ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" лютого 2008 р.

Справа № 5/340-07-8462

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “ЕК Одесаобленерго”, м. Одеса.

до відповідача: КП ЖКС „Вузівський”, м. Одеса.

про стягнення 92 038, 25 грн.

Суддя Могил С. К.

Представники:

від позивача: Копіца С. М., на підставі довіреності,

від відповідача: Маклакова Н. В., на підставі довіреності.

У судових засіданнях оголошувались перерви з 30.11.2007 року до 10.12.2007 року, з 08.02.2008 року до 20.02.2008 року та з 20.02.2008 року до 28.02.2008 року у відповідності з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство “ЕК Одесаобленерго” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з КП ЖКС „Вузівський” заборгованості за актами про порушення правил користування електроенергією у розмірі 581, 90 грн., індексу інфляції –36 488, 15 грн., трьох відсотків річних –12 036, 92 грн., пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у сумі 38 267, 43 грн., а також 4 663, 85 грн. заборгованості за ПДВ.

В наступному позивач своєю заявою від 05.12.2007 року збільшив свої позовні вимоги на 10 891, 03 грн. Після уточнення позову, сума позовних вимог до відповідача становила –102 929, 28 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.2007 року строк розгляду справи було продовжено до 08.02.2008 року.

Позивач своєю заявою від 08.02.2008 року уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з КП ЖКС „Вузівський” заборгованість за актами про порушення правил користування електроенергією у розмірі 581, 90 грн., індекс інфляції у розмірі 37 540, 05 грн., три відсотки річних у сумі 12 224, 78 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у сумі 38 735, 65 грн., а також 4 663, 85 грн. заборгованості за ПДВ.

Відповідач подав до суду відзив на позов відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити на підставі доводів та заперечень викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2008 року строк розгляду справи було продовжено до 08.03.2008 року.

В процесі розгляду справи з боку позивача та відповідача до суду були подані додаткові документи, які у судових засіданнях судом були розглянуті та залучені до матеріалів справи у якості документальних доказів.

Розглянув матеріали справи, суд встановив:

Між відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" та комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Вузівське»було укладено договір № 6584 від 15.01.2003 року про постачання електричної енергії. Також, між позивачем та комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Чубаєвське»було укладено договір № 6583 від 05.01.2004 року про постачання електричної енергії.

З матеріалів справи видно, що комунальне підприємство "Житлово - комунальний сервіс "Вузівський" є повним правонаступником комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Вузівське»та комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Чубаєвське», а від тим є особою яка відповідає за зобов’язаннями встановленими договорами про постачання електроенергії № 6584 від 15.01.2003 року та № 6583 від 05.01.2004 року.

За умовами укладених договорів, позивача було зобов’язано відпускати відповідачу електричну енергію у відповідності з встановленими даним договором умовами та величинами споживання електричної енергії, а відповідача сплачувати за фактично використану електричну енергію у строки які передбачено договором та виконувати інші зобов’язання передбачені договором.

У відповідності до укладених договорів, вони набрали чинності з дня їх підписання та вважаються щорічно продовженими, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява від однієї із сторін про відмову від цих договорів або їх перегляд. У матеріалах справи відсутні будь-які заяви або листи однієї з сторін за договорами про відмову від договорів або припинення їх дії, таким чином станом на дату подання позову договори є дійсним і обов’язковими для виконання сторонами.

Як зазначає позивач, у відповідача існує заборгованість за недовраховану електроенергію, яка визначена на підставі актів про порушення правил користування електроенергією у розмірі 581, 90 грн., а також заборгованість за ПДВ у розмірі 4 663, 85 грн. З огляду на те, що відповідач порушив свої зобов’язання за договором в частині проведення своєчасної оплати за спожиту електроенергію позивач також просив суд стягнути з відповідача індекс інфляції у розмірі 37 540, 05 грн., три відсотки річних у сумі 12 224, 78 грн. та пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у сумі 38 735, 65 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем до суду було подано розрахунок заборгованості за недовраховану електроенергію, рахунки за активну, у тому числи і недовраховану електроенергію, звіти відповідача про кількість спожитої електроенергії, акти про порушення правил користування електроенергією, протоколи засідання комісії про розгляд актів про порушення з відповідними розрахунками, а також обґрунтовані розрахунки сум індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені, розрахунок за ПДВ з відповідними повідомленнями та доказами, що підтверджують перевищення договірної величини споживання електроенергії.

