ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 07/5087а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2008 р.

10 год. 25 хв., м. Черкаси

За позовом державної податкової інспекції в м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю „Валуг”

про стягнення 8491878 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Грязон Р.М. - за довіреністю від 29.03.2007р., Безпрозванна О.В. від 06.02.2007р., Левенець А.В. –за довіреністю від 24.09.2007р.;

від відповідача: Биченко І.Я. –за довіреністю від 07.08.2007р.

Заявлено позов про стягнення з відповідача у доход держави 8491878грн. як суми коштів, одержаної відповідачем на виконання укладеного з компанією „Тrescard LTD” (Англія) контракту від 25.07.2005р. №07/25-01, який за оцінкою позивача є недійсним (нікчемним), оскільки укладався з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а значить і моральним засадам останнього.

За твердженням позивача відповідач, укладаючи з компанією „Тrescard LTD” контракт від 25.07.2005р. №07/25-01, переслідував мету надання юридичної правдоподібності експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю” для незаконного вилучення коштів із Державного бюджету України внаслідок відшкодування податку на додану вартість.

Як на ознаки наявності у відповідача такої мети позивач вказав на таке:

за повідомленням податкової та митної служби Її Величності (Велика Британія) компанія „Тrescard LTD” зареєстрована та здійснює свою діяльність за орендованою поштовою скринькою і вважається резидентом цієї країни. З метою оподаткування компанія „Тrescard LTD” не надавала ніякої фінансової звітності та залишається бездіяльною з моменту заснування;

відповідач здійснював експорт шкіряного напівфабрикату „вет-блю” за цінами, значно вищими від цін світового ринку на аналогічну продукцію, що вбачається з повідомлення Черкаської торгово-промислової палати від 23.11.2005р. №732/03-6 про рівень цін на таку продукцію;

відповідачем під час його перевірки не були надані докази на підтвердження фактів відвантаження та перевезення шкіряного напівфабрикату „вет-блю” з місця його зберігання у м. Львові до складу у м. Калуш Іваново-Франківської області;

у графі 24 міжнародних товарно-транспортних накладних відсутні відомості про отримання вантажу його отримувачем фірмою „Vimos S.P.A.” (Італія);

за повідомленням Національного центрального бюро Інтерполу фірма „Vimos S.P.A.” (Італія) неодноразово потрапляла до уваги цього бюро у зв’язку з підозрою у протиправній діяльності.

У засіданні суду представники позивача позов підтримали з викладених вище підстав.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому, що при укладенні з компанією „Тrescard LTD” (Англія) контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 не переслідував мети, яка б суперечила інтересам держави і суспільства.

Виконання контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 його сторонами за твердженням відповідача підтверджується відповідними повідомленнями про надходження валютних коштів на банківські рахунки відповідача як плати за шкіряний напівфабрикат „вет-блю” та належним чином оформленими міжнародними товарно-транспортними накладними і вантажними митними деклараціями.

Відповідач також вважає, що його дії щодо оподаткування операцій з експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю” за нульовою ставкою податку на додану вартість, включення до податкового кредиту витрат на сплату цього податку, понесених у зв’язку з придбанням шкіряного напівфабрикату „вет-блю” в Україні, визначення та отримання відповідних сум бюджетного відшкодування відповідають вимогам Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі –Закон №168/97/ВР), а тому не можуть суперечити інтересам держави і суспільства.

Крім того, відповідач зазначив, що стягувана сума є адміністративно-господарською санкцією, строки застосування якої встановлені ст. 250 Господарського кодексу України. На день звернення позивача до господарського суду з позовом ці строки спливли.

У засіданні суду представник відповідача підтримав заперечення проти позову з викладених вище підстав.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, господарський суд встановив наступне.

