ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.08р.

Справа № 38/1-08

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області

до ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат”, м. Кривий Ріг

про стягнення 1519,33 грн.

Суддя Бишевська Н.А.

Секретар судового засідання Бикова А.О.

Представники:

Від позивача: Бірюкова Н.В., дов. № 8 від 08.01.2008 року

Від відповідача: Шаніна І.В., дов. № 5302/4 від 03.01.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі –Позивач) звернулося з позовом до ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі - Відповідач) та просить суд стягнути з товариства суму виплачених фондом страхових внесків в розмірі 1519, 33 грн. на підставі Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплата скоригованих внаслідок помилки підприємства у розрахунках сум відшкодування шкоди, не належить до обов’язку Фонду.

Відповідач надав відзив на позов, в якому повністю заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що товариством своєчасно та в повному обсязі сплачувалися страхові внески. Виплата страхового відшкодування в сумі 1519, 33 грн., здійснена фондом за рішенням суду знаходиться в межах страхових внесків товариства. Окрім того, відповідач зазначає, що виплата втраченого заробітку здійснена з коштів, що належать Фонду і формуються за рахунок внесків роботодавців, і ніякого відношення не має до коштів Державного бюджету.

15.01.2008 року Відповідачем надано клопотання про закриття провадження по справі у зв’язку з тим, що розгляд спірних правовідносин не відноситься до компетенції адміністративних судів. Клопотання судом не задоволене.

Ухвалою суду від 15.01.2008 року виправлено помилку в ухвалі про відкриття провадження.

Справа слухається відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін , суд

В с т а н о в и в:

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.01.2005 року по справі № 2-225 за позовом Лисенко Григорія Ілліча до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області „Про зміну розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, пов’язаним із виконанням трудових обов’язків”, стягнено з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь Лисенко Г.І. в рахунок не нарахованих та не сплачених сум втраченого заробітку суму в розмірі 1519,33 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сплатило Лисенко Г.І. 1519, 33 грн. і просить суд стягнути цю суму з ВАТ „Криворізький залізорудний комбінат”.

Суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно ст. 47 Закону ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»сплатив позивачеві за період з 01.04.2001р. по 31.10.2007р. нижченаведені суми страхових внесків по рокам:

- 2001р. –1 001 867,12 грн.;

- 2002р. - 4 065 948,43 грн.;

- 2003р. –4 648 352,47 грн.;

- 2004р. –6 072 100,81 грн.;

- 2005р. –8 477 575,97 грн.;

- 2006р. –4 520 220,52 грн.;

- 2007р. –7 788 737,28 грн.

Таким чином, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» виконує свої обов’язки перед позивачем по сплаті страхових внесків і заборгованості по страховим внескам не має.

Спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»№ 1105-ХІV від 23.09.1999р. (далі –Закон), який набрав чинності з 01.04.2001р.. Згідно ст. 4 цього Закону законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України , Закону України «Про охорону праці»та інших нормативно - правових актів.

Окремим видом загальнообов’язкового державного соціального страхування, згідно з абзацом 5 частини 1 ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі –Основи), є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування передбачено правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Згідно ст. 2 Закону, сфера дії цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору на підприємствах, а також на осіб, право яких на отримання на відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків.

Таким чином, посилання позивача в обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди на положення Цивільного кодексу України (ст. 1172,1191 ЦК України) є безпідставними, оскільки, до спірних правовідносин повинні застосовуватись не загальні норми ЦК України, а норми спеціального Закону.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про охорону праці»відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я, або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно розділу ХІ, п.3 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди провадиться Фондом соціального страхування від нещасних випадків особам, які потерпіли до набрання чинності Закону та мали право на страхові виплати та соціальні послуги; уся заборгованість потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності Закону, підприємство не відшкодувало матеріальну і моральну (немайнову) шкоду –виплачується підприємством, а в разі його ліквідації без правонаступника –Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Статтями 1, 5, підпункту «в»пункту 1 ст. 21, ч.1 ст. 25, ст. 28, 34 Закону на страховика, яким згідно з ч.4 ст. 6 Закону є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, покладено обов’язок повного та своєчасного відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку та проведення усіх видів страхових виплат і соціальних послуг.

З метою виконання зазначеного обов’язку Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Аналіз вищезазначених норм Закону дозволяє зробити висновок про те, що відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку є виключно обов’язком Фонду. Оскільки страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців, Закон не передбачає право Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 2240-ІІІ від 18.01.2001 року „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Н.А. Бишевська