ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.08 р.                     Справа № 6/200

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді _Подколзіної Л.Д.

При секретарі Настич Л.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства “Ровенькиантрацит” м.Ровеньки

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Полімер - 05” м.Дружківка, Донецька область

третьої особи_______________________________________________________________________________

про стягнення 20 041грн. 86коп.

за участю

прокурора

представників сторін:

від позивача – Шамкій В.М. – представник по довіреності №1-3/3д-19 від 28.12.2007р.

Босова І.В. – представник по довіреності №1-3/3д-47 від 03.11.2008р.

від відповідача – не з”явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство “Ровенькиантрацит” м.Ровеньки, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Полімер - 05” м.Дружківка, Донецька область заборгованості за поставлений товар у сумі 20 041грн. 86коп. відповідно договору №8/96-02-2000 від 14.02.2000р.

Справа слуханням відкладалася, у зв”язку з неявкою позивача у судове засідання, а також для представлення позивачем витребуваних та додаткових документів по справі.

Ухвалами від 03.11.2008р. та 17.11.2008р. суд витребував у позивача: належним чином засвідчену копію договору №8/14-01-01 від 25.01.01р. у матеріали справи, оригінал для огляду у судовому засіданні; розрахунок суми позову; акт звірки розрахунків на момент подачі позову, а також докази його надіслання або вручення відповідачу; квитанцію про відсилку позову з доданими до неї матеріалів на адресу відповідача у матеріали справи; письмові заперечення на відзив відповідача № 8 від 17.11.2008р. Такі документи суду представлені не були.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 17.11.08р. заперечив проти позовних вимог та пояснив, що договір № 8/96-02-2000 від 11.02.2000р. був укладений між УМТП ДХП “Ровенькиантрацит” та ПВКФ “Полімер”, УМТП не є юридичною особою, тому не могло від свого імені укладати договір. Крім того, відповідач пояснив, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, останні дії, якими ПВКФ “Полімер” визнав заборгованість, була відповідь на претензію № 48 від 21.03.2001р., тому у позивача виникло право на позов з цієї дати. Також відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд при розгляді спору застосувати строк позовної давності відповідно ст.267 ЦК України. Суд задовольняє дане прохання та застосовує строк позовної давності.

Відповідач у засідання суду 02.12.2008р. не з”явився. Суд вважає, що відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно діючого законодавства, але про причину неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищевикладене справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників позивача суд -

в с т а н о в и в :

14 лютого 2000р. між Управлінням матеріально-технічного постачання Державної холдингової компанії “Ровенькиантрацит” м.Ровеньки, (далі-постачальник) та Приватною виробничо-комерційною фірмою „Полімер” м.Дружківка, Донецької області (далі-замовник) був укладений договір №8/96-02-2000, згідно умов якого постачальник взяв на себе зобов”язання відпустити відповідачу продукцію, а саме стійку клинову 5Т20У, а відповідач взяв на себе зобов”язання відпустити позивачу продукції, а саме стрічку шахтну транспортну ШТК-200.

Пунктом 3.1 договору №8/96-02-2000 від 14.02.2000р. сторони встановили, що формою розрахунків між сторонами по справі є взаєморозрахунок, тобто відсутні грошові зобов”язання.

У процесі слухання справи позивач повідомив суд про те, що відповідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 31.03.2003р. №158, ДХК “Ровенькиантрацит” було реорганізовано у Державне підприємство “Ровенькиантрацит”, яке є правонаступником всіх прав та обов’язків ДХК “Ровенькиантрацит”.

Згідно ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов”язків іншим юридичним особам-правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.03.2008р. було встановлено, що Приватна виробничо-комерційна фірма „Полімер” м.Дружківка, Донецької області реорганізована шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю „Полімер-05”, яке є правонаступником усіх прав та зобов”язань відповідача, що підтверджено статутом Товариства, довідкою з Єдиного Реєстру підприємств та організацій України, свідоцтвом про Державну реєстрацію правонаступника.

Позивач стверджує, що Приватна виробничо-комерційна фірма „Полімер” м.Дружківка, Донецької області у лютому 2000р. згідно договору №8/96-02-2000 від 14.02.2000р. поставило Державній холдинговій компанії “Ровенькиантрацит” м.Ровеньки стійку клинову 5Т20У на загальну суму 168 119грн. 10коп., а позивач у свою чергу поставив на адресу відповідача стрічку шахтну транспортну ШТК-200 на суму 200 016грн. 96коп., у зв”язку з чим у відповідача виник борг у сумі 31 897грн. 86коп.

Як зазначив позивач, згідно накладної №1 від 02.02.2001р. відповідачем в рахунок погашення боргу була здійснена поставка метизних виробів на суму 11 856грн.

Позивач стверджує, що заборгованість за поставлену продукцію у сумі 20 041грн. 86коп. відповідачем до теперішнього часу не погашена, тому наполягає на стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю “Полімер - 05” м.Дружківка, Донецька область заборгованості у сумі 20 041грн. 86коп.

Суд вважає вимоги позивача необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У порушення вказаної норми закону позивачем не представлено суду документів витребуваних ухвалами 03.11.2008р. та 17.11.2008р., а саме: договору № 8/14-01-01 від 25.01.01р., розрахунку суми позову, акту звірки розрахунків на момент подачі позову, а також докази його надіслання або вручення відповідачу, квитанції про відсилку позову з доданими до неї матеріалів на адресу відповідача у матеріали справи, письмових заперечень на відзив відповідача №8 від 17.11.2008р.

Крім того, у порушення вказаної норми закону позивачем не представлено суду доказів поставки (накладних, довіреностей на отримання товару) Приватною виробничо-комерційною фірмою „Полімер” м.Дружківка, Донецької області у лютому 2000р. згідно договору №8/96-02-2000 від 14.02.2000р. на адресу Державної холдингової компанії “Ровенькиантрацит” на суму 168 119грн. 10коп., а також доказів поставки, первинної документації (накладних, довіреностей на отримання товару) Державною холдинговою компанією “Ровенькиантрацит” на адресу Приватної виробничо-комерційної фірми „Полімер” м.Дружківка, Донецької області на суму 200 016грн. 96коп.

Розглянувши представлені документи, суд дійшов висновку, що позивач не доказав тих обставин, на які він посилається у позовній заяві, і не представив суду доказів , що підтверджують факти, викладені у позовній заяві.

Статтею 261 Цивільного Кодексу України передбачено, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості, за договором №8/96-02-2000 від 14.02.2000р. за яким правовідносини між сторонами виникли в період дії Цивільного кодексу УРСР, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України та Господарським Кодексом України.

Згідно ст.71 Цивільного кодексу УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якого порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Але як вбачається з матеріалів справи по вимогам позивача закінчився строк позовної давності.

Відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовити у позові, але якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи зі змісту ст.267 ЦК України, поважними можливо визнати лише такі обставини, які є об”єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов”язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами відповідних правовідносин певних дій.

Позивачем не заявлялося клопотання про відновлення строку позовної давності, не наводилися обставини, які б свідчили про неможливість стягнення грошових коштів.

Позивач не був позбавлений права звернутися до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача відповідних сум в межах строку позовної давності.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити, у зв’язку з недоведеністю заявлених вимог та застосуванням строку позовної давності.

На підставі ст. ст. 257, 261, 267 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33, 43, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Державного підприємства “Ровенькиантрацит” м.Ровеньки до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полімер - 05” м.Дружківка, Донецька область про стягнення у сумі 20 041грн. 86коп. відмовити.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 02.12.2008р.

Суддя