ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.01.08                                                                                           Справа № 2/226-14/66

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Городечної М.І.

суддів Юркевича М.В.

Кузь В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об‘єднання “Південно-західна залізниця” від 23.11.2007 року № 1/2/226АС-НЮ (вх. № 781 від 06.12.2007 року)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2007 року у справі № 2/226-14/66

за позовом Державного територіально-галузевого об‘єднання “Південно-західна залізниця”, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікбудсервіс”, с.Загвіздя, Тисменицький район, Івано-Франківська область.

про стягнення 15045 грн. штрафу.

за участю представників сторін: не з‘явились.

Представникам сторін в судовому засіданні 23.01.2008 року роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2007 року у справі № 2/226-14/66 відмовлено в позові Державному територіально-галузевому об‘єднанню “Південно-західна залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікбудсервіс” про стягнення 15045 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній масу вантажу.

Державне територіально-галузеве об‘єднання “Південно-західна залізниця” (позивач у справі, надалі - Залізниця) в апеляційній скарзі (від 23.11.2007 року № 1/2/226АС-НЮ (вх. № 781 від 06.12.2007 року) не погоджується з даним рішенням місцевого суду, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким поданий ним позов задоволити, оскільки вважає, що при його прийнятті місцевий суд не з‘ясував всіх обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, судом не враховано, що відповідно до ст.ст. 118, 129 Статуту залізниць України за неправильне вказання маси товару у накладній з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п‘ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому, судом першої інстанції, продовжує скаржник, не було враховано, в порушення ч. 2 ст. 43 ГПК України, відхиляючи як неналежний доказ комерційний акт від 13.05.2007 року, що ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідальність відправника настає лише з самого факту порушення вимог Статуту залізниць України, і даний факт порушення було визнано самим відповідачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Керамікбудсервіс” (відповідач у справі, надалі - ТОВ) апеляційну скаргу заперечило з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу № 08 від 10.01.2008 року (вх. № 328 від 17.01.2008 року). Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції підставно не взято до уваги як належний та допустимий доказ комерційний акт від 13.05.2007 року, оскільки він складений з порушенням вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року. Відповідачем не визнавався факт надлишку грузу, а судом такий факт не встановлений. Позивачем не подано належних доказів в підтвердження таких обставин. За наведеного, Відповідач просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення місцевого суду.

В судовому засіданні 23.01.2008 року було оголошено перерву до 30.01.2008 року до 10 год. 00 хв.

В дане судове засідання сторони явку представників не забезпечили. Однак, апеляційний суд враховуючи їх повідомлення належним чином (під розписку представників сторін) про час та місце розгляду справи, ввважає, що ним забезпечено право сторін на судовий захист та за можливе прийняти постанову в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 23.01.2008 року та дослідивши наявні докази у справі, в порядку визначеному ст. 101 ГПК України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

15.08.2007 року ДТГО “Південно-західна залізниця” подано в господарський суд Івано-Франківської області позов про стягнення з ТОВ “Керамікбудсервіс” 15045 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в накладній № 35959443.

Як вбачається з вищезазначеної накладної в травні місяці 2007 року зі станції відправлення - Хриплин Львівської залізниці на станцію призначення - Харків-Сортувальний Південної залізниці, Товариством було відправлено у вагоні № 66936782 вантаж –цеглу КЛ М-125 в кількості 29160т.шт пакетовану в плівку, нетто вантажу - 70000 кг.

Під час слідування вагону через станцію Шепетівка, як вбачається з акту загальної форми № 9742 від 12.05.2007 року, здійснено перевірку маси вантажу на тензометричній вазі. За результатами перевірки маса вантажу брутто становить 96000 кг, тара з бруса 23700 кг, маса нетто 72300 кг, тобто вантажу у вагоні більше, ніж зазначено у провізних документах та більше вантажопідйомності вагону на 2300 кг. Вагон відчеплено на контрольне переважування на статичній вазі.

При контрольному переважуванні вагону № 66936782 на статичній вазі працівниками станції Шепетівка був складений комерційний акт БИ № 909870/04 від 13.05.2007 року, за даними якого брутто становить 95840 кг, тара з бруса 23700 кг, маса нетто 72140 кг, вантажопідйомність 70000 кг, що більше вказаного в накладній та вантажопідйомності на 2140 кг.

