КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2008

№ 42/254
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Кондес
Л.О.
суддів:
при секретарі:
За участю представникі
в:
від позивача: Цім
мерман В.А. довіреність № 566 в
ід 18.02.2008 р.,Міськов П.А. довірен
ість від 26.02.2008 р.
від відповідача: Раже
в А.В. довіреність № 2/7849 від 05.12
.2007 р.

розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Державного коміт
ету України з державного мат
еріального резерву
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 18.12.2007
у справі № 42/254
за позовом
Відкритого акціонер
ного товариства "Укртелеком"

до
Державного комітету
України з державного матері
ального резерву

про
стягнення боргу, с
ум за прострочення виконання
боржником грошового зобов"я
зання, ціна позову 271845,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 18.12.2007 р. позов Від
критого акціонерного товари
ства “Укртелеком” (далі ВА
Т “Укртелеком”, позивач) до Де
ржавного комітету України з
державного матеріального ре
зерву (далі Держкомрезерв
України, відповідач) про стяг
нення боргу, сум за простроче
ння виконання боржником грош
ового зобовязання в сумі 271
845,01 грн. був задоволений частко
во стягнуто з Державного к
омітету України з державного
матеріального резерву на ко
ристь Відкритого акціонерно
го товариства “Укртелеком” в
особі Хмельницької філії 228 885
,47 грн. боргу, 7 313,43 грн. збитків вн
аслідок інфляції за час прос
трочення, 2 948,52 грн. три проценти
річних з простроченої суми, 2
391,47 грн. витрат по оплаті держа
вного мита, 103,81 грн. витрат на ін
формаційно-технічне забезпе
чення судового процесу, 5 953,94 гр
н. витрат за проведення судов
ої експертизи. В задоволені і
ншої частини вимог позивачу
було відмовлено.
Відповідач звернувся до Ки
ївського апеляційного госпо
дарського суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що н
е погоджується з рішенням су
ду першої інстанції, оскільк
и воно прийняте з порушенням
норм матеріального і процес
уального права, що в супереч в
имог ст. 43, 43 ГПК України судом н
е було вжито всіх заходів щод
о створення сторонам умов дл
я встановлення фактичних обс
тавин справи, що суд не здійсн
ив всебічної, повної і обєк
тивної перевірки доказів, що
призвело до невідповідності
висновків обставинам справи
та прийняття неправомірного
рішення. Держкомрезерв Укра
їни просить апеляційний суд
рішення Господарського суду
м. Києва скасувати та прийнят
и нове, яким в позові відмовит
и в повному обсязі.
У заперечення на апеляційн
у скаргу позивач вимоги відп
овідача не визнав, зазначивш
и, що їх доводи є надуманими і
такими, що задоволенню не під
лягають. Просив рішення суду
першої інстанції залишити б
ез змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.
Ухвалою від 07.02.2008 р. апеляційн
а скарга прийнята до провадж
ення і призначена до розгляд
у на 27.02.2008 р.
Розглянувши доводи апеляц
ійної скарги доповнення до н
еї, відзив на неї, заслухавши п
ояснення представників стор
ін, перевіривши матеріали сп
рави, колегія встановила нас
тупне.
22 вересня 2002 р. між сторонами п
о справі укладено договір № 219
відповідального зберігання
матеріальних цінностей мобі
лізаційного резерву.
За умовами зазначеного дог
овору позивач зобовязався
зберігати матеріальні цінно
сті державного резерву, а від
повідач відшкодовувати ви
трати позивача по їх зберіга
нню згідно.
Відповідно до умов п.п. 4.1, 4.2, 4.3 д
оговору вартість цінностей в
изначається згідно з Порядко
м відшкодування витрат підпр
иємствам, установам та орган
ізаціям, що здійснюють відпо
відальне зберігання матеріа
льних цінностей державного р
езерву, затвердженим Кабінет
ом Міністрів України. Відшко
дування витрат (з урахування
м податку на додану вартість
) із зберігання цінностей зді
йснюється пропорційними час
тками за узгодженням між ком
ітентом та зберігачем. У разі
коли комітент визнає за можл
иве, відрахування суми витра
т проводиться частинами прот
ягом поточного року. Оплата р
обіт із закладення (поставки
) цінностей до мобілізаційно
го резерву проводиться безпо
середньо після отримання ком
ітентом акту встановленої фо
рми.
Строк дії договору відпові
дно до умов п. 7.3 договору встан
овлений з моменту його підпи
сання і діє протягом всього с
троку зберігання цінностей.