Ґрунтуючись на наданих документальних доказах та вимогах Закону України “Про електроенергетику” і Правил користування електроенергією, позивач згідно своїх остаточних позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість:

-          581, 90 грн. заборгованості за спожиту недовраховану електроенергію;

-          4 663, 85 грн. за ПДВ;

-          37 540, 05 грн. індексу інфляції;

-          12 224, 78 грн. трьох відсотків річних;

-          38 735, 65 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав на підставі доводів та заперечень викладених у відзиві та у судових засіданнях.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, між сторонами разом з додатками були укладені договори про постачання електроенергії № 6584 від 15.01.2003 року та № 6583 від 05.01.2004 року предметом яких є умови та порядок постачання електроенергії позивачем та її оплата відповідачем.

У відповідності з умовами укладених договорів відповідача було зобов’язано проводити остаточний розрахунок за електроенергію на підставі рахунку у термін 5 днів від дня отримання рахунку.

На виконання своїх зобов’язань за договором позивачем відповідачу постачалась електроенергія у період з 01.05.2006 року по 01.07.2007 року. Вказані обставини підтверджуються наданими до суду звітами відповідача про кількість спожитої електроенергії та відповідними рахунками за активну електроенергію. В свою чергу відповідач розрахунки за спожиту електроенергію проводив неналежним чином в зв’язку з чим у відповідача перед позивачем наприкінці розрахункових періодів залишалась несплаченою частина спожитої активної електроенергії.

У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, а саме: три відсотки річних у розмірі 12 224, 78 грн. та індекс інфляції у розмірі 37 540, 05 грн.

Щодо стягнення пені, то ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Підстави для виникнення права на неустойку встановлені ст. 550 Цивільного кодексу України. Натомість, згідно ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III від 10.01.2002 року платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Але, згідно ст. 3 названого Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності з ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до умов договорів, у разі несвоєчасної сплати за спожиту електроенергію споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла у період, за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ст. 624 Цивільного кодексу України - якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Приймаючи до уваги, що між сторонами узгоджено питання щодо стягнення пені у разі несвоєчасного виконання грошових зобов’язань за договором та встановлено розмір пені що нараховується, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є також обґрунтованими. Проте, згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пунктом 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

При розгляді справи, судом було встановлено, що спожита електроенергія відповідачем у спірних періодах була сплачена у повному обсязі, але з затриманням. Крім того, як встановлено судом підприємство відповідача є підприємством, яке надає певні послуги по утриманню прибудинкових територій, ліфтів, насосних станцій тощо для задоволення потреб населення міста в роботах і послугах пов’язаних з управлінням житловим та нежитловим фондами, які передані відповідачу в управління. Але як зазначено у правоустановчих документах підприємства відповідача, воно є комунальним підприємством, засновником якого є Одеська міська рада та за формою фінансування знаходиться на госпрозрахунку.

Отже, виходячи з вищенаведеного та умов укладеного між сторонами по справі договору, на думку суду, підстави та обґрунтовані вимоги про стягнення пені у ВАТ „ЕК Одесаобленерго” фактично існують, але приймаючи до уваги ступень виконання своїх зобов'язань за договором відповідачем, майновий стан відповідача та інші інтереси сторін по справі, що заслуговують на увагу, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідача на користь ВАТ „ЕК Одесаобленерго” пеню у розмірі 4 000,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості за недовраховану спожиту електроенергію слід зазначити наступне.

Відповідно до умов договору, у якості відповідальності за договором відповідача зобов’язано сплачувати позивачу вартість недоврахованої електроенергії розраховану виходячи з приєднаної потужності струмоприймачів та кількості їх використання (згідно з методикою, затвердженою НКРЕ) у разі самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених методикою. Договором також встановлено, що відповідач несе відповідальність за технічний стан розрахункових приладів обліку та пломб на них, які знаходяться на його території, забезпечує їх охорону та збереження.

Також слід зазначити, що п. 4.4 укладених договорів передбачено, що у разі виявлення однією з сторін договору порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачено застосування санкцій та які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акту, має право внести до акта свої зауваження.