У грудні 2006р. - січні 2007р. позивачем була проведена виїзна планова документальна перевірка відповідача з питань дотримання ним податкового валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2003р. по 30.09.2006р. За результатами цієї перевірки був складений акт від 19.01.2007р. №73/23-2/22803805, у якому зазначено, зокрема, про такі обставини:

10 серпня 1995р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради була проведена державна реєстрація відповідача як юридичної особи –суб’єкта підприємницької діяльності.

14 серпня 1995р. відповідач був узятий позивачем на облік як платник податків.

Відповідач також був зареєстрований позивачем в установленому порядку як платник податку на додану вартість.

У період з 01.07.2005р. по 30.11.2005р. відповідач придбав у ТОВ „Геос-Львів” шкіряний напівфабрикат „вет-блю” за ціною від 46,49грн. за 1кг або 46490грн. за одну тонну до 51,77грн. за 1 кг або 51770грн. за одну тонну. При цьому витрати на сплату податку на додану вартість, понесені у зв’язку з придбанням у ТОВ „Геос-Львів” шкіряного напівфабрикату „вет-блю” відповідач включив до податкового кредиту відповідних податкових періодів (місяців).

На виконання укладених з компанією „Тrescard LTD” контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 з додатковою угодою до нього від 03.08.2005р. №1 та контракту від 27.09.2005р. №09/27-02 відповідач у 2005р. здійснював поставку напівфабрикату „вет-блю” зі шкіри ВРХ сорту А-В за ціною 7,95 євро за 1 кг (1шт. > 2,6 кв. м.) і за ціною 8,4 євро за 1 кг (1шт. < 2,6 кв. м.). У вантажних митних деклараціях одержувачем продукції вказана фірма „Vimos S.P.A.” (Італія), а назва товару вказана як шкіряний напівфабрикат хромового дублення „вет-блю” –шкура ВРХ розміром більше (менше) 2,6 кв. м., яка не є композиційною шкірою, а є галогеном у вологому стані, який пройшов стадію обробки солями хрому (дублення) без подальшої обробки.

До операцій з експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю” за контрактами від 25.07.2005р. №07/25-01 та від 27.09.2005р. №09/27-02 відповідач застосував нульову ставку податку на додану вартість.

Листом Державної податкової адміністрації України від 07.06.2006р. №10732/7/12-0327 до державної податкової адміністрації в Черкаській області доведено зміст листа від 15.05.2006р. №СЕІ/F72754/RP Королівської податкової та митної служби Сполученого королівства Великої Британії і Північної Ірландії, яким повідомлено, що компанія „Тrescard LTD” відома англійському компетентному органу, вона була створена у Великобританії 14 грудня 2004р. і вважається резидентом цієї країни з метою оподаткування, ця компанія не надавала ніякої фінансової звітності та залишається бездіяльною з моменту її заснування.

Наказом Міністерства економіки України від 11.07.2005р. №198 були затверджені мінімальні рівні індикативних цін на шкіри великої рогатої худоби мокро солені та консервовані іншим способом машинного зйому 1-го ґатунку, що експортуються з України у липні 2005 року в розмірі 1550-1650 USD за одну тонну ( для шкір мокро солених неконтурованих ручного зйому ціни за ґатунками відповідно зменшуються до 10 %). Індикативні ціни у такому ж розмірі на серпень, вересень, жовтень, листопад 2005р. були затверджені відповідними наказами Міністерства економіки України від 04.08.2005р. №229, від 05.09.2005р. №270, від 06.10.2005р. №328 і від 31.10.2005р. №387.

Черкаська торгово-промислова палата листом від 23.11.2005р. №732/03-6 на запит державної податкової адміністрації в Черкаській області від 21.11.2005р. №18668/26-504 повідомила про рівень цін на аналогічний товар: італійська фірма „Росетті” пропонує „вет-блю” сорту „А” за ціною 12-12,5 USD за кв.м., сорту „В” за ціною 12 USD за кв.м., компанія Шкіряник” (вул. Петрушевича, 29, м. Болехів, Івано-Франківська область) за ціною 1605 USD (8105,25грн.) за одну тонну, у базі комерційних пропозицій торговельно-економічної місії України в Канаді компанія „Елрунь ЛТД” пропонує „вет-блю” за ціною 13 USD за кв.м. або 1604 USD (8100,2грн.) за одну тонну.

