ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.08 р.                     Справа № 40/302

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Відділу освіти Куйбишевської районної у м. донецьку ради м. Донецьк

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю " Строй – Инвест ЛТД" м. Донецьк

про стягнення 187 097 грн. 00 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Шевченко Е.В. -спеціаліст

від відповідача Оплимах А.В. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За клопотання обох сторін, з урахуванням виняткових обставин справи, спір було вирішено у більш тривалий час, ніж передбачено частиною першої ст. 69 ГПК України.

У судовому засіданні з метою підготовки процесуального документа з 31.01.08р. по 01.02.08р. згідно вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву.

СУТЬ СПОРУ: заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 7 764 грн.53 коп. , пені в сумі 38 768 грн.48 коп. за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань згідно договору оренди №5 будівлі, споруди ( іншого об’єкту нерухомості ) СШ №51 загальною площею 142 кв.м. від 06.07.01р.яке розташоване за адресою: м. Донецьк – 12, вул. Куйбишева, 209-а .

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи свої заперечення тим, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.80 ГПК України є рішення господарського суду Донецької області по справі №12/243 від 10.10.05р., який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

А саме, згідно цього рішення у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 7 764 грн.53 коп. відмовлено, як необґрунтовано заявленого, яке не було оскаржене та набрало законної сили.

З урахуванням вимог ст.55 ГК України вважає у задоволенні позову відносно стягнення пені слід відмовити, оскільки позивачем не прийнято до уваги, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання , якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов2язання мало бути виконано.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

До прийняття рішення у справі, позивач використовуючи своє право передбачене ст.22 ГПК України зменшив розмірі своїх позовних вимог у частині пені, в зв’язку з чим вона за період прострочення з січня 2007р. по червень 2007р. складає 607 грн. 98 коп.

Зменшення розміру позовних вимог прийнято судом в розумінні частини шостої ст. 22 ГПК України, оскільки не суперечить вимогам діючого законодавства.

Позов мотивовано тим, що 06.07.2000р. між Відділом освіти Куйбишевської районної ради у м. Донецьку, далі Орендодавець, та товариством з обмеженою відповідальністю "Строй –Инвест ЛТД", далі Орендарю, було укладено договір оренди № №5 будівлі, споруди ( іншого об’єкту нерухомості ) СШ №51 від 06.07.01р., яке розташоване за адресою: м. Донецьк – 12, вул. Куйбишева, 209-а .

Згідно з Розділом 2 спірного договору, майно передане у користування за цільовим призначенням, зокрема для виготовлення столярних виробів та виробничих потреб.

Відповідно до пункту 5.2 договору сторони встановили порядок розрахунків у тому числі те, що орендна плата сплачується Орендарем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця авансом не пізніше 10 числа кожного місяця, (кварталу, півріччя).

На час оренди спірного приміщення за Орендарем за період з липня 2000р. по січень 2005р. виникла заборгованість в розмірі 7 764 грн.53 коп., яка складається із:

-          заборгованості з орендної плати в сумі 7212грн.75 коп.;

-          заборгованості за опалення в сумі 127 грн.90 коп.;

-          заборгованості за водопостачання 38 грн.88 коп.;

-          заборгованості за електропостачання 385 грн.

Позивач повідомив суд про те, що згідно з актом Котрольно - ревізійного управління у Донецької області від 01.11.04р. відповідачем визнано частково борг в розмірі 5 032 грн. 40 коп. Однак, у даному випадку . мова йде про правовідносини за участю контролюючого органу. Предметом розгляду справи є правовідносини за договором оренди між суб’єктами господарювання.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов’язання у повному обсязі, позивач відповідно до вимог п.9.1 договору намагається стягнути з нього пеню в сумі 607 грн. 98 коп.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір оренди.

В силу частини першої ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Пункт 1 ст. 759 ЦК України як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 283 ГК України як спеціальна норма передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими за наступними обставинами:

-          порядок передачі об’єкта в оренду передбачено п.3.1 договору, де зазначено, що прийом – передача нерухомості здійснюється на підставі комісією за участю двох сторін;

-          на час передачі об’єкта оренди складається акт прийому – передачі, який обов’язково підписується складом комісії;

-          строк оренди відповідно до пункту 4.1 укладеного договору складає 3 роки з моменту прийняття об’єкту оренди;

-          доказами у справі не підтверджено, що об’єкт оренди було передано у користування відповідачу, оскільки відсутній акт передачі спірного майна;

-          відповідач звертався до установи позивача про розірвання договору оренди, однак його пропозиція залишена без відповіді та повідомлення;

-          акт звірки розрахунків від 07.11.04р. наданий позивачем не приймається судом до уваги, оскільки у ньому відсутній предмет його складення, а саме відсутнє посилання на договір тощо;

-          акт звірки розрахунків є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами – договором, накладними, рахунками тощо;

-          на час розгляду спору, сторони надали суду додаткову угоду, яка є невід’ємною частиною договору №5 від 06.07.2000р., в якому визначено загальну площу спірного приміщення, яка дорівнює вже 170,3 кв.м;

Доказами у справі підтверджено, що існує рішення господарського суду Донецької області по справі №12/243 від 10.10.05р., який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а саме відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 764 грн.53 коп.

За такими обставинами провадження у справі, щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 7 764 грн. 53 коп. підлягає припиненню за ознаками п.2 ст. 80 ГПК України. Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу у частині стягнення основного боргу відносяться на позивача.

Додаткове зобов’язання існує тільки тоді, коли існує основне зобов’язання. Оскільки провадження у справі відносно стягнення основного боргу припинено, то не має підстав за законом для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 607 грн. 98 коп. слід відмовити. Також слід відмовити і у задоволенні позовних вимог щодо стягнення решти частини пені в сумі 38 160 грн. 50 коп. Витрати по державному мито у частині стягнення пені також відносяться на позивача відповідно до вимог ст.ст.44. 49 ГПК України.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст. 85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 759, 762 ЦК України, ст. ст. 55, 193, 232, 283 ГК України, ст. ст.42, 43, 22, 44, 49, п.2 ст. 80, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 7 764 грн. 53 коп. припинити.

2.У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 607 грн. 98 коп. відмовити.

3.У задоволенні решти частини пені в сумі 38 160 грн. 50 коп. відмовити.

4.Витрати по державному миту в сумі 465 грн.33 коп. та витрати по забезпеченню судового процесу в розмірі 118 грн. відносяться на позивача.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Підченко Ю.О.

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 4.02.08р.