СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.08                                                                                 Справа № 14/15пд

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства “Лисичанська теплоелектроцентраль”, м. Лисичанськ, Луганської області

до Відкритого акціонерного товариства “Лисичанська сода”, м. Лисичанськ, Луганської області

про спонукання укласти договір

при секретарі судового засідання Веснянцевій К.Л.

в присутності представників сторін:

від позивача - Попова Ю.О., довіреність № 06-5/12 від 03.01.08, Мельникова А.Ф., довіреність № 06-5 від 03.01.08;

від відповідача –Горшанов Д.І., довіреність № 23-191-6 від 25.10.07,

Сторонами подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задовольняється судом.

При друкуванні ухвали від 05.02.08 була допущена описка у зазначенні представника відповідача. Було вказано –Рисістих І.А., довіреність № 15/42-17-495 від 23.10.07, тоді як треба - Горшанов Д.І., довіреність № 23-191-6 від 25.10.07. Дана описка підлягає виправленню.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про зобов’язання відповідача укласти договір купівлі –продажу теплової енергії з позивачем з 01.01.08, у редакції позивача, з врахуванням узгоджених розбіжностей та визнати розбіжності, що залишились неврегульованими, такими, що не підлягають внесенню в договір.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 04.02.08 №30-1-1, проти заявленого позову заперечує з мотивів викладених у відзиві.

Заявою від 21.02.08 позивач уточнив позовні вимоги та просить зобов’язати відповідача укласти договір купівлі –продажу теплової енергії з позивачем з 01.01.08, у редакції позивача та протоколу узгодження розбіжностей.

У справі оголошена перерва до 25.02.08.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, що є виробником та постачальником теплової енергії, 17.12.07 направив відповідачу (який є основним споживачем виробленої енергії) два екземпляри договору № 01-01/08-КП від 01.01.08 по поставці теплової енергії у виді пари.

Відповідач не погодився з декількома пунктами договору та вирішив доповнити договір, тому склав протокол розбіжностей до нього і 29.12.07 направив позивачу підписаний договір з протоколом розбіжностей. Також 08.01.08 відповідач надав позивачу доповнення до протоколу розбіжностей –стосовно пункту 4.1 договору.

Позивач не погодився з усіма пропозиціями відповідача і направив йому 29.12.07 протокол узгодження розбіжностей.

Оскільки сторони не досягли згоди за пунктами договору, укладення якого є обов’язковим, позивач 17.01.08 звернувся до суду з позовом про спонукання відповідача укласти договір № 01-01/08-КП від 01.01.08 купівлі –продажу теплової енергії з позивачем з 01.01.08, у редакції позивача та протоколу узгодження розбіжностей.

Правила ст.181 ГК України сторонами витримані.

Сторони не дійшли згоди та позивачем заявлені позовні вимоги щодо викладення у його редакції чи неприйняття наступних пунктів договору № 01-01/08-КП від 01.01.08:

1). Відповідачем запропоновано доповнити договір п. 3.1 наступного змісту: «Відшкодування збитків у випадку наявності порушень в роботі обладнання Продавця, яке призвело до перебоїв в технологічному процесі теплопостачання». Позивач заперечує проти включення такого пункту.

2). Відповідачем запропоновано доповнити договір п.5.5 наступного змісту «У випадку порушення безперебійного постачання теплової енергії Продавець сплачує штраф у двократному розмірі від вартості недопоставленої теплової енергії.

У випадку зниження з вини Продавця параметрів пари на технологічні цілі він сплачує Покупцю штраф у розмірі 25% від вартості відпущеної теплової енергії з параметрами, що занижені.

У випадку поставки теплової енергії у обсязі меншому, ніж це було погоджено сторонами, Продавець сплачує штраф у розмірі 25% від вартості недопоставленої теплової енергії». Позивач заперечує проти включення даного пункту.

