ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.08 Справа № 24/11

За позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю західно-українського центру „Медсервіс”, м.Львів

До відповідача: Львівського слідчого ізолятора Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області, м.Львів

Про стягнення 4107,21грн.

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Від позивача –Гентош Р.Є. –представник

Від відповідача –Андреєва Л.К. –в.о нач. фінінансового відділу

Суть спору: Позов заявлено до Львівського слідчого ізолятора про стягнення суми 4107,21грн. в т.ч. 3546,49грн. основного боргу, 455,20грн. втрат від інфляції та 105,52грн. 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору від 19.12.2006року, позивачем виконані для відповідача роботи на суму 6630,00грн., за які останній розрахувався частково. Заборгованість відповідача за виконані роботи складає 3546,20грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення втрати від інфляції в сумі 455,20грн. та 3% річних в сумі 105,52грн., які нараховані на підставі ст.625 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу 3546,49грн. та втрат від інфляції в сумі 455,20грн. підтримує. На стягненні 105,52грн. 3% річних не наполягає.

Представник відповідача в судове засідання з”явився, подав пояснення, в якому не заперечує проти заборгованості перед позивачем за виконані роботи по ремонту флюорографа в сумі 3546,49грн., пояснює відсутністю фінансування на оплату виконаних позивачем робіт.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.12.2006року позивачем та відповідачем укладено договір на виконання разових робіт, відповідно до умов якого позивач зобов’язувався виконати для відповідача роботи по ремонту та налагодженню флюорографа 12Ф7, а останній зобов’язувався оплатити виконані роботи. Вартість робіт визначена сторонами в п.1 договору, та становить 6630,00грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обумовлені договором роботи виконав, що підтверджується поданими суду приймально-здавальним актом від 19.12.2006р. на суму 6630,00грн., який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Згідно із п.8 договору відповідач зобов’язувався оплатити вартість виконаних робіт протягом тридцяти днів з моменту підписання приймально-здавального акту.

Відповідач взяті на себе зобов’язання виконав частково, сплативши позивачеві за виконану роботу суму 3168,28грн., підтвердженням чого є виписка банку з рахунка клієнта за 21.12.2006р.

Відтак, заборгованість відповідача становить 3546,49грн. (6630,00 –3083,51).

Доказів сплати 3546,49грн. боргу суду не подано, проти суми боргу відповідач не заперечує.

Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позивачем заявлені до стягнення втрати від інфляції в сумі 455,20грн. та 3% річних в сумі 105,52грн. (розрахунки втрат від інфляції та 3% річних додані до матеріалів справи).

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України , зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 ЦК України).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 4. ст.80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3546,49грн. основного боргу та 455,20грн. втрат від інфляції законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.

В частині стягнення 3% річних, відмову позивача від позову в цій частині належить прийняти як таку, що не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб та припинити провадження.

Крім того, як вбачається із поданої суду довідки №4390 виданої Головним управлінням статистики у Львівській області, повною назвою відповідача є : Львівський слідчий ізолятор Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 36, 43, 49, 78, п.4 ст.80, ст.82-85, 116-118 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з Львівського слідчого ізолятора Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області, адреса: 79007, м.Львів, вул.Городоцька,20, ідентифікаційний код 08563978, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю західно-українського центру „Медсервіс”, адреса: 79057, м.Львів, вул.Городоцька,16/17, поштова адреса: м.Львів, вул.Антоновича,128, ідентифікаційний код 22334457, - 3546,49грн. основного боргу, 455,20грн. втрат від інфляції, 102,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В частині стягнення 3% річних провадження у справі припинити.

Суддя