ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 6/313-07-7885

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - Величко Т.А.,

суддів: Бойко Л.І., Жукової А.М.

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача – Нікогосян О.С., Карпенко І.В.;

від відповідача –Кіхтенко О.С.;

від 3-ої особи - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області від 03.12.2007р.

зі справи № 6/313-07-7885

за позовом Одеської залізниці

до Одеської міської Ради

3-тя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Міністерства транспорту та зв'язку України

про визнання права власності

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.12.07р. (суддя Демешин О.А) в задоволені позову Одеської залізниці до Одеської міської Ради про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України права власності на комплекс будівель та споруд, які знаходяться за адресою: м. Одеса Олексіївська площа, 15-б, і перебувають в повному господарському віданні Державного підприємства “Одеська залізниця” відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що права та законні інтереси Одеської залізниці, що стосуються права власності на об'єкти нерухомості, не порушені. Одеська залізниця, наділена правом на захист лише свого права господарського відання, а право на звернення з позовом щодо захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної влади Міністерству транспорту та зв'язку. Але цей уповноважений орган зазначено позивачем в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що фактично суперечить позовним вимогам.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Одеська залізниця просить рішення господарського суду скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального та процесуального права, неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Судом зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, а саме: ч. 3 ст. 136 ГК України передбачено, що відносно захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності, отже, Одеська залізниця має право на захист свого права господарського відання шляхом визнання права власності за власником майна —державою, в особі Міністерства транспорту та зв'язку України. Визнання права власності є єдиним можливим правовим способом захисту права господарського відання залізниці.

Також скаржником заявлено клопотання про відновлення строку на подачу апеляційної скарги, пропущеного з повноважних причин ( пізнім отриманням повного тексту рішення).

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи ( фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що пропущений скаржником з поважних причин строк на подачу апеляційної скарги підлягає —відновленню, а оскаржуване рішення —залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлі та споруди Одеської технічної школи, позивач в особі свого структурного підпрозділу - технічної школи (Положення про Одеську технічну школу Одеської залізниці від 10.10.2002р. № НЮ-25/250) звернувся до юридичного управління виконавчого комутету Одеської міської Ради із заявами (від 12.04.2007р. № 100, від 25.06.2007р. № 176) про оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти нерухомого майна Одеської технічної школи Одеської залізниці, що розташовані за адресою: м. Одеса - 28, Олексіївський майдан, 15-б.

Листами від 10.05.2007р. № 5580 вих., від 25.07.2007р. № 8446 вих, від 29.08.2007р. № 9079 вих, юридичне управління повідомило, що відповідно до ч. 1 п.п. "а" п. 6.1 Тимчасового положення про порядок державої реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003р. № 615 оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. Серед наданих документів акт комісії про прийняття об'єкта по Олексіївському майдану, 15-б і введення його в експлуатацію - відсутній. В довідці про знаходження об'єкта нерухомого майна по пл. Олексіївський, 15-б на балансі Одеської залізниці від 22.02.2007р. № НЗЕ 02/144 відсутні об'єкти, зазначені в технічному паспорті від 26.08.2006р. про склад об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів від 05.03.1987р. № 123 Управлінню Одеської залізничної дороги була відведена земельна ділянка по пл. Январського повстання, тоді як спірний об'єкт нарухомості знаходиться по Олексіївському майдані, 15-б, знаходиться на балансі Одеської технічної школи. Документи, які свідчать про перехід прав на земельну ділянку від Управління Одеської залізничної дороги до Одеської технічної школи та документи, які свідчать про зміну адреси - відсутні.

Згідно довідки державного архіву Одеської області від 06.01.2007р. № 57/05-03 дані про виділення земельної ділянки для будівництва будівлі технічної школи чи про виділення приміщення під відновлення для розміщення техшколи за адресою м. Одеса, пл. Олексіївська, 15-б - відсутні.

Як зазначає позивач, ним були враховані зауваження відповідача і надані відповідні документи: довідка Одеського обласного державного архіву про відсутність документів про виділення земельної ділянки для будівництва чи відтворення технічної школи за адресою: м. Одеса, пл. Олексіївська, 15-б і рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради д/т від 05.03.1987р. № 123 про відведення земельної ділянки для залізниці; довідку про знаходження об'єкту нерухомого майна (Одеської технічної школи) на балансі Одеської залізниці з переліком складу споруд; оригінал технічного паспорту Одеської технічної школи; довідка від 13.08.2007р. № НЗЕ - 02/624 про склад будівель та споруд Одеської технічної школи станом на 01.07.2007р. Позивачем зазначено, що за рішенням міськвиконкому № 123 від 05.03.1987р. земельна ділянка була виділена для трьох організацій: Одеського залізничного технікуму (Олексіївська площа, 17), Одеської технічної школи (Олексіївська площа, 15-б), дорожнього спортивного клубу (вул. Заньковецької, 19).

Одеська технічна школа є структурним підрозділом Одеської залізниці, має самостійний баланс, поточний рахунок, штамп і печатку, діє на підставі Положення про Одеську технічну школу Одеської залізниці від 10.10.2002р. № НЮ-25/256.

