ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2008 р. Справа № 37/15-07 (в.о.о. 37/402-06)

вх. № 388/4-37

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Светлічний Ю.В.

суддя Доленчук Д. О.

суддя Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Прутас В.О. за довіреністю №11-01/1-Д від 11.01.2008р. відповідача - не з"явився; 3-й особи - не з"явився"

розглянувши справу за позовом ДП "Вугілля України", м. Київ

до ДП "Теплоелектроцентраль - 2 "Есхар" смт. Есхар; 3-я особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача Акціонерне товариство "Харімпекс", м.Харків

про

стягнення 1834760,79 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Вугілля України" (позивач) звернулося до господарського суду з позовом щодо стягнення з відповідача - Державного підприємства "ТЕЦ-2 "Есхар" вартості поставленої позивачем вугільної продукції на суму 1834760,79 грн. згідно договору поставки № 6-10/1-П від 27.12.2005 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2007р. було відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення та прийнято рішення :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Теплоелектроцентраль –2 „Есхар” (63524, Харківська обл., Чугуївський район, смт.Есхар, п/р 260015282 в ВАТ „Мегабанк” м.Харків, МФО 351629, ) на користь Державного підприємства „Вугілля України” (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 4, п/р 13 в АК „Промінвестбанку” м.Київ, МФО 300012, ) основної суми заборгованості у розмірі 1834760, 79 грн., держмита у розмірі 18347,61 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Державне підприємство "ТЕЦ-2 "Есхар" (відповідач) звернулось до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області по справі №37/402-06 від 11.10.2006р., яке підписане 16.10.2006р.

Рішенням господарського суду Харківської області заяву відповідача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами було задоволено, рішення суду від 11.10.2006р. по справі №37/402-06 скасовано.

Представник ДП "ТЕЦ-2 "Есхар" звернуся до Верховного суду України зі скаргою на постанову Вищого господарського суду України від 05.07.2007р., у зв"язку з чим провадження по справі було зупинено, а справа направлена до Верховного суду України.

Ухвалою Верховного суду України від 06.09.2007р. було відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 05.07.2007р. у справі №37/15-07.

Ухвалою господарського суду від 05.10.2007р. провадження по справі було поновлено, а справа призначена до розгляду.

Представник 3-ої особи 12.10.2007р. надав через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження по справі, до вирішення пов*язаної з нею справи 37/402-06.

Заявлене клопотання було розглянуто та задоволено судом та ухвалою господарського суду від 15.10.2007р. провадження по справі 37/15-07 було зупинено.

Позивач, непогодившись з ухвалою господарського суду від 15.10.2007р., 30.11.2007р. звернувся зі скаргою до апеляційного господарського суду Харківської області. Відповідно до чинного законодавства, матеріали справи 37/15-07 у п"ятиденний строк були направлені до апеляційного господарського суду Харківської області.

Постановою апеляційного господарського суду Харківської області від 09.01.2008р. апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 15.10.2007р. без змін.

Відповідно ч.3 ст. 79 Господарського процесуального кодекса України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів поновила провадження по справі 37/15-07.

Суд дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення позивача та відповідача, встановив наступне:

27.12.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 6-10/1-П, відповідно до умов якого позивач зобов”язався поставити відповідачу вугілля кам”яне енергетичне українського походження, а відповідач прийняти та оплатити його вартість.

Позивач виконав свої зобов”язання, а саме поставив відповідачу вугілля на суму 2456389,91 грн., а відповідач прийняв, але частково сплатив його вартість позивачу, у зв”язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 1834760,79 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та визнається відповідачем.

Позивач 07.06.2006 р. надіслав відповідачу претензію за № 07-06-06/1, якою вимагав сплатити заборгованість в сумі 1834760, 79 грн., але відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений роботи те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 1834760, 79 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 18347,61 грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства„Теплоелектроцентраль –2 „Есхар” (63524, Харківська обл., Чугуївський район, смт.Есхар, п/р 260015282 в ВАТ „Мегабанк” м.Харків, МФО 351629, ) на користь Державного підприємства „Вугілля України” (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 4, п/р 13 в АК „Промінвестбанку” м.Київ, МФО 300012, ) основної суми заборгованості у розмірі 1834760, 79 грн., держмита у розмірі 18347,61 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Повний текст рішення підписано 19.02.2008р.

Головуючий суддя Светлічний Ю.В.

суддя Доленчук Д. О.

суддя Савченко А.А.