ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 15/22

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

суддів:

Кочерової Н.О.

Рибака В.В.

Черкащенка М.М.

розглянув

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг"

на постанову

від 09.10.2007 Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/22 господарського суду Рівненської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Кримський торгово-промисловий дім"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг"

про

розірвання дистриб’юторського договору № 83/06 від 24.07.06 та стягнення 120 732,38 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Толкачев В.В. дов. від 01.06.2007

від відповідача не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року закрите акціонерне товариство "Кримський торгово-промисловий дім" звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг" про розірвання дистриб'юторського договору № 83/06 від 24.07.2006 та стягнення 65 621,06 грн.

В січні 2007 року позивач уточнив позовні вимоги і просив розірвати договір № 83/06 від 24.07.2006 та стягнути з відповідача 120 372,38 грн., в тому числі 111 906,30 грн. основного боргу, 3 302,16 грн. інфляційних нарахувань, 1 543,26 грн. відсотків річних та 3 085.50 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач порушив п.п. 7.2, 7.3 укладеного 24.07.06 між сторонами договору № 83/06 в частині здійснення розрахунків та надання залишків продукції. Оскільки відповідачем взагалі не здійснено оплати за відвантажену продукцію, останній крім вартості відвантаженої продукції в сумі 111 906,30 грн. повинен сплатити штрафні санкції, передбачені законодавством.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 651 ЦК України та направлене на адресу відповідача 09.10.06 повідомлення про розірвання договору, просить розірвати дистриб’юторський договір № 83/06 від 24.07.06.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 04.04.2007 (суддя Коломис В.В.) в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові в частині стягнення заборгованості, господарський суд виходив з безпідставності вимог позивача.

Відмовляючи в позові в частині розірвання договору, господарський суд виходив з того, що позивачем не дотримано встановлений п. 13.3 спірного договору та ст. 188 ГК України порядок розірвання договору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 (судді: Мельник Г.І. –головуючий, Новосад Д.Ф., Михалюк О.В.) рішення господарського суду скасовано.

Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг" 111 906,30 грн. основного боргу, 8 826,08 грн. штрафних санкцій.

Скасовуючи рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідач порушив п.7.3 спірного договору, оскільки не подав позивачу інформацію про реалізацію поставленої продукції, не провів розрахунків, товар повністю не повернув.

При цьому зазначав, що вимога про розірвання спірного договору не ставилася, у зв’язку з чим не розглядалася, оскільки дистриб’юторський договір фактично припинив свою дію у зв’язку з двостороннім невиконанням.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду і залишити в силі рішення господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи, правильність застосування норм процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.06 між ЗАТ "Кримський торгово-промисловий дім" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг" (дистриб’ютор) укладено дистриб'юторський договір № 83/06, відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався поставляти дистриб'ютору продукцію торгової марки "Новий Світ", а дистриб'ютор зобов'язувався приймати продукцію та своєчасно здійснювати її оплату.

Сторонами передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.07р.

Судовими інстанціями досліджено, що на виконання умов договору, згідно видаткових накладних № РН-0000322 від 28.07.06 та № РН-0000301 від 28.08.06 було поставлено відповідачу продукцію (алкогольні напої) на загальну суму 114 284,70 грн. Оскільки за накладною на повернення № ВН-0000376 від 07.08.06 відповідачем було повернуто продукцію на суму 2 378,40 грн., всього, таким чином, відповідачу було відвантажено продукцію на загальну суму 111 906,30 грн., при цьому відповідач оплати за поставлену продукцію не провів.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється дистриб'ютором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, починаючи через 37 (тридцять сім) календарних днів після одержання першої партії продукції за реалізовану продукцію, потім кожні 7 (сім) календарних днів за реалізовану дистриб'ютором продукцію.

Відповідно до п. 7.3 договору, дистриб'ютор зобов'язаний кожні сім днів із дня відвантаження першої партії продукції надавати постачальнику залишки відвантаженої продукції. В разі ненадходження залишків продукції від дистриб'ютора постачальник має право призупинити відвантаження продукції, забрати залишки продукції та вимагати повного розрахунку за відвантажену продукцію.

Приймаючи оскаржуване рішення господарський суд дійшов висновку, що розрахунок за поставлену продукцію напряму залежить від факту реалізації останньої дистриб'ютором. Проте, колегія з даним висновком не погоджується з огляду на наступне:

Апеляційним господарським судом правильно встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем дані про залишки продукції були подані останній раз 19.09.06. Наступну поставку позивач здійснив до цього, а саме 28.08.06. При цьому, відповідач розрахунку за поставлену продукцію не здійснив, інформації про її реалізацію не подав, тобто вимоги п. 7.3 договору не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.06 ЗАТ "Кримський торгово-промисловий дім" звернулось з повідомленням до ТОВ "Літа Холдінг" з вимогою про погашення заборгованості, яке залишилось без відповіді.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що продукція поставлялася позивачем належним чином, проте в порушення п. 7.3 договору інформація про її реалізацію відповідачем не подавалася, розрахунки не проводилися, товар повністю не повернутий, апеляційний господарський суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у зв’язку з чим правомірно стягнув борг в сумі 111 906,30 грн.

Касаційна інстанція, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України та п. 10.3 договору, також погоджується з висновком суду другої інстанції щодо стягнення штрафних санкцій, з урахуванням арифметичної помилки, в сумі 8 826,08 грн., у зв’язку з їх обґрунтованістю.

Апеляційним господарським судом правомірно не розглядалися вимоги про розірвання дистриб'юторського договору, враховуючи відмову позивача в цій частини від позову, оскільки спірний договір фактично припинив свою дію у зв’язку з невиконанням.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності і підставно застосував норми процесуального та матеріального права, у зв’язку з чим, прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильного висновку суду другої інстанції і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Літа Холдінг" залишити без задоволення, а постанову від 09.10.2007 Львівського апеляційного господарського суду у справі № 15/22 без змін.

Головуючий                                                   Н.Кочерова

Судді                                          В.Рибак

М.Черкащенко