ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/642

19.03.08

За позовом

Закритого акціонерного товариства «Український центр маркетингу та зв’язку»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження комп’ютерних технологій»

про

стягнення 1 482,36 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Павлицька Т.Б. (довіреність у справі);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство «Український центр маркетингу та зв’язку»(далі –Позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження комп’ютерних технологій»(далі –Відповідач) про стягнення 1 349,40 грн. заборгованості за повернутий товар, 13,66 грн. 3% річних, 119,30 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати вартості повернутого товару відповідно до частин 1 та 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також ухвали про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу Відповідача: 03101, м. Київ, вул. Клименка, 6 зазначену в позовній заяві, його реєстраційних документах та Довідці Головного управління статистики у м. Києві, виданої станом на 13.02.2008.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

Розгляд справи відкладався.

За таких обставин відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

31.07.2007 Відповідач виставив Позивачу рахунок № Б-00015137 на суму 2 549,40 грн. щодо оплати вартості ноутбука ACER TravelMate 2482 1,6GH/256Mb/40Gb/14,1/ Linux (далі –Товар).

01.08.2007 Позивач оплатив вищевказаний рахунок, що підтверджується копією банківської виписки, яка міститься в матеріалах справи.

10.08.2007 відповідно до видаткової накладної № Б-00015137 Позивачу був поставлений Товар.

Поставлений Товар був прийнятий Позивачем, що підтверджується підписом Позивача на вказаній видатковій накладній.

27.08.2007 Позивач направив Відповідачу лист № 55/2007 щодо сплати коштів за повернений Товар.

28.08.2007 відповідно до видаткової накладної (повернення) № УЦ-0000001 Відповідачу був повернутий Товар.

Повернутий Товар був прийнятий Відповідачем, що підтверджується підписом Відповідача на вказаній видатковій накладній та довіреністю серія НБГ № 162218 від 28.08.2007.

Відповідач частково розрахувався за повернутий Позивачем Товар на суму 1 200 грн., що підтверджується копією банківської виписки, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Частиною 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору –в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Проте, Відповідач станом на дату судового розгляду, свого зобов’язання щодо оплати вартості повернутого Товару у сумі 1 349,40 грн. не виконав.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Відповідача 1 349,40 грн. боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі за розрахунком Позивача в сумі 119,30 грн. інфляційних втрат та 13,66 грн. 3% річних. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає нормам законодавства та матеріалам справи.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530, 611, 612, 625 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро впровадження комп’ютерних технологій»(03101, м. Київ, вул. Клименка, 6, ідентифікаційний код 19069499, р/р 1801 в АКБ «ТАС-Комерцбанк»в м. Києві, МФО 300164, а у випадку відсутності коштів із будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Закритого акціонерного товариства «Український центр маркетингу та зв’язку»(01133, м. Київ, вул. Щорса, 18, кв. 3 ідентифікаційний код 24575113, р/р 0535 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089) 1 349 (одну тисячу триста сорок дев’ять) грн. 40 коп. боргу, 13 (тринадцять) грн. 66 коп. 3% річних, 119 (сто дев’ятнадцять) грн. 30 коп. інфляційних втрат, а також 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.