3). Відповідачем запропоновано доповнити договір п.5.6 наступного змісту «Час обмеження споживання теплової енергії і причини недопоставки її визначаються по реєструючим приборам на границі розділу теплових мереж і фактичним записам початку і кінця обмеження в оперативному журналі диспетчерської служби Продавця. Недопоставка теплової енергії Покупцю з вини Продавця визначається щодобово за приборами обліку як різниця між середньодобовим споживанням теплової енергії за останні 3 доби, що передували дню обмеження, і фактичним споживанням за ту добу, коли мала місце недопоставка». Позивач заперечує проти включення даного пункту.

4). Позивачем запропоновано п.4.1 договору у наступній редакції: «Покупець оплачує Продавцю передплату вартості відпущеної теплової енергії подекадно: до 23 числа місяця, що передує місяцю поставки, а також 03, 13 числа місяця поставки, кінцевий розрахунок проводиться за фактично відпущену теплову енергію до 05 числа місяця, наступного за звітним».

Відповідач пропонує викласти даний пункт у своїй редакції: «Покупець оплачує Продавцю вартість відпущеної теплової енергії подекадно: 10 і 20 числа місяця поставки, кінцевий розрахунок проводиться за фактом відпущеної теплової енергії до 05 числа місяця, наступного за звітним».

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як позивачем так і відповідачем нормативно не обґрунтовані та не доведені як усі свої вимоги, так і усі заперечення щодо спірних пунктів договору.

Пункт 3.1 договору містить положення про те, що Покупець (відповідач у справі) має право на відшкодування, відповідно до законодавства, збитків, спричинених внаслідок порушення його прав, у випадку виконання ним своїх зобов’язань відповідно до договору.

Отже сторони узгодили питання відшкодування збитків, спричинених Покупцю внаслідок порушення його права, у тому числі на своєчасне, повне отримання послуги від позивача за даним договором.

Вимога відповідача доповнити пункт 3.1 словами: «Відшкодування збитків у випадку наявності порушень в роботі обладнання Продавця, яке призвело до перебоїв в технологічному процесі теплопостачання»є необґрунтованою, оскільки відповідач не має права вимагати сплати будь-яких сум на свою користь від того, що у позивача працює з порушеннями обладнання, навіть якщо це призводить до перебоїв в технологічному процесі теплопостачання позивача.

Проблеми налагодження обладнання, дотримання правил його експлуатації та встановленого процесу теплопостачання –це проблеми позивача. Він власними силами повинен їх вирішувати з метою своєчасного, повного та безперебійного постачання відповідача тепловою енергією згідно погоджених обсягів. І саме у випадку неналежного виконання цих зобов’язань будуть порушені права відповідача, а не як ні раніше.

Тому доповнення договору в частині п.3.1 редакцією відповідача слід відхилити.

Мотивуючи необхідність прийняття п.4.1 договору у своїй редакції позивач зазначив, що такий порядок розрахунків (передплата) він вимушений запропонувати, оскільки найбільшою складовою ціни на теплову енергію є витрати на газ, який він змушений закуповувати у ЗАТ «Укргаз-енерго»також на умовах передплати.

З наданого позивачем договору з даною організацією № 128/77/Т-08 від 28.11.07 вбачається, що позивач розраховується за газ щодекадно: до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки, а також до 05, 15 числа місяця поставки, кінцевий розрахунок проводиться за фактично відпущену теплову енергію до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо даного пункту відповідач посилається на збитковість роботи підприємства та недостатність вільних коштів для передплати.

Суд дійшов висновку, що пропозицію відповідача до п.4.1 договору слід відхилити, оскільки редакція запропонована позивачем ґрунтується на об’єктивно необхідній умові саме попередньої оплати газу для вироблення теплової енергії, що споживається відповідачем. У випадку неможливості сплачувати певні кошти за теплову енергію передплатою, відповідач не позбавлений права зменшити обсяги споживання.

Суд погоджується з твердженням відповідача щодо необхідності взаємної відповідальності сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов’язань за договором.

Суд враховує, що оскільки сторонами не погоджений певний розмір штрафних санкцій слід керуватись нормами Закону, принципами розумності, справедливості та відповідності санкцій правопорушенню.