Згідно п. 6.41 Правил користування електричною енергією (надалі –ПКЕЕ) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Як видно з матеріалів справи, під час проведення перевірки відповідача представниками ВАТ “ЕК Одесаобленерго” при обстеженні об’єктів відповідача були виявлені факти порушення правил користування електроенергією, а саме: п. 3.19, 6.40 –пошкоджено трансформатор струму, не працює в фазі –„А”, відсутній струм в додатковому ланцюзі. Споживач про порушення не повідомляв. Недооблік електроенергії; п. 3.19, 6.40 –порушено вимірювальні ланцюги обліку трансформаторів струму шляхом заміни полярності підключення т-т фази „С” підключено зустрічно ТТ фази „В”. Недооблік 2/3.

На підставі виявлених порушень відповідно до вимог ПКЕЕ в присутності представників відповідача були складені акти №012901 від 29.06.2006 року; №012902 від 29.06.2006 року про порушення ПКЕЕ. Одночасно зі складанням актів відповідача було повідомлено про час та місце розгляду актів про порушення ПКЕЕ. З відомостей зазначених у актах видно, що представники відповідача від підписання складених актів відмовились, проте причини такої відмови не зазначили. В іншому випадку акт було підписано з запереченнями. Виходячи з наведеного та пояснень представника відповідача викладених у судових засіданнях можна зробити висновок про те, що складені акти фактично є погодженими з боку відповідача, а факт відмови від підпису та надання заперечень до складених актів можуть лише свідчити про спробу відповідача уникнути відповідальності за порушення які були встановлені під час проведення перевірок.

У відповідності з п. 6.40 ПКЕЕ, у разі виявлення у споживача пошкоджень пломб електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку, самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги, коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці) трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку, покази розрахункового засобу обліку не враховуються, а електропередавальна організація здійснює перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії за період від дня останнього контрольного зняття представником електропередавальної організації показів розрахункового засобу обліку чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців. Перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії та його вартості здійснюється відповідно до Методики обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення споживачем –юридичною особою ПКЕЕ за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням.

Крім того, п 6.42 ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України. Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності через 10 робочих днів після вручення протоколу споживачу, за винятком випадків оскарження цього рішення в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що складені акти були розглянуті на засіданнях комісії, якою було вирішено стягнути з споживача за вчинені порушення 581, 90 грн. та виписано рахунки для сплати, які не були сплачені відповідачем.

В процесі розгляду справи відповідачем до суду не було надано жодного документального доказу який би спростував факти порушення правил користування електроенергією, або доказів, які підтвердили би проведення ним оплат за вчинені порушення на підставі виставлених позивачем рахунків, або своєчасного, до виявлення порушення представниками позивача письмового повідомлення про неналежну роботу приладів обліку.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, на думку суду, розрахунок вартості недоврахованої електроенергії позивачем зроблено відповідно до умов договору, ПКЕЕ та Методики, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми нарахованої по актах є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а тому є такими, що підлягають задоволенню у розмірі 581, 90 грн.

У відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за ПДВ у 2006 - 2007 роках у сумі 4 663, 85 грн. слід зазначити наступне.

У відповідності з Правилами користування електричною енергією договірна величина споживання електричної енергії, це узгоджений в договорі між постачальником електричної енергії і споживачем обсяг електричної енергії, який може бути спожитий споживачем за відповідний розрахунковий період. Гранична величина обсягу споживання –обсяг споживання електричної енергії, який визначається для споживачів постачальником електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до порядку, встановленого чинними нормативно –правовими актами.

Виходячи з положень Правил користування електричною енергією договір на постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Як видно з договору та зазначено у його умовах, між сторонами по справі були узгоджені питання щодо проведення коригування ліміту та доведення до споживача скоригованих величин споживання електричної енергії. Також у договорі передбачено умови проведення коригування ліміту споживання електроенергії у разі несвоєчасної оплати і стягнення санкцій в порядку ст. ст. 26, 27 Закону України „Про електроенергетику”, з зазначенням порядку проведення коригування, доведення скоригованої величини споживання електричної енергії, виставлення рахунків за перевищення скоригованої величини та їх оплати.

Судом встановлено, що кількість та обсяги електричної енергії та потужності на кожен місяць 2006 - 2007 років між сторонами були визначені у договорі, а також те, що у 2006 - 2007 роках відповідачем споживалась електрична енергія для власних потреб. Вказані обставини підтверджуються наданими до суду звітами відповідача про обсяги спожитої електроенергії та відповідними рахунками за активну електроенергію.

