ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2008 р. Справа № 13/125-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське"

до Нижньосірогозької міжрайонної державної податкової інспекції

про спонукання до списання безнадійного податкового боргу

за участю представників сторін:

позивача –Йолкіна П.І.,

відповідача –Ляльки О.М.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на факті відмови відповідача від вчинення дій по списанню податкової заборгованості за пунктом 18.2.1. Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за яким підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, які виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на відсутність причинного зв’язку між несплатою податкового боргу та форс-мажорними обставинами, а також на зупинення дії пункту 18.2.1. вказаного Закону Законами України „Про Державний бюджет України на ...” на 2005, 2006, 2007 та 2008 роки.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що позивач відповідно до розрахунку податкової заборгованості (а.с. 17), який не оспорюється відповідачем, має борг зі сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 87097,90 грн за 2005 рік. Наявність такої суми заборгованості також підтверджується податковими розрахунками сум доходу (а.с. 18-63), обрахованими безпосередньо позивачем та наданими відповідачу.

20 грудня 2005 року позивач листом за вихідним № 235 (а.с. 16) звернувся до податкової інспекції із заявою про списання зазначеної суми податкової заборгованості, мотивуючи це висновком від 12.12.2005 р. № 3269/05-4 Торгово-промислової палати про форс-мажорні, а саме загибелі посівів зернових культур.

Відповідач відповіді на звернення не надав та списання не здійснив, що й стало підставою для звернення до суду з даним спором.

За змістом пункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції, яким серед іншого визнається за підпунктом „г” податковий борг, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно до Висновку про форс-мажорні обставини, наданого Торгово-промисловою палатою України 12.12.2005 р. за № 3269/05-4 вбачається, що внаслідок засухи у травні-червні 2005 року на площах СТОВ „Новопетрівське”, повністю загинули посіви ярого ячменю на площі 192 га та посіви озимої пшениці на площі 118 га, у зв’язку з чим Палатою підтверджено факт наявності форс-мажорних обставин –несприятливих погодних умов, що спричинили загибель сільськогосподарських культур, станом з травня по червень 2005 року.

В той же час пунктом 7 статті 75 Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік”, пунктом 6 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік”, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, пунктом 19 статті 67 Закону України „Про державний бюджет на України на 2008 рік” зупинено дію зазначеного вище пункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З викладеного слідує, що відповідач, не списуючи податкову заборгованість, діяв у межах визначених законом.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача на положення частини 2 статті 7 Закону України „Про систему оподаткування” в частині неможливості зміни податкових ставок і механізмів справляння податків і зборів (обов’язкових платежів) Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік є помилковим, оскільки безпосередньо згаданими вище пунктами Законів України „Про Державний бюджет України на ...” на 2005, 2006, 2007, 2008 роки не змінено ставки та механізм справляння податків, а лише зупинено дію конкретної норми, яка не стосується ні ставок податків (зборів, обов’язкових платежів), ні механізму справляння податків (зборів, обов’язкових платежів).

Поряд з цим судом зазначається, що відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетом є план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади протягом бюджетного періоду. За статтею статті 29 того ж Кодексу до доходів Державного бюджету України, як складової частини бюджету, включаються доходи, що отримуються відповідно до законодавства про податки тощо.

Таким чином, Закон про Державний бюджет України на конкретний рік є законом, який регулює серед іншого й фіскальні правовідносини держави з платниками податків, а тому зупинення дії пункту 18.2.1. пункту 18.2. статті 18 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Законами про Державний бюджет сприймається судом як складова частина податкового законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому сплачене державне мито відноситься на позивача.

На підставі зазначених правових норм і керуючись статтями 87, 94, 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –26 березня 2008 року

Суддя М.К. Закурін