постанови Рівненського міського суду в кримінальній справі від 15.05.2007 р.(Т-2, а.с.3-6) вбачається, що підсудні звільнені від кримінальної відповідальності, а провадження у кримінальній справі закрито.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що Позивачем не доведено належними і допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України факту наявності зловмисної угоди сторін шляхом укладення оспорюваних договорів.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність рішення Господарського суду Рівненської області по справі нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 28.11.2007 р. у справі №14/286 залишити без змін, апеляційну скаргу ВАТ «Дубенський м’ясокомбінат»- без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу №14/286 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                                      Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська