ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.08 р.                     Справа № 44/306пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою приватного підприємства „Нептун” (представник до судового засідання не з’явився) до товариства з обмеженою відповідальністю „Текстильник-2005” (представник Баришева В.В., довіреність від 01.03.07 року) про зобов’язання відповідача продовжити на 2 роки та 11 місяців строк дії типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Донецька № 23 від 03.01.06 року шляхом внесення змін до вказаного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Нептун” (далі – Орендар) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Текстильник-2005” (далі – Товариство) з вимогами про зобов’язання відповідача продовжити на 2 роки та 11 місяців строк дії типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Донецька № 23 від 03.01.06 року (далі – Договір) шляхом внесення змін до вказаного Договору, за яким попередник Товариства комунальне підприємство „Житлово-експлуатаційна контора № 5 Кіровського району міста Донецька” (далі – Підприємство) передало Орендареві у тимчасове оплатне користування для розміщення магазину дитячих товарів нежитлове приміщення площею 189 м2 на першому поверсі будинку 4 по вулиці Ляшенка в місті Донецьку (далі – Приміщення). Позовні вимоги Орендаря обґрунтовані тим, що у відповідності до пунктів 9.1-9.3 Договору, його строк дії має бути продовжений на 2 роки та 11 місяців, оскільки з цього приводу є відповідне розпорядження Донецького міського голови № 392 від 23.04.07 року.

Орендар в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. До останнього судового засідання представник позивача не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце судового засідання, втім його неявка не є перешкодою для розгляджу справи по суті, оскільки наявних у справі матеріалів достатньої для юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Відповідач Товариство заперечив проти позову, зазначивши, що рішенням господарського суду Донецької області від 26.02.07 року у справі № 35/466пн Договір було визнано таким, що припинився, у зв’язку з чим Орендаря зобов’язано звільнити Приміщення. Відповідач вважає, що пункт 9.3 Договору передбачає можливість, а не обов’язок наймодавця продовжувати строк дії Договору на підставі розпорядження міського голови, тому вимоги Орендаря є безпідставними.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що суд має відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.

Розпорядженням Донецького міського голови від 21.12.05 року № 1376 – Орендареві було передано в оренду Приміщення строком на один рік для розміщення ательє та торгівлі непродовольчими дитячими товарами. Підприємству зазначено укласти з Орендарем Договір.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Орендаря та Підприємства, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України та приписів Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, в силу статті 759 ЦК України, статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також пункту 1.1 Договору Підприємство зобов’язалося надати, а Орендар – прийняти у строкове платне користування Приміщення. Пунктами 9.1 та 9.3 Договору визначено, що договір діє з 01.01.06 року до 15.12.06 року, причому сторони визначили особливі умови його пролонгації – лише на підставі окремого розпорядження Донецького міського голови.

Разом з тим, господарським судом Донецької області у справі № 35/466пн 26.02.07 року прийнято рішення, яким на теперішній час встановлено факти, які мають істотне значення для досліджуваного судом спору, зокрема, судом встановлено, що, Договір припинив свою дію 15.12.06 року, оскільки Підприємство вчасно звернулося до Орендаря з письмовим повідомленням про незгоду продовжувати строк дії Договору, а окреме розпорядження Донецького міського голови щодо продовження строку дії Договору на час прийняття рішення – відсутнє.

Резолютивною частиною рішення господарського суду Донецької області у справі № 35/466пн від 26.02.07 року Орендаря зобов’язано звільнити Приміщення.

Рішення господарського суду Донецької області у справі № 35/466пн від 26.02.07 року набрало законної сили в порядку статті 85 ГПК України – 08.05.07 року (з прийняттям постанови Донецького апеляційного господарського суду, якою рішення першої інстанції залишено без змін), через що це судове рішення підлягає обов’язковому виконанню на всій території України в силу статті 124 Конституції України. Рішенням господарського суду Донецької області від 10.12.07 року у справі № 35/466пн Орендареві було відмовлено у перегляді за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Донецької області у справі № 35/466пн від 26.02.07 року.

Означені судові рішення, по яких брали участь сторони по справі № 44/306пн, набрали законної сили, тому встановлені ним факти не повинні доводитися знову при вирішенні справи № 44/306пн. Позивачем факти, викладені у рішенні господарського суду Донецької області у справі № 35/466пн від 26.02.07 року – в загальному порядку не спростовані.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг” проти України”, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії” встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівним той факт, що факт визнання судом Договору таким, що припинився 15.12.06 року – не можуть ставитися судом під сумнів та є такими, які знімають необхідність додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Повноваження щодо розпорядження Приміщенням після закінчення строку дії Договору передані Товариству, відповідно до рішення Донецької міської ради від 26.05.06 року № 2/21 „Про визначення виконавця послуг з управління житловим фондом в Кіровському районі міста Донецька” та розпорядження Донецького міського голови від 16.01.07 року № 22 „Про реалізацію рішення міськради від 26.05.06 року № 2/21 „Про визначення виконавця послуг з управління житловим фондом в Кіровському районі міста Донецька”.

В порядку статті 188 ГК України листом від 12.07.07 року Орендар запропонував товариству внести до пункту 9.1 Договору зміни наступного змісту: „...договір дії з 15.12.06 року до 15.11.06 року...”, оскільки пунктом 1.18 розпорядження Донецького міського голови від 23.04.07 року № 392 „Про продовження договорів оренди нежитлових приміщень” Орендареві продовжено термін оренди Приміщення на 2 роки та 11 місяців.

Наразі, не зважаючи на наявність розпорядження Донецького міського голови від 23.04.07 року № 392 „Про продовження договорів оренди нежитлових приміщень” суд вважає, що строк дії Договору не може бути продовженим на підставі означеного вказаного розпорядчого акту, тому що дія Договору припинилася 15.12.06 року, а розпорядження міського голови про продовження Договору видане набагато пізніше хронологічно – 23.04.07 року (через п’ять місяців та вісім днів). Припинення дії Договору 15.12.06 року виключає можливість внесення після 15.12.06 року до зазначеного Договору будь-яких змін та доповнень, оскільки цим самим створиться абсурдна ситуація, коли будуть змінюватися умови правочину, який вже не є чинним, тобто який не створює для сторін жодних цивільних прав та обов’язків.

З огляду на наведене, позовні вимоги щодо внесення змін до Договору – підлягають відхиленню у зв’язку з припиненням дії Договору до моменту подання позову до суду.

Судові витрати у справі в силу статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі ст.ст.16, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.20 ГК України, ст.ст.2, 17, 26, 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, керуючись ст.ст.22, 24, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову приватного підприємства „Нептун” до товариства з обмеженою відповідальністю „Текстильник-2005” про зобов’язання відповідача продовжити на 2 роки та 11 місяців строк дії типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Донецька № 23 від 03.01.06 року шляхом внесення змін до вказаного договору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області