СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11 січня 2008 р.
Справа № 3/158

За позовом Хустської районної громадської організації
спілки підприємців „Ніка Плюс”, с. Велятино Хустського району

до відповідача Виконавчого комітету Хустської міської ради,
м. Хуст

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Хуст

про визнання незаконною відмови у наданні інформації та зобов'язання
надати витребувану інформацію,

Суддя  господарського суду -
В.В.Мокану

Секретар судового засідання - Т.В.Гурзан

представники:

Позивача - Чабрун В.В., довіреність б/н від 26.12.2007
року

Відповідача - Гуменюк Н.О., в.о. начальника Управління
юридично - правового

забезпечення діяльності ради,

довіреність № 1628/02-17 від 19.11.2007 року

Третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Хустською районною громадською організацією
спілки підприємців „Ніка Плюс”, с. Велятино Хустського району заявлено позов до
відповідача Виконавчого комітету Хустської міської ради, м. Хуст про визнання
незаконною відмови у наданні інформації та зобов'язання надати витребувану
інформацію. Ухвалою господарського суду від 12.12.2007 року до участі у справі
залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Хуст.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, які обґрунтовано
порушенням відповідачем ст. ст. 34, 64 Конституції України, ст. ст. 10, 43
Закону України „Про інформацію”. Вважає, що відповідач невірно встановив статус
затребуваної інформації, що потягло за собою помилковість у визначенні режиму
доступу до інформації та надання незаконної відмови. Стверджує, що оскільки
інформацію було створено в органах місцевого самоврядування, у відповідача не
було правових підстав відмовляти позивачу у наданні інформації.

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 11.01.2008 року
у справі № 3/158

Відповідач проти позову заперечив. Відмову у наданні інформації
вважає законною з огляду на те, що по - перше, в запиті не наводилось
обґрунтування необхідності витребуваної інформації для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій; по - друге, в запиті
вимагалась інформація, що стосується іншої особи ОСОБА_1, а збирання і
поширення інформації про особу без її згоди заборонено ст. 23 Закону України
„Про інформацію”; по -третє, офіційними документами органів місцевого
самоврядування відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні” є рішення ради, рішення виконкому та акти (розпорядження) міського
голови, в запиті же не зазначено жодного офіційного  документа, який могла надати Хустська міська
рада.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення

представників сторін,

суд
встановив:

Листом № 52/Б від 16.08.2007 року Хустська районна громадська
організація спілки підприємців „Ніка Плюс” звернулась до начальника відділу
комунального майна Хустської міської ради, у якому керуючись ст. ст. 36, 40
Конституції України,  ст. 9 Закону
України „Про інформацію”, ст. ст. 1, 20 Закону України „Про звернення громадян”
просила повідомити: 1) відповідно до яких норм чинного законодавства України
приватний підприємець ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку, яка більша,
ніж 2 гектара; 2) чи передавалася попередньо дана земельна ділянка ОСОБА_1 в
оренду, якщо так, то на підставі чого (рішення, договір тощо), та на який
строк.

Листом № 1495/02-17 від 18.10.2007 року, надісланим за підписом
в.о. міського голови, заявнику було повідомлено, що оскільки запитувана
інформація стосується іншого суб'єкта господарювання і може порушити його  права та інтереси, Хустська міська рада не
може надати вказану  у зверненні
інформацію. Тобто у наданні витребуваної інформації радою було відмовлено з
посиланням на ст. 9 Закону України „Про інформацію”.

Оцінюючи законність оспорюваної відмови у наданні інформації суд
констатує наступне.

Чинним законодавством України, а саме, ст. ст. 32, 34 Конституції
України, Законом України „Про інформацію” та іншими закріплюються і
гарантуються права громадян, юридичних осіб в Україні на вільне отримання,
використання, поширення та зберігання інформації в обсягах, необхідних для
реалізації кожним своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про інформацію” реалізація
права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, економічні та
інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси
юридичних осіб; кожному громадянину забезпечується вільний доступ до
інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами
України.

Законом України „Про інформацію” визначено види інформації та
режим доступу до неї.

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 11.01.2008 року
у справі № 3/158

Оцінка правомірності оспорюваної відмови у наданні інформації
потребує класифікації витребуваної інформації за видом та режимом  доступу.

За твердженням позивача ним витребовувалась інформація, створена в
процесі діяльності органу місцевого самоврядування, яка мала бути йому
доведена, як заінтересованій особі.

Проаналізувавши запит позивача суд дійшов висновку, що він
фактично стосується інформації про особу, хоча і створена ця інформація в
процесі діяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. ІV ст. 23 Закону України „Про  інформацію” забороняється збирання відомостей
про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.
Рішенням Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення
статтей 3, 23. 31, 47, 48 Закону України „Про інформацію” та статті 12 Закону
України „Про прокуратуру” від 30.10.1997 року визначено, що частину четверту
статті 23 Закону України „Про інформацію” треба розуміти так, що забороняється
не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної
інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків,  визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної
інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан,
релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та
інші персональні дані).

Отже, інформацію, яка
стосується майна громадянина (а у запиті йдеться про власність на
земельну ділянку), слід визнати конфіденційною, а відмову відповідача у наданні
такої інформації -правомірною.

Твердження позивача про те, що у його запиті витребовувалась
відкрита  інформація органу місцевого
самоврядування, яка мала доводитись до відома заінтересованих осіб, спростовується
наступним. По - перше, звернення позивача адресовано не органу місцевого
самоврядування, а господарюючому суб'єкту - відділу комунального майна
Хустської міської ради. По - друге, ст. 21 Закону України „Про інформацію”
передбачено, що основними джерелами інформації органів місцевого самоврядування
є акти органів місцевого самоврядування. Джерела і порядок одержання,
використання, поширення та зберігання офіційної інформації органів місцевого
самоврядування визначаються законодавчими актами про ці органи. Відповідно до
ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; виконавчий комітет
сільської, селищної, міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення;
сільський, селищний, міський голова в межах своїх повноважень видає
розпорядження. Пунктом 11 ст. 59 зазначеного Закону передбачено, що акти
органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома
населення; на вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів
органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Таким чином, одержання
інформації  органів місцевого
самоврядування відбувається відповідно до ст. 59 Закону України ”Про місцеве
самоврядування в Україні” в порядку видачі копій відповідних актів (рішень,
розпоряджень). У зверненні ж позивача витребовувалась інформація іншого  характеру - вимагалось обґрунтування певних
обставин, пов'язаних з отриманням у власність земельної ділянки приватним
підприємцем ОСОБА_1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача
у наданні витребуваної позивачем інформації не порушує норм чинного
законодавства, підстави для задоволення позову відсутні.

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 11.01.2008 року
у справі № 3/158

Керуючись ст. ст. 32, 34 Конституції України, Законом України „Про
інформацію”, Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні”,            ст. ст. 160 - 163, п. 6 Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.
254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у
порядку та строки, встановлені ч. ч. 1 - 3 ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.В.Мокану

В зв'язку з проголошенням в судовому
засіданні 11.01.2008 року в порядку ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України лише вступної і резолютивної частини постанову складено в
повному обсязі і підписано 14.01.2008 року.