При встановлених лімітах споживання електроенергії на 2006 –2007 років відповідачем було допущено перевищення договірних величин споживання у жовтні 2006 року на 1787 кВт/г; у листопаді 2006 року на 1262 кВт/г; у грудні 2006 року на 1959 кВт/г; у січні 2007 року на 1858 кВт/г; у лютому 2007 року на 992 кВт/г; у березні 2007 року на 1460 кВт/г; у квітні 2007 року на 1226 кВт/г; у травні 2007 року на 947 кВт/г; у червні 2007 року на 729 кВт/г; у липні 2007 року на 663 кВт/г; у серпні 2007 року на 1161 кВт/г .

Відповідно до Правил користування електроенергією остаточний розрахунок за електричну енергію здійснюється споживачами відповідно до показів розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором. Покази розрахункових засобів обліку знімаються представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та підтверджуються споживачем відповідно до договору. За домовленістю сторін у договорі може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку зазначається у договорі або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунку для споживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію.

Як видно з матеріалів справи позивачем відповідачу були виставлені рахунки на оплату спожитої активної електроенергії. Згідно рахунків строк їх оплати було встановлено у термін п’ять днів та відповідача було попереджено про припинення постачання електроенергії у разі прострочення їх оплати. Як видно з рахунків, їх було отримано особисто представниками відповідача. За умовами укладеного договору сторони домовились про те, що кінцевий розрахунок за спожиту електроенергію необхідно здійснити протягом п’яти днів після дати отримання рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом встановленим Правилами користування електроенергією та умовами договору та не звертався до позивача з проханням збільшити договірну величину споживання електроенергії у спірні періоди 2006 –2007 років. Таким чином, величина споживання електроенергії залишилась на рівні встановленому у договорі, а відповідач допустив перевищення договірної величини споживання.

Статтею 27 Закону України “Про електроенергетику” встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Одним з видів правопорушень в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, у тому числі споживання електроенергії понад договірні величини, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Щодо спірних періодів то санкція за перевищення ліміту споживання електроенергії також існує, але не у п’ятикратному розмірі, а у двократному.

Проте, приймаючи до уваги ступень виконання своїх зобов'язань за договором відповідачем, майновий стан відповідача та інші інтереси сторін по справі, що заслуговують на увагу, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору в цій частині також застосувати ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшити розмір штрафних санкцій за ПДВ та стягнути з відповідача на користь ВАТ „ЕК Одесаобленерго” санкції за ПДВ у розмірі 1 000,00 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін викладені у судових засіданнях в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з віднесенням судових витрат на рахунок відповідача, у відповідності зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 69, 77, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Комунального підприємства „Житлово –комунальний сервіс „Вузівський”, р/р 1 в АКБ „МТБ” м. Іллічівськ, МФО 328168, код 35303304 (м. Одеса, вул. Шишкіна, 60 А) на користь Відкритого акціонерного товариства “ЕК Одесаобленерго” на рахунок №775 в ОФ ОУ „Державного ощадбанку” в м. Одесі, МФО 328845, код 26302268 (м. Одеса, вул. Садова, 3), а саме:

- 581 (п’ятсот вісімдесят одна) грн. 90 коп. заборгованості за спожиту недовраховану електроенергію;

- 1 000 (одна тисяча) грн. штрафних санкцій за перевищення ліміту споживання електроенергії у 2006 –2007 роках.

3.          Стягнути з Комунального підприємства „Житлово –комунальний сервіс „Вузівський”, р/р 1 в АКБ „МТБ” м. Іллічівськ, МФО 328168, код 35303304 (м. Одеса, вул. Шишкіна, 60 А) на користь ВАТ “ЕК Одесаобленерго”, на користь Відкритого акціонерного товариства “ЕК Одесаобленерго” на рахунок №775 в ОФ ОУ „Державного ощадбанку” в м. Одесі, МФО 328845, код 26302268 (м. Одеса, вул. Садова, 3), а саме:

- 4 000 (чотири тисячі) грн. пені;

- 37 540 (тридцять сім тисяч п’ятсот сорок) грн. 05 коп. індексу інфляції;

- 12 224 (дванадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 78 коп. 3% річних;

- 1 029 (одна тисяча двадцять дев’ять) грн. 29 коп. держмита;

- 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення підписано 04.03.2008 року.

Рішення суду набирає чинності в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Могил С.К.