З посиланням на ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право, Одеська залізниця в вересні 2007р. звернулася до Одеської міської Ради, 3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство транспорту та зв'язку України з позовом про визнання за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України право державної власності на комплекс будівель та споруд, які знаходяться за адресою: м. Одеса, пл. Олексіївська, 15-б, що перебувають в повному господарському віданні державного підприємства "Одеська залізниця".

Господарський суд при прийнятті рішення, не погодившись з доводами позивача, послався на таке:

- відповідно до Статуту Одеська залізниця - це створене згідно з ст. 1, 4 ЗУ "Про залізничний транспорт" статутне територіально-галузеве об'єднання, засноване на державній власності і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України, входить до сфери управління Міністерством транспорту України. Відповідно до п. 4.2 Статуту - майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання;

- відповідно до ч. 2 ст. 141 ГК України - управління об'єктами, які належать державі, покладено на Кабінет Міністрів України, і, за його уповноваженням, на центральні і місцеві органи виконавчої влади. Одеська залізниця не є власником майна і не володіє правом управління державним майном;

- права та законні інтереси Одеської залізниці стосовно права власності на спірне майно - не порушено, оскільки мова йде про право власності, яке належить державі, і право на звернення з позовом по захисту інтересів держави надано уповноваженому органу центральної виконавчої влади - Міністерству транспорту та зв'язку України. Між тим, цей орган в позовній заяві зазначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що фактично протирічить позовним вимогам про визнання права власності на об'єкт нерухомості за державою в особі Міністерства транспорту та зв'язку України і вимогам ст. 326 ЦК України про те, що від імені та в інтересах України право власності здійснюють відповідні органи державної влади;

- діючим законодавством розмежовані права власника державного майна в особі уповноваженого органу і права суб'єкта господарювання, у якого це майно знаходиться на праві господарського відання.

З обгрунтованістю висновків суду погодитися можна.

Відповідно до п. 1 Статуту Одеська залізниця є державним підприємством, яке підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України та входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України.

Відповідно до ст. 73 ГК України орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функцію у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного підприємства перебуває у державній власності і закріплено за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Представником власника - держави - є відповідний орган державної влади, до сфери управління якого входить державне унітарне підприємство. Функції власника майна щодо державного підприємства здійснює галузеве міністерство, до сфери діяльності якого входить підприємство.

Закон України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.04р. ( з змінами та доповненнями.), який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, у ст. 4 встановлює, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб,міжнародних організацій, іноземних держав.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, що є у державній власності, здійснюється за заявою органу уповноваженому в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності.

До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

П. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.05.02р., (із змінами і доповнюваннями), встановлено, що обов'язковій реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно держави в особі органів,уповноважених управляти державним майном.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності на підставі документів, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких наведено у додатку №1 до тимчасового положення,в т.ч. за рішенням суду про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ГК України, щодо захисту права господарського відання застосовується положення закону, встановлені для захисту права власності

Як зазначено в рішенні суду, доказів порушення інтересів позивача щодо володіння, користування і розпорядження майном суду не надано, право власності держави не оспорюється Одеською міською Радою, але реєстрація цього права не здійснюється в зв'язку з ненаданням визначенних Тимчасовим положенням документів.

Ст.392 ЦК України надає право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності не лише у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно - актів комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію, які у залізниці не збереглися, не дає змоги зареєструвати спірне майно як державну власність, а ст. 16 ЦК України передбачає в цьому випадку один із способів захисту цивільних прав і інтересів —це визнання права, чим і скористався позивач. Але при цьому були допущені процесуальні порушення щодо визначення статусу сторони у справі, на користь якої повинно прийматися рішення, це і стало відмовою в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Правила щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, викладені у ст. 27 ГПК України.

Чинне процесуальне законодавство передбачає, що якщо позов подано особою не у власних інтересах, а в інтересах іншої особи (в даному випадку - Міністерства транспорту та зв'язку України), позивачем є особа, в інтересах якої подано позов про захист її прав і законних інтересів.

Міністерство транспорту та зв'язку України в даній справі виступає в якості 3-ої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, що підтверджується і його поясненнями до позову від 03.12.2007р. вх. №27275, а тому не користується правами, які належать лише позивачу.

Ст.324 та 326 ЦК України встановили, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Позивачем помилково було вказано власником державного майна орган управління державним майном —Міністерство транспорту та зв'язку України, яке в даній справі виступає в якості третьої сторони без самостійних вимог на предмет спору, що суперечить позовним вимогам, на що звернув увагу господарський суд при прийнятті рішення.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування рішення господарського суду і задоволення позовних вимог Одеської залізниці.

Керуючись ст. 53, 93, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

1. Відновити Одеській залізниці строк на подачу апеляційної скарги.

2.           Рішення господарського суду Одеської області від 03.12.07 у справі №6/313-07-7885 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             Т.А. Величко

Судді                                                                                          Л.І. Бойко

А.М. Жукова