ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

16.01.08 р.                      Справа № 23/303

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді - Забарющий М. І.;

при секретарі судового засідання – Колеснікові А. А.;

за участю представники сторін:

від позивача - не з’явився;

від відповідача - не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ФЕШН ФУДЗ” м. Дніпропетровськ

до відповідача – товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАМАРКЕТ” м. Донецьк,

про стягнення 5 491, 02грн., -

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 10.01.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 16.01.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „ФЕШН ФУДЗ” м. Дніпропетровськ, звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАМАРКЕТ” м. Донецьк, 3 096, 52грн. боргу, 2 275,32грн. пені, 119, 18грн. річних за договором №К108 від 22.01.2007р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати вартості товару, отриманого ним за накладними;

-          умови договору постачання №К108 від 22.01.2007р.;

-          ст.ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (далі - Закон);

-          ст.ст. 244, 258, 526, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Представник відповідача у судовому засіданні та відзиві проти позову заперечував з посиланням на те, що: основний борг та пеня ним сплачена у повному обсязі; 3% річних нараховані позивачем безпідставно в порушення положень ст. 625 ЦК. Представником позивача надані також докази сплати боргу та розрахунок пені й річних.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

Сторони підписали між собою договір постачання №К108 від 22.01.2007р. (далі - Договір), згідно умов якого постачальник (позивач) зобов’язався протягом терміну дії договору передавати у власність покупця (відповідача) товар згідно з умовами специфікації, а останній – прийняти та оплатити його вартість.

Згідно п. 9.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2007р. Договір підписаний сторонами та скріплений мокрими печатками.

Сторони домовились, що: поставка товару здійснюється згідно з правилами „ІНКОТЕРМС-2000” на умовах DDP склад покупця (п.2.1 Договору); сторони підписують специфікацію, в якій вказують ціну, кількість, асортимент та строк постачання товару (п. 2.2 Договору); оплата поставленого товару здійснюється не пізніше 21 календарного дня після дати оформлення видаткової накладної (п.4.2.3 Договору).

За накладними №ФК004 від 22.01.2007р., №ФК0021 від 20.02.2007р., №ФК0041 від 06.03.2007р., №ФК0077 від 19.04.2007р., №ФК0089 від 03.05.2007р., №ФК0102 від 24.05.2007р., №ФК0105 від 01.06.2007р., №ФК0119 від 20.06.2007р., №ФК0155 від 10.08.2007р., №ФК0171 від 14.09.2007р., №ФК0191 від 19.10.2007р. відповідач отримав від позивача товар на суму 94 231, 32грн.

Факт отримання товару за вищевказаними накладними підтверджується довіреностями: серії ЯНВ №297758 від 31.01.2007р., №297846 від 26.02.2007р.; серії ЯНЖ №775153 від 19.04.2007р., №775182 від 02.05.2007р. та №775269 від 25.05.2007р.; серії ЯНЮ №681259 від 20.06.2007р., виданих на ім’я Коржова О. П., Голушко С. В., Баталко М. В., та підписом вказаних уповноважених осіб відповідача на накладних.

Зворотними накладними №22335 від 21.06.2007р. та №21091 від 20.04.2007р. відповідачем було повернуто позивачу товар на загальну суму 4 458,75грн.

Як визначено положеннями ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК), суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічні положення містить ст.526 ЦК.

Всупереч умовам договору та приписам вищевказаних статей, відповідач не виконав обов’язки покупця та не сплатив своєчасно вартість отриманого товару, у зв’язку з чим на момент звернення позивача до господарського суду (06.12.2007р. – штамп на поштовому конверті) виникла заборгованість в сумі 3 096,52грн., про що відповідач по суті не заперечував.

Як убачається з наданих відповідачем копій платіжних доручень №5352 від 17.12.2007р. та №5396 від 19.12.2007р. з призначенням платежу „за продукти харчування згідно договору №К108 від 22.01.2007р.”, відповідачем було сплачено позивачу 3609,60грн. боргу.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору щодо стягнення основного боргу в сумі 3 096,52грн., а тому провадження по справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми.

Оскільки, суд дійшов висновку щодо існування боргу на час звернення позивача до суду, останній має право на стягнення 3% річних в сумі 119, 18грн.

Умовами Договору (п.5.3.1) сторони передбачили відповідальність за прострочення оплати товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк вартості товару за кожен день прострочення, але не менше ніж 0,2% від суми неоплаченого товару.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтями 1, 3 Закону визначено, що розмір пені встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, враховуючи положення вказаних статей, суд вважає неправомірним нарахування до стягнення з відповідача пені з застосуванням процентного відношення 0,2 від суми неоплаченого товару, оскільки в такому разі розмір пені буде перевищувати граничний, що встановлений Законом. Згідно ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня коли зобов’язання мало бути виконано. Ухвалами від 13.12.2007р. та від 25.12.2007р. суд зобов’язував позивача надати письмову інформацію вказавши конкретні дні прострочки оплати за кожним нарахуванням ( з якої дати по яку). Позивач не виконав цих вимог. Тому суд залишає вимоги позивача щодо стягнення пені та річних без розгляду.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 230, 231, 264-267 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Припинити провадження по справі в частині стягнення суми бору в розмірі 3 096, 52грн.

У решті вимог позов залишити без розгляду.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „МЕГАМАРКЕТ” (83017, м. Донецьк, вул. Владичанського, 35/38 (поштова адреса: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 36), ЄДР 32011610, р/р 1558 у Кальміуському відділенні ПІБ м. Донецьк, МФО 335322) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ФЕШН ФУДЗ” (49087, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 76/106, ЄДР 34773949, р/р 1201 у АКБ „ТАС-Комерцбанк”, МФО 300164) 57,52грн. витрат на сплату держмита та 66,54грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

.

Суддя Забарющий М.І.

Надруковано 3 прим.:

1 прим. – позивачу;

1 прим. – відповідачу;

1 прим. – у справу.

.