Позивачем нараховано відповідачу 15045 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній масу вантажу згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи (а.с. 9).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 37 Статуту залізниць передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній - основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу. За правилами статті 24 Статуту залізниць залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній, а статтею 122 Статуту залізниць установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту залізниць, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334 (надалі –Правила).

Виходячи з вищенаведеного, чинне законодавство визнає комерційний акт єдиним допустимим доказом щодо обставин, які є підставою для покладення відповідальності на суб'єкта відносин перевезення вантажів. При цьому, даючи оцінку даному Акту, суд повинен перевірити дотримання порядку складання комерційного акта відповідно до вимог законодавства.

Так, згідно п. 4 Правил складання актів комерційні акти на вантаж, що перебуває в дорозі, складаються у день виявлення обставин, які підлягають оформленню комерційним актом. Згідно з пунктом 8 цих Правил якщо комерційний акт складається на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів, а на зворотному боці накладної робиться відмітка про складений комерційний акт. Така ж вимога до заповнення перевізних документів під час перевезення міститься у Правилах оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644. Пунктом 4.3 цих Правил передбачено, що при складанні акта в графі 5 накладної зазначаються його номер і коротко причина його складення ("про недостачу ___ місць", "про недостачу маси ___ кг" "про відсутність пломб" тощо).

Згідно зі статтею 53 Статуту залізниць у разі, якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на шляху проходження виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, про що складено комерційний акт, станція призначення зобов'язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу. При цьому, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, то станція новий акт не складає, а в розділі "Є" комерційного акта попутної станції робить відповідну відмітку. При розходженні відомостей, указаних в акті попутної станції, з фактичними даними при перевірці вантажу на станції призначення, складається новий комерційний акт (пункт 12 Правил складання актів).

Як вбачається з матеріалів справи, й підставно встановлено судом першої інстанції, позивач зазначені вимоги законодавства порушив, а саме: комерційний акт БИ № 909870/04 від 13.05.2007 року складений не в день виявлення обставин, які підлягали оформленню комерційним актом, а саме невідповідності маси вантажу, масі вказаній в накладній. Крім цього, накладна № 35959443 не містить відмітки попутної станції Шепетівка Південно-західної залізниці про складений нею комерційний акт, та не додано другого примірника даного комерційного акта до перевізних документів, доказів протилежного позивачем відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України суду не представлено. Крім цього, даними нормативними актами саме на станцію призначення покладається обов‘язок провести визначення обсягу фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу. Доказів зазначеного суду не подано, за наведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість прийняття вищезазначеного комерційного акту як належного та допустимого доказу, оскільки він складений з порушенням встановленого чинним законодавством порядку його складання.

Дійшовши висновку про правильність висновків місцевого господарського суду першої інстанції, колегією суддів апеляційного суду було враховано вимоги ч. 2 ст. 43 ГПК України. Зокрема, судом було дано оцінку поданим позивачем актам загальної форми № 9742 від 12.05.2007 року та № 7101 від 13.05.2007 року, і виходячи з їх змісту зроблено висновок про те, що вони не можуть бути прийняті до уваги як належні докази в підтвердження факту невідповідності маси вантажу, вказаної в накладній, фактичній масі вантажу, оскільки вони містять виправлення в даті їх складання, дані даних актів не співпадають з даними комерційного акта.

Інших доказів в підтвердження викладених в позовній заяві обставин, доведеність яких є підставою для стягнення з відповідача 5045 грн. штрафу за неправильно зазначену в накладній масу вантажу, позивачем відповідно до ст. 33 ГПК України суду не представлено.

Таким чином, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2007 року у справі № 2/226-14/66 відповідає чинному законодавству, матеріалам і фактичним обставинам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1.          В задоволенні апеляційної скарги Державного територіально-галузевого об‘єднання “Південно-західна залізниця” відмовити.

2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.2007 року у справі № 2/226-14/66 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий- суддя Городечна М.І.

Судді Юркевич М.В.

Кузь В.Л.