СУД
СУД
У Х В А Л А

03.03.08                                                                                 Справа № 13/323(16/469).

За позовом Державного підприємства “Попаснянський вагоноремонтний завод” м. Попасна

до Державної виконавчої служби Луганської області в особі відділу примусового виконання рішень ДВС, м. Луганськ

Головного управління Державного казначейства України у Луганській області м. Луганськ

Головне управління юстиції у Луганській області м. Луганськ

про стягнення 10363 грн. 21 коп.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя

Яресько Б.В.

Лісовицький Є.А.

Пономаренко Є.Ю.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача

Шарій О.А. дов. 86 від 01.12.2006 р.

Від першого відповідача

Не прибув

Від другого відповідача

Не прибув

Від третього відповідача

Не прибув

Від органу виконання судового рішення

Кірносова Г.О. дов. б/н від 23.01.1008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся зі скаргою №893-ю від 21.12.07. на неправомірність дій підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області в якій просить - визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07; - визнати недійсною постанову про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07.

Позивач скаргу підтримав.

Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області проти задоволення скарги заперечує, з підстав викладених у запереченнях на скаргу від 03.03.2008 р. № 14-9-990.

Інші учасники участі своїх представників не забезпечили, письмових пояснень за скаргою не надали.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що 01.11.2007 р. господарський суд Луганської області прийняв по справі № 13/323(16/469) рішення, яким зокрема стягнув з державного бюджету України на користь державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»м. Попасна Луганської області, вул.. Залізнична 1 ідентифікаційний код 09585574 зайве стягнуту суму виконавчого збору у розмірі 10363 грн. 21 коп., та видав позивачу 17.11.2007 р. наказ для примусового виконання судового рішення.

Позивач звернувся до Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області з заявою про примусове виконання зазначеного рішення суду.

13 грудня 2007 року головним державним виконавцем Кірносова Г.О. підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Луганській області була прийнята постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняті до провадження виконавчого документу) –якою позивачу було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 13/323(16/469) виданого 17.11.2007 р. господарським судом Луганської області про стягнення з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»зайве стягнуту суму виконавчого збору у розмірі 10363 грн. 21 коп.

Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження стало наступне: виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавчий документ не відповідає ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні реквізити боржника, а саме: відсутній рахунок з якого необхідно стягнути кошти.

25.12.2007 р. позивач звернувся з скаргою в порядку ст. 121 2 Господарського процесуального кодексу України в якій просить суд визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07; - визнати недійсною постанову про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що посилання державного виконавця на те що примусовим виконанням наказу суду повинно займатися державне казначейство України суперечить положень ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»не містить вимоги щодо обов’язкового зазначення рахунку боржника в виконавчому документі.

Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області проти скарги заперечує, посилаючись зокрема на те, що згідно ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами Державного казначейства України; що боржник –державний бюджет України не є юридичною особою, та не може бути учасником виконавчого провадження.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи учасників та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”.

Згідно пункту 1 статті 2 Закону України „Про виконавче провадження” примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України „Про виконавче провадження” виконанню Державною виконавчою службою підлягають виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Невиконання судового рішення за своєю суттю є обмеженням права стягувача на обов’язкове виконання рішення суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах та в межах повноважень та способів, які передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.48 Бюджетного Кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України у тому числі операцій з коштами державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів.

Пунктами 3.1 та 4.5 "Положення про Державне казначейство", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1232, встановлені завдання Державного казначейства до яких віднесено, зокрема: забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка що передбачає розрахунково –касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету, за поданням органів стягнення, яким відповідно до законодавства надано право стягнення до бюджетів податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Таким чином, органи Державного казначейства не можуть здійснювати примусове виконання рішень, тобто виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження.

Посилання скаржника на відсутність в наказі відомостей про боржника, в даному випадку, не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з посиланням на невідповідність наказу приписам ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлені вимоги до виконавчого документу, оскільки, як судове рішення, так і виданий на його виконання наказ у цій справі, стосуються стягнення на користь позивача суми зайво стягнутого виконавчого збору саме з Державного бюджету України, а не з будь-якої іншої юридичної особи, яка б згідно ст. 11 цього Закону могла бути стороною виконавчого провадження –боржником.

Отже, хоча Державний бюджет України не є боржником у розумінні ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", безпосереднє виконання судового рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України, згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону покладено на органи Державного казначейства України і, за відсутності спеціального порядку такого виконання, має здійснюватись в загальному порядку, тобто, шляхом прийняття державною виконавчою службою наказу до виконання і направлення його до органу Державного казначейства України

Посилання підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області на відсутність у наказі рахунку боржника судом відхиляється з огляду на те, що ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»не містить зазначеної вимоги до виконавчого документу.

Керуючись ст. 86, 121 2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод»м. Попасна Луганської області задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07.

3. Визнати недійсною постанову про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 5688197 від 13.12.07.

Головуючий суддя                                                   Б.В. Яресько

Суддя                                                                                Є.А. Лісовицкий

Суддя                                                                                Є.Ю. Пономаренко