ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" лютого 2008 р.

Справа № 18/17/3372

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехгірмаш" м. Кривий Ріг

до Відкритого акціонерного товариства "Подільські товтри" с. Вербка Кам'янець-Подільського району

про зобов'язання відповідача відвантажити на користь ТОВ "Промтехгірмаш" камінь вапняковий фракції 80-120 мм у розмірі 3572,4 тн - 52 залізничних напіввагонів; відшкодування збитків у зв'язку з неодержаним прибутком у розмірі 40725,36 грн.

Суддя

Представники сторін:

позивача: Мирошниченко О.В. - директор

відповідача: Клименко Р.Ю. –представник за довіреністю №3 від 25.06.07 р.

Рішення приймається 21.02.2008 року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач просить зобов’язати відповідача відвантажити на користь позивача камінь вапняковий фракції 80 -120 мм у розмірі 3572,4 тн. –52 залізничних напіввагонів на виконання умов договору № 07/01- 05 від 07.01.05р., додаткової угоди до договору від 21.12.05р. та заявки № 1 до цього договору, а також зобов’язати відповідача відшкодувати понесені збитки у зв’язку з неодержаним прибутком (втраченою вигодою) у розмірі 40725,36 грн.

Представник позивача в судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Крім цього останнім в судовому засіданні заявлено клопотання про накладення арешту на відвантаження готової продукції, а саме каменю вапнякового та щебеню вапнякового різної фракції з кар»єру ВАТ «Подільські товтри», станція Нігин.

В обгрунтування свого клопотання представник позивача звертає увагу суду, що з боку позивача ТзОВ «Промтегірмаш»було вжито всі заходи досудового врегулювання спору, проте ВАТ «Подільські товтри»ухиляється від виконання своїх зобов»язань та ігнорує його законні вимоги.

Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів про умисне ухилення відповідача від виконання та не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що 07.01.2005 року між ВАТ „Подільські Товтри” (Продавець) та ТзОВ „Промтехгірмаш” (Покупець) був укладений договір №07/01-05.

Предметом цього договору є поставка продавцем на адресу покупця каменю вапнякового фракції 80-120 мм., 40-80 мм. та оплата його згідно умов договору.

Загальна сума складає 165 000,00 гривень. Відповідно до умов додаткової угоди від 21.12.2005 року до договору №07/01-05 від 07.01.2005 року остаточна сума, на яку відповідач був зобов'язаний відвантажити продукцію за вказаним договором є 59 301,66 грн. Вказана сума була повернена відповідачем позивачу платіжним дорученням №203 від 07.06.2006 року, з призначенням платежу - повернення кредиторської заборгованості за договором. Відповідач вимушений був це зробити в зв'язку з тим, що собівартість продукції на кар'єрі на той час складала 32,00 грн. за тону без ПДВ, а по договору ціна була 16,60 грн. за тону без ПДВ. Про ці дії позивач був повідомлений листом №88 від 07.06.2006 року.

Згідно умов п.3.1. договору- вид розрахунків є готівковий, безготівковий та взаєморозрахунки. Відповідач повернув остаточні грошові кошти у сумі 59 301, 66 грн. з призначенням платежу повернення кредиторської заборгованості на підставі п.3.1 Договору у якості взаєморозрахунку між сторонами. Будь-яких заперечень щодо форми розрахунку позивач не висловлював.

Таким чином, відповідачем умови договору є виконаними, та відповідно немає предмету спору по справі.

Також відповідач звернув увагу суду, що в період дії договору №07/01/-05 головою правління ВАТ „Подільські Товтри" був Невмержицький Василь Іванович, який уклав договір з ТОВ „Промтехгірмаш", власником якого є рідний брат, Невмержицький Володимир Іванович. Ціна за продукцію була навмисно занижена, з метою незаконного збагачення, так як ринкова вартість вапняка цієї фракції складала на той час приблизно 42 грн. за тону.

Після того, як Невмержицький В.І. був звільнений з посади голови правління ВАТ „Подільські Товтри", яке він довів до банкрутства, нове керівництво відповідача розглянуло умови договору та прийшло до висновку, що його виконання шляхом відвантаження продукції є нерентабельним та наносить збитки відповідачу, оскільки собівартість каменю вапнякового фракції 80-120 мм. у відповідача складає 32,00 грн. без ПДВ.