Відповідно до умов договор
у позивач протягом 1 вересня 20
04 1 січня 2007 років зберігав у с
ебе матеріальні цінності дер
жавного матеріального резер
ву та поніс витрати на їх збер
ігання в розмірі 228 885,47 грн., одна
к відшкодовані йому не були. Т
ому позивач просить стягнути
з Держкомрезерву України бо
рг з урахуванням встановлено
го індексу інфляції за час пр
острочення 33785,92 грн., три процен
ти річних з простроченої сум
и 8734,73 грн., а також понесені ним
по справі судові витати.
Колегія суддів вважає, що по
зов підлягає частковому задо
воленню з наступних підстав:

ВАТ “Укртелеком” свої дово
ди і розрахунки підтверджує
поданим ним розрахунком, ная
вними у матеріалах справи ко
шторисами, актами приймання-
передачі виконаних робіт, на
рядами, накладними, платіжни
ми дорученнями, авансовими з
вітами, наказами про службов
і відрядження, зведеними від
омостями нарахувань і утрима
нь по працівникам, висновком
судово-бухгалтерської експе
ртизи № 6740 від 24 жовтня 2007 р., пров
еденої Київським науково-дос
лідним інститутом судових ек
спертиз.
Доказів, які б спростовувал
и розмір понесених позивачем
витрат на зберігання матері
альних цінностей, а також нес
ення ним витрат у більшому ро
змірі, суду не надано.
Внаслідок укладання спірн
ого договору між сторонами з
гідно ст. 11 ЦК України, виникли
цивільні права та обовязк
и. Оскільки між сторонами по с
праві склалися господарські
правовідносини, то до них слі
д застосовувати положення Го
сподарського кодексу Україн
и як спеціального акту закон
одавства, що регулює правові
дносини у господарській сфер
і.
Відповідно до абзацу 2 пункт
у 1 ст. 193 ГК України, до виконанн
я господарських договорів за
стосовуються відповідні пол
оження Цивільного кодексу Ук
раїни з урахуванням особливо
стей, передбачених цим кодек
сом.
Між сторонами виникли прав
овідносини по зберіганню мат
еріальних цінностей державн
ого матеріального резерву, в
регульовані гл. 36 ЦК УРСР, гл. 66 Ц
К України, Законом України “П
ро державний матеріальний ре
зерв”.
Згідно з вимогами ч. 3. ст. 947 ЦК
України при безоплатному зб
еріганні поклажодавець зобо
вязаний відшкодувати збер
ігачеві здійснені ним витрат
и на зберігання речі, якщо інш
е не встановлено договором а
бо законом.
Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону
України “Про державний мате
ріальний резерв” відшкодува
ння витрат підприємствам, ус
тановам і організаціям, що ви
конують відповідальне збері
гання провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Мін
істрів України.
Згідно п. 2 постанови Кабіне
ту Міністрів України від 12 кві
тня 2002 р. № 532 “Про порядок відшко
дування підприємствам, устан
овам та організаціям витрат,
повязаних з відповідальни
м зберіганням матеріальних ц
інностей державного резерву
” передбачено Державному ком
ітетові з державного матеріа
льного резерву спрямовувати
на відшкодування витрат від
повідальних зберігачів мате
ріальних цінностей державно
го резерву кошти, одержувані
як плату (відсотки) за запозич
ення товарно-матеріальних ці
нностей.
У п. 7 Порядку відшкодування
підприємствам, установам та
організаціям витрат, повя
заних з відповідальним збері
ганням матеріальних цінност
ей державного резерву, затве
рдженого вищезгаданою поста
новою Кабінету Міністрів Укр
аїни передбачено, що відшкод
ування витрат, повязаних і
з зберіганням матеріальних ц
інностей державного резерву
, здійснюється виключно на пі
дставі договору, укладеного
між Держкомрезервом та відпо
відальним зберігачем за вста
новленою формою за рахунок а
сигнувань державного бюджет
у та інших джерел, визначених
законодавством.
Таким чином, фінансування в
итрат підприємств-зберігачі
в здійснюється як з державно
го бюджету, так і з інших джере
