СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/124-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу
за позовом Приватного підприємця  ОСОБА_1
відповідача-1 -Державної
податкової адміністрації у Херсонській області,
Державної податкової інспекції у Бериславському районі,
про скасування  акту перевірки № 001621 від 13 грудня 2006
за участю представників сторін:
Відповідно до позовної заяви вимоги
ґрунтуються на незаконності проведеної відповідачами перевірки щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
1) на думку позивача статтями 11-1,
11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” встановлено
підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок. Зокрема,
згідно до частини 7 статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
вважаються позаплановими. В той же час за частиною 6 цієї ж статті 11-1
позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в
планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності
хоча б однієї з визначених підстав. За твердженнями позивача такі підстави для
перевірки в оспорюваному випадку відсутні.
Оскільки характер перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу носить ознаки позапланової
перевірки, податковим органом допущено порушення частини 9 статті 11-1
названого Закону, а саме не було видано відповідного наказу керівника та не
надано під розписку платнику податків направлення на перевірку;
2) в акті перевірки необґрунтовано
зазначено допущене порушення  щодо
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, так як
грошові кошти приватних підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були обраховані разом,
хоча перевірка здійснювалась лише відносно позивача;
3) зафіксована в акті перевірки
пляшка вина, знайдена без марки акцизного збору, не була пред'явлена продавцеві
та не вилучена як доказ;
4) при складанні акту перевірки
його копія не направлена позивачу, а сам акт складався в іншому місці.
Відповідачами зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на законність прийнятих рішень  з тих підстав, що  положення статті 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” не розповсюджуються на порядок проведення
перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового
та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, оскільки останній закон є спеціальним по відношенню до першого, так
як статтями 11-1 та 11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення
органами державної податкової служби планових і позапланових перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу не відносяться.
З матеріалів справи слідує, що 13
грудня 2006 року Державною податковою адміністрацією у Херсонські області
проведена перевірка магазину „Продукти”, що розташований в м. Бериславі
Херсонської області по вулиці Херсонській буд. 157/2, з питань контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового обігу та безготівкового
обігу приватним підприємцем ОСОБА_1, за результатами якої складено відповідний
акт перевірки  № 21220434/0235.
Відповідно до акту перевірку здійснено головним державним податковим
інспектором ОСОБА_7 та старшим державним податковим ревізором-інспектором
ОСОБА_8 згідно до направлені № 1323/235 та № 1340/235 від 13.12.2006 р.
Безпосередньо при перевірці була присутня продавець ОСОБА_4.
Під час проведення цієї перевірки
податковим органом встановлено невідповідність готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена  поточному звіті реєстратора розрахункових
операцій на суму 619,4 грн, що є порушенням
пункту 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР), а також зберігання в торговому залі алкогольних
напоїв без марок акцизного збору, встановленого зразка. А саме алкогольного напою
-сухого столового білого вина „Ркацетелі” ємністю 1 л та вартістю 7 грн, який
згідно до додатку № 4 до акту перевірки знаходився на вітрині магазину, що є
порушенням статті 11 Закону України „Про державне регулювання виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами”.
В подальшому на підставі
зазначеного акту Державною податковою інспекцією у Бериславському районі 28
грудня 2006 року прийняті рішення № 18 про застосування фінансових санкцій до
Допитані судом в якості свідків,
запрошених за клопотанням позивача, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 показали, що,
дійсно, 13 грудня 2006 року працівниками податкової інспекції була проведена
перевірка магазину „Продукти”. Акт перевірки складав лише один працівник
-ОСОБА_8, а інший знаходився в іншій частині приміщення магазину. При цьому
свідок  ОСОБА_4. засвідчила, що знайдене
вино не знаходилося на вітрині магазину і їй про нього нічого не відомо, а щодо
невідповідності на місці розрахунків грошових коштів вона вказала на факт
неправомірного обрахунку, оскільки працівниками податкової інспекції спільно
обраховано грошові кошти різних підприємців -ОСОБА_1 та ОСОБА_3, хоча нею про
це зазначалося в описах наявних грошових коштів, які долучені до акту
Поряд з цим,  допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8
засвідчили, що перевірка ними здійснена на підставі відповідних направлень на
перевірку, а виявлені порушення відображені в акті перевірки. Через плинність
часу вони не змогли висловитись з приводу детального ходу перевірки.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку.
Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону здійснення такого
контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.
Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові
або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові
або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються
у порядку, передбаченому законодавством України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги).
Наказом Державної податкової
адміністрації Херсонської області № 192 від 3 жовтня 2005 року зобов'язано
відділ оперативного контролю управління контрольно-перевірочної роботи
щомісячно складати графік проведення позапланових перевірок щодо здійснення
контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності порядку проведення
готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому Законом порядку, а
також здійснювати перевірки згідно із затвердженим графіком перевірок відділу
оперативного контролю та графіків перевірок підпорядкованих ДПІ, МДПІ та ОДПІ.
На виконання цього наказу
начальником управління контрольно-перевірочної роботи затверджено відповідний
графік перевірок в період з 1 по 31 грудня 2006 року, до якого внесено і
В свою чергу слід зазначити, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті
11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби
планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)”, а також з
визначення поняття планової, позапланової
перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її
положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є
потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської
діяльності такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган
державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків
нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів
обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки,
складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність
вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та
зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку
може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому
разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування
названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ,
оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення
позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)
стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати
податків, зборів (обов'язкових платежів).
У зв'язку із зазначеним судом
констатується помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок
податковими органами, визначених Законом 265/95-ВР, із дотриманням порядку та
підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону № 509-ХІІ.
Пунктом 13 статті 3 Закону №
265/95-ВР встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
Крім цього, пунктом 22 Порядку
провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування
населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня
2006 року № 833 розрахунки за продані товари та надані послуги можуть
здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з
товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ
установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт
купівлі товару та/або надання послуги.
Згідно до пункту 23 Порядку касир та інший працівник, з якими споживач
розраховується за товар, під час проведення розрахунку повинен чітко назвати
суму, що підлягає сплаті, суму, одержану від споживача, і покласти гроші окремо
на видному місці, оформити розрахунковий документ на повну суму покупки,
назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її разом з розрахунковим
документом. При цьому забороняється зберігання на місці проведення розрахунку
(в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту
господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм а
саме встановлена невідповідність готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена  поточному звіті реєстратора розрахункових
операцій на суму 619,4 грн, про що зазначено вище, а тому відповідачем
265/95-ВР щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 3097 грн з розрахунку
619,4 грн х 5 = 3097 грн; оскільки за цією статтею у разі невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність. При цьому,
належність грошових коштів іншому підприємцю не впливає на факт безпосереднього
порушення -тобто заборони зберігання на місці проведення розрахунку (в касі,
грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання.
Крім цього, судом встановлено, що
основні засади державної політики щодо регулювання роздрібної торгівлі
алкогольними напоями на території України встановлені Законом України „Про
державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”.
Зокрема,  за статтею 11 цього Закону алкогольні напої,
які виробляються в Україні, позначаються марками акцизного збору в порядку,
визначеному законодавством, а за статтею 17 Закону до суб'єктів підприємницької
діяльності у випадку зберігання, реалізації алкогольних напоїв без марок
акцизного збору встановленого зразка застосовуються штрафні санкції в розмірі
-100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.
Під час проведення перевірки  позивачем встановлено факт реалізації
алкогольного напою без марки акцизного збору, а тому застосування штрафної
санкції в розмірі 1700 грн за рішенням № 18 є правомірним.
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин спірні рішення
відповідають діючому законодавству, оскільки прийняті без порушенням вказаних
вище норм, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Що стосується вимог позивача про
скасування акту перевірки № 001621 від 13 грудня 2006 року судом констатується
помилковість обраного позивачем способу захисту порушених прав в цій частині,
оскільки акт перевірки не є актом ненормативного характеру, який породжує певні
права та обов'язки. Акт перевірки є лише документом, який фіксує порушення, але
не породжує прав та обов'язків сторін.
Приймаючи до уваги той факт, що в
задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 3,40 грн державного мита підлягає
віднесенню на нього.
На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,
п о с т а н о в и в :
1.В задоволенні позовних вимог
2.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
М.К. Закурін