Розглянувши усі обставини умов договору відповідачем, на підставі п.3.1. договору було прийнято рішення повернути остаточні грошові кошти у сумі 59 301,66 грн., що було виконано 26.06.2006 року, про це позивач був додатково повідомлений листом №88 від 07.06.2006 року. До наступного часу позивач користується цими грошима, що свідчить про повне та остаточне погодження з такою формою розрахунку.

У період з 07.06.2006 року по цей час будь-яких заперечень щодо форми розрахунків грошовими коштами відповідач не отримав.

Відповідач у період з 17.06.2004 року до 22.06.2005 року знаходився у процесі банкрутства, має кредиторську заборгованість у розмірі майже 1 500 000,00 грн., та відповідно не має фінансової можливості відвантаження позивачу товару по цінам, що вказані у договорі.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Відповідно до договору № 07/01/ - 05 від 07.01.05р. відповідач (за договором продавець) зобов’язався поставити та передати у власність позивача (за договором покупець) товар, а позивач зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Пунктом 1.2 договору найменування товару за договором сторони визначили: камінь вапняковий фракції 80 -120 мм, 40 - 80 мм.

Пунктом 2.2 договору ціна товару за 1 тн. визначена у розмірі 16,60 грн. з ПДВ без залізничного тарифу. Пунктом 2.3 договору загальна сума договору становила 165 000 грн.

Сторони пунктом 4.1 договору позивач та відповідач передбачили, що поставка товару відповідачем здійснюється згідно письмового замовлення позивача.

Додатковою угодою до договору № 07/01/- 05 від 07.01.05р. від 21.12.05р. позивачем та відповідачем загальна сума договору № 07/01/- 05 визначена у сумі 59301,66 грн.

Відповідачем виписані позивачу рахунки за №№ 03/10 від 03.10.05р. та № 2/11 від 03.10.05р. для оплати каменю вапнякового фракції 80 –120 відповідно на 45000,00 грн. та 20000,00 грн.

Позивачем відповідно до виписаних рахунків, платіжними дорученнями № 6 від 03.11.05р. та № 522 від 03.10.05р. здійсненна передоплата за камінь вапняковий на суму 20000,00 грн. та 45000,00 грн.

Згідно з актом звірки розрахунків сторони підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.04.06р. в сумі 59301,66 грн.

Позивачем надіслане відповідачу замовлення № 1 до договору № 07/01/ - 05 від 07.01.05р. від 17.04.06р. на поставку каменю вапнякового фракції 80 -120 в кількості 52 вагони, де адреса місця відвантаження зазначена - кар’єр ВАТ „Подільські Товтри”, дата відвантаження у замовленні зазначена - травень 2006р., а загальна норма відвантаження згідно замовлення, визначена в один місяць.

Листом від 07.06.06р. за № 88, надіслане позивачем замовлення, відповідач залишив без задоволення та повідомив позивача, про неможливість поставити позивачу товар на виконання умов договору № № 07/01/- 05.

Платіжним–дорученням № 203 від 19.06.06р. відповідачем перераховано позивачу 59301,66 грн. як кредиторська заборгованість згідно додаткової угоди від 21.12.05р. до договору № 07/01/- 05 від 07.01.05р.

Також, 14.03.05р. між позивачем та ТОВ „Невоста” укладений договір № 14/03 –2005 згідно умов якого позивач у справі зобов’язався поставити ТОВ „Невоста” камінь вапняковий фракції 80 х 120

Позивач вважає, що саме в зв‘язку з невиконанням договору № 07/01/- 05 від 07.01.05р. він не зміг виконати свої зобов’язання за договором № 14/03 –2005 і в зв’язку з цим вважає, що йому заподіяні збитки (неодержаний прибуток) в розмірі 40725,36 грн.

Дослідженням наявних в матеріалах справи документів , доводів та заперечень сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за слідуючих підстав:

07.01.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №07/01-05. Предметом цього договору є поставка продавцем (відповідачем) на адресу покупця (позивача) каменю вапнякового фракції 80-120 мм., 40-80 мм. Та оплата його згідно умов договору.

