ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.08

Справа №АС16/720-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді –Моїсеєнко В.М.

Секретаря судового засідання – Данілової Т.А.

розглянувши справу

за позовом          Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім. М.В.Фрунзе», м. Суми

до відповідача Державної податкової інспекції в м.Суми

про часткове скасування рішення від 13.12.2007р. № /84430

За участю представників сторін:

від позивача : Козупиця О.М.,

від відповідача : Марченко О.О, Іванченко Н.В.

В судовому засіданні оголошувалися перерви з 11 год.50 хв. 17.01.2008р., до 10 год.00 хв. 07.02.2008р. та до 10 год.00 хв. 19.02.2008р.

Суть спору: позивач просить частково, на суму 70674 грн.53 коп. , скасувати рішення Державної податкової інспекції в м. Суми про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 грудня 2007 року № /84430.

Відповідач подав заперечення проти позову від 16.01.2008р. , в яких зазначає, що рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13.12.2007р.№ /84430 прийнято відповідно до чинного законодавства України, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

19.02.2008р. в судове засідання відповідач подав пояснення з додатковими обґрунтуваннями своєї позиції по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне.

За результатами невиїзної документальної перевірки дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім.. М.В.Фрунзе» з питань повернення валютних цінностей із-за меж України по окремим зовнішньоекономічним контрактам за період з 01.01.2007р. по 05.11.2007р. Державною податковою інспекцією в м. Суми складений акт перевірки від 06.12.2007р. № 7783/220/30991664 та прийняте рішення від 13.12.2007р. № /84430 яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 206539,77 грн. за порушення ст.2 Закону України « Про порядок розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994р. № 185/94 ( із змінами та доповненнями),за контрактом № 79/9-32-07 від 13.06.2007р., укладеним між позивачем та Компанією LAMPTON INDUSTRIES LIMITED» - сума штрафних санкції 135865,24 грн. та за контрактом № 79/4-04 від 15.01.2004р., укладеним між позивачем та Фірмою «Симплекс Гидравлик» - сума штрафних санкцій 70674,53 грн.

Позивач не погоджується з висновком, викладеним в акті перевірки про наявність порушення вимог ст..2 Закону України від 23.09.1994р. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» ( із змінами і доповненнями) в частині застосування до нього штрафних санкцій за контрактом № 79/4-04 від 15.01.2004р., укладеним між ним та Фірмою «Симплекс Гидравлик , та вважає, що перевіркою не враховані докази фактичного надходження на митну територію України імпортної частини контракту, а саме дати на СМR. , посилається в обґрунтування позовних вимог на норми Митного кодексу України, Закону України « Про зовнішньоекономічну діяльність», які лише наводять поняття такої діяльності та порядок здійснення митних процедур. При цьому не спростовують , а фактично підтверджують правомірність рішення відповідача – ДПІ в м. Суми.

При цьому позивач посилається на ст.1 Закону України № 959-ХП « Про зовнішньоекономічну діяльність» , де визначається момент здійснення імпорту, як момент перетину товаром митного кордону України або перехід права власності на зазначений товар , а також на положення ст..6 Митного кодексу України від 11.07.2002р. № 92-1У, згідно якої межі митної території України є митним кордоном України.

Враховуючи зазначене положення Закону – момент перетину кордону не є визначальним у питанні розрахунків за імпортними операціями. Це питання регулюється Законом України « Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР із змінами і доповненнями.

Статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР в редакції, що діяла в 2007 році, встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно ст. 2 вказаного Закону - імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансовою платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Нацбанку України.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Стаття 2 Закону надає право резиденту звернутись за отриманням дозволу (індивідуальної ліцензії) у разі виникнення обставин, що перешкоджають своєчасному завершенню імпортної операції. Тобто відповідальність за порушення, визначена статтею 2 Закону наступає у разі затягування здійснення імпортної операції без відповідного дозволу Національного банку України на термін, який перевищує 90 календарних днів.

При цьому відповідно до п.3.3 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за №338/3631 (із змінами та доповненнями) визначено, що банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту продукції з увезенням її на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, на підставі ВМД (типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-72 «Магазин безмитної торгівлі», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування») та за наявності інформації про цю операцію в реєстрі ВМД.

Відповідно до роз’яснення Державної податкової адміністрації України від 11.05.2007 року № 9433/7/22-6017 та ДПА в Сумській області від 14.05.2007р. № 8068/7/22-012,згідно якого при проведенні податковими органами перевірок імпортних операцій, датою імпорту, у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, слід вважати дату завершення оформлення ВМД ( типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт» , ІМ-72 «Магазин безмитної торгівлі» , ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування»), однак як свідчать матеріали справи ВМД були оформлені 29.03.2007 р., 25.04.2007р., 25.05.2007р., 23.08.2007р., 24.10.2007р., отже не можуть вважатися датою імпорту.

Стаття 70 Митного кодексу України, зазначає, що метою митного оформлення є посвідчення відомостей, отриманих під час митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України, і оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввозу на митну територію України, вивозу за її межі і транзиту через її територію товарів.

Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 р. N 574 затверджено Положення про вантажну митну декларацію. Відповідно до абз 2. п. 2 Положення про вантажну митну декларацію (із змінами і доповненнями) вантажна митна декларація (далі - ВМД) - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також; іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Згідно наведеного у цьому пункту Положення визначення митний режим - сукупність норм, установлених законами з питань митної справи, що залежно від заявленої мети переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України визначають порядок такого переміщення та обсяг митних процедур, які при цьому здійснюються.

Згідно п. 8 вказаного Положення ВМД, заповнена у звичайному порядку, вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів і транспортних засобів. Оформлена ВМД є підтвердженням надання особі права на розміщення товарів та/або транспортних засобів у заявленому митному режимі і прав та обов'язків зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Сам факт перетину товаром митного кордону не надає отримувачу права вільного розпорядження товаром до завершення всіх митних процедур, згідно задекларованого митного режиму.

Безпідставним є твердження позивача про те, що перетинання товаром митного кордону України є імпортом товару, оскільки Закон України « Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 р. № 959-ХП – не містить визначень, наведених позивачем, натомість ст..1 вказаного Закону визначає імпорт ( імпорт товарів) , як купівлю ( в тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб’єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України , розташованими за її межами.

Отже, позивачем було перевищено граничний 90-денний строк, встановлений ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті».

Відповідно до п.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, оскільки позивач не довів правомірність своїх вимог , суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону, тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об’єднання ім.. М.В. Фрунзе» ( 40020, м.Суми, вул. Комарова,2) щодо часткового на суму 70674,53 грн. скасування рішення Державіної податкової інспекції в м. Суми ( м. Суми, Червона площа,2) № /84430 від 13.12.2007р. – відмовити

2.          Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

3.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          В.М.МОЇСЕЄНКО

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови підписаний 19.02.2008 р.

З оригіналом згідно помічник судді Л.М.Сорока