л.
Доказів належної оплати за
договором суду не надано.
Строк оплати за договором в
становлений не був.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК Укра
їни, якщо строк (термін) викона
ння боржником обовязку не
встановлений або визначений
моментом предявлення вимо
ги, кредитор має право вимага
ти його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконат
и такий обовязок у семиден
ний строк від дня предявле
ння вимоги, якщо обовязок н
егайного виконання не виплив
ає із договору або актів циві
льного законодавства.
Таким чином, відповідач пов
инен був здійснити належні п
латежі у семиденний строк з д
ня предявлення йому претен
зії № 218/3878 від 3 червня 2005 р. у розмі
рі 63 046,87 грн., кошти в іншому розм
ірі у семиденний строк з дн
я предявлення вимоги № 01/3590 в
ід 20 квітня 2007 р.
За таких обставин з відпові
дача на користь позивача від
повідно до вимог ст. 622 ЦК Украї
ни підлягає стягненню 228 885,47 грн
. боргу.
Вимоги про стягнення сум за
прострочення виконання борж
ником грошового зобовязан
ня підлягають частковому зад
оволенню з урахуванням дійсн
ого періоду прострочення, ро
зміру простроченої суми та з
аявлених вимог.
Враховуючи викладене з від
повідача на користь позивача
відповідно до вимог ст. 625 ЦК Ук
раїни підлягає стягненню 7 313,43
грн. збитків внаслідок інфля
ції за час прострочення, 2 948,52 гр
н. три проценти річних за пері
од прострочення 11 червня 2005
1 січня 2007 років, виходячи із су
ми прострочення 63046,87 грн., яка бу
ла заявлена позивачем в прет
ензії № 218/3878 від 3 червня 2005 р.
Твердження відповідача пр
о те, що суд не створив всіх ум
ов для зясування обставин
справи, не здійснив всебічно
ї, повної і обєктивної пере
вірки доказів не відповідає
дійсності, оскільки з матері
алів справи вбачається, що су
д здійснив всі дії для отрима
ння необхідних доказів по сп
раві, а саме витребовував у ст
орін необхідні докази, призн
ачив судово-бухгалтерську ек
спертизу, що дало змогу прийт
и до вірних висновків і прийн
яти правильне рішення.
Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довес
ти ті обставини, на які вона по
силається як на підставу сво
їх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та інши
ми учасниками судового проце
су, господарський суд прийма
є тільки ті докази, які мають з
начення для справи, обставин
и справи, які відповідно до за
конодавства повинні бути під
тверджені певними засобами д
оказування, не можуть підтве
рджуватись іншими засобами д
оказування.
Відповідачем не було надан
о суду першої інстанції нале
жних доказів на спростування
викладеного в позові, тому вр
аховуючи викладене, суд перш
ої інстанції вірно визначив
вимоги позивача як обґрунтов
ані і такі, що підлягають част
ковому задоволенню.
Таким чином, враховуючи вик
ладене, судова колегія Київс
ького апеляційного господар
ського суду дійшла висновку
про те, що місцевий господарс
ький суд повно і всебічно з
ясував всі обставини справи
та дав їм належну правову оці
нку. Порушень норм матеріаль
ного чи процесуального права
, які могли призвести до зміни
чи скасування рішення по спр
аві, судовою колегією не вста
новлено.
На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК Україн
и, Київський апеляційний гос
подарський суд ,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державн
ого комітету України з держа
вного матеріального резерву
залишити без задоволення, а р
ішення Господарського суду м
. Києва від 18.12.2008 р. по справі № 42/254
без змін.
Справу № 42/254 повернути до Гос
подарського суду м. Києва.
Постанова набирає законно
ї сили з моменту її прийняття
і може бути оскаржена до Вищо
го господарського Суду Украї
ни.
Головуючий суддя

Судді

21.03.08 (відправлено)