Згідно п.2.3 вказаного договору загальна сума складає 165000,00 грн.

Відповідно до умов додаткової угоди від 21.12.2005 року до договору №07/01-05 від 07.01.2005 року загальна сума зобов»язань за вказаним договором є 59301,66 грн. Вказана сума сплачена відповідачем позивачу платіжним дорученням №203 від 07.06.2006 року, з призначенням платежу як повернення кредиторської заборгованості за договором, про що позивач був повідомлений листом №88 від 07.06.2006 року.

Проте, незважаючи на перерахування грошових коштів у розмірі 59301,66 грн. позивач наполягає у змінених позовних вимогах відвантажити 52 залізничних напввагони каменю фракції 80-120 мм. у розмірі 572,4 тн.

П.3.1 договору №07/01-05 від 07.01.2005 року передбачено, що вид розрахунків є готівковий, безготівковий та взаєморозрахунки.

З боку позивача не було заперечень проти отриманих грошових коштів.

Відповідно до ч.2 ст. 205 Господарського кодексу України у разі неможливості виконання зобов»язання повністю або частково зобов»язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів, щодо зменшення заначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов»язану сторону від відповідальності за невиконання зобов»язання відповідно до вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи нове керівництво відповідача розглянуло умови договору та прийшло до висновку, що його виконання шляхом відвантаження продукції є нерентабельним та наносить збитки відповідачу, оскільки ринкова вартість каменю вапнякового фракції 80-120 мм. складає 32,00 грн. за тону.

Саме з цієї причини та на підставі п.3.1 договору було прийнято рішення погасити заборгованість грошовими коштами у сумі 59301,66 грн. про що позивач був повідомлений листом №88 від 07.06.2006 року.

19.06.2006 року вказані грошові кошти були перераховані позивачу в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У відповідності до ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

З договору № 14/03 –2005 вбачається, що позивач зобов’язався поставити ТОВ „Невоста” камінь вапняковий фракції 80 х 120. Крім того, згідно з умовами договору, зазначений договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його остаточного виконання, але в будь –якому випадку до 30.12.2006р.

В договорі № 14/03 – 2005 від 14.03.05р. відсутні будь - які посилання на договір № 07/01/- 05 від 07.01.05р. Позивачем не доведений факт завдання збитків відповідачем внаслідок невиконання ним зобов’язань за договором № 07/01/- 05 від 07.01.05р.,

Крім того, кількість товару в договорі № 14/03 –2005 від 14.03.05р. який зобов’язаний поставити позивач (4000 тони) перевищує кількість товару, який мав отримати позивач за договором № 07/01/- 05 від 07.01.05р.

Викладене свідчить про те, що позивачем не доведений зв’язок між невиконанням відповідачем зобов’язань за договором № 07/01/- 05 від 07.01.05р. та збитками у вигляді не одержаного прибутку (втраченої вигоди).

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Промтехгірмаш” м. Кривий Ріг до відкритого акціонерного товариства „Подільські товтри” с. Вербка Кам‘янець –Подільського району про зобов’язання відповідача відвантажити на користь позивача камню вапнякового фракції 80 -120 мм у розмірі 3572,4 тн. –52 залізничних на піввагонів, а також зобов’язання відповідача відшкодувати понесені збитки у зв’язку з неодержаним прибутком (втраченою вигодою) у розмірі 40725,36 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, Господарського процесуального кодексу України,

В и р і ш и в:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю „Промтехгірмаш” м. Кривий Ріг до відкритого акціонерного товариства „Подільські товтри” с.Вербка Кам‘янець –Подільського району про зобов’язання відповідача відвантажити на користь позивача камінь вапняковий фракції 80 -120 мм у розмірі 3572,4 тон. –52 залізничних напіввагонів а також зобов’язання відповідача відшкодувати понесені збитки у зв’язку з неодержаним прибутком (втраченою вигодою) у розмірі 40725,36 грн. відмовити.

Суддя

Віддруковано 3 примірника

1-й в справу

2-й позивачу

3-й відповідачу