Статтею 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Оскільки позивач є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, суд вважає за можливе використати вказану міру відповідальності як аналогію при визначенні відповідальності позивача за неналежне виконання зобов’язань за п.5.5, а саме –у випадку зниження з вини Продавця параметрів пари на технологічні цілі він сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості відпущеної теплової енергії з параметрами, що занижені.

У випадку поставки теплової енергії у обсязі меншому, ніж це було погоджено сторонами, Продавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленої теплової енергії.

Тому слід доповнити договір п.5.5 наступного змісту: «У випадку зниження з вини Продавця параметрів пари на технологічні цілі він сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості відпущеної теплової енергії з параметрами, що занижені.

У випадку поставки теплової енергії у обсязі меншому, ніж це було погоджено сторонами, Продавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленої теплової енергії».

Положення редакції відповідача до п.5.5 щодо –«у випадку порушення безперебійного постачання теплової енергії Продавець сплачує штраф у двократному розмірі від вартості недопоставленої теплової енергії»не підлягає включенню до договору, оскільки визначення розміру штрафу за безперебійність надання послуги неможливо правильно провести за рахунок недопоставленої енергії. Сторонами у договорі передбачені місячні обсяги постачання теплової енергії. Ці обсяги можуть виконуватись і перевиконуватись позивачем протягом місяця, що не свідчить про однозначну безперебійність надання послуги.

Пропозиція відповідача про доповнення договору п.5.6 є необґрунтованою, оскільки наведений у даному пункті спосіб визначення кількості недопоставленої теплової енергії передбачає обрахування її як різницю між днем обмеження та середньодобовою за останні 3 доби, що передували дню обмеження. Між тим, договором визначені середньомісячні обсяги постачання.

Оскільки сторони мали намір укласти договір з 01.01.08 що підтверджується п.2.1 договору про обсяги постачання теплової енергії, вимога позивача про зобов’язання відповідача укласти договір купівлі –продажу теплової енергії з позивачем з 01.01.08 є також обґрунтованою.

Таким чином, слід зобов’язати відповідача укласти з позивачем договір купівлі –продажу теплової енергії № 01-01/08-КП від 01.01.08 з 01.01.08 в редакції позивача та протоколу врегулювання розбіжностей до договору, крім пункту 5.5, яким доповнити договір виклавши його у наступній редакції: «У випадку зниження з вини Продавця параметрів пари на технологічні цілі він сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості відпущеної теплової енергії з параметрами, що занижені.

У випадку поставки теплової енергії у обсязі меншому, ніж це було погоджено сторонами, Продавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленої теплової енергії».

Оскільки позов задовольняється частково, судові витрати покладаються на сторони у рівних частках відповідно до ст.49 ГПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати Відкрите акціонерне товариство “Лисичанська сода”, м. Лисичанськ, вул.Красна, б.1, ідентифікаційний код 00204889 укласти з Державним підприємством “Лисичанська теплоелектроцентраль”, м. Лисичанськ, вул.Енергетиків, 98, ідентифікаційний код 00131067 договір купівлі –продажу теплової енергії № 01-01/08-КП від 01.01.08 з 01.01.08 в редакції позивача та протоколу врегулювання розбіжностей до договору, крім пункту 5.5, яким доповнити договір виклавши його у наступній редакції: «У випадку зниження з вини Продавця параметрів пари на технологічні цілі він сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості відпущеної теплової енергії з параметрами, що занижені. У випадку поставки теплової енергії у обсязі меншому, ніж це було погоджено сторонами, Продавець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості недопоставленої теплової енергії». Наказ видати.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лисичанська сода”, м. Лисичанськ, вул.Красна, б.1, ідентифікаційний код 00204889 на користь Державного підприємства “Лисичанська теплоелектроцентраль”, м. Лисичанськ, вул.Енергетиків, 98, ідентифікаційний код 00131067 витрати на сплачене держмито 42 грн. 50 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн. Наказ видати.

4.          Днем укладення договору є 01.01.08.

У судовому засіданні 25.02.08 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення 28 лютого 2008 р.

Суддя                                                                                  Є.А.Лісовицький