З огляду на викладені вище обставини перевіркою були зроблені такі висновки:

Відповідач у період з 01.07.2005р. по 30.11.2005р. придбав у ТОВ „Геос-Львів” і на виконання укладених з компанією „Тrescard LTD” контрактів від 25.07.2005р. №07/25-01 та від 27.09.2005р. №09/27-02 експортував шкіряний напівфабрикат „вет-блю” за цінами, що у 5,7-6,5 разів перевищують ціни світового ринку та у 5,6-6,3 рази індикативні ціни, що означає про відсутність у відповідача мети використання шкіряного напівфабрикату „вет-блю” у межах господарської діяльності платника податків у зв’язку з відсутністю направленості такого придбання на отримання доходу. Відповідач порушив вимоги ст. 49 та ст. 189 Господарського кодексу України, згідно з положеннями яких підприємці зобов’язані не порушувати права держави і при здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовувати контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку та індикативних цін. Перевищення відповідачем у даному випадку цін вітчизняного та світового ринків та індикативних ціни на шкіряний напівфабрикат „вет-блю” більше ніж у 5 разів призвело до завищення заявленої позивачем до відшкодування із державного бюджету суми податку на додану вартість за 2005р. на 1387661грн., що порушує права держави. Така діяльність відповідача не є господарською діяльністю у розумінні п. 1.32 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а тому відповідно до вимог пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР у відповідача не було законних підстав на включення до податкового кредиту нарахованих (сплачених) сум податку на додану вартість у зв’язку з придбанням у ТОВ „Геос-Львів” шкіряного напівфабрикату „вет-блю”.

Із змісту укладеного відповідачем з компанією „Тrescard LTD” контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 вбачається, що відповідач зобов’язався поставити, а компанія „Тrescard LTD” прийняти і оплатити 145000кг напівфабрикату „вет-блю” із шкіри ВРХ сорту А-В (1шт. > 2,6 кв. м.) за ціною 7,95 євро за 1 кг на загальну суму 1152750 євро і 10000кг напівфабрикату „вет-блю” із шкіри ВРХ сорту А-В (1шт. < 2,6 кв. м.) за ціною 8,4 євро за 1 кг на загальну суму 84000 євро.

Згідно з п. 4 контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 його сторони встановили, що поставка шкіряного напівфабрикату „вет-блю” має здійснюватися на умовах FCA склад продавця м. Калуш, Івано-Франківська область, Україна відповідно до умов INCOTERMS-2000 автомобільним транспортом за рахунок покупця чи визначеної останнім третьої сторони.

Додатковою угодою від 03.08.2005р. №1 до контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 його сторони домовилися, що витрати на транспортні перевезення із складу продавця у м. Львові до пункту екологічного і ветеринарного контролю –м. Калуш покладаються на покупця.

Листом від 01.08.2005р. №0801/1 компанія „Тrescard LTD” звернулася до відповідача з проханням відправити шкіряний напівфабрикат в рахунок виконання контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 за такими реквізитами: „Vimos S.P.A. Viale Europa, 8, 36053 Gambellara (VI) ITALY”.

Про недійсність (нікчемність) іншого, згадуваного у акті перевірки від 19.01.2007р. №73/23-2/22803805, контракту від 27.09.2005р. №09/27-02 позивач ні у позові ні у засіданні суду не вказав, тому цей контракт судом не досліджувався і відповідно не оцінювався на предмет відповідності мети його укладення відповідачем інтересам держави і суспільства.

На виконання контрактів від 25.07.2005р. №07/25-01 та від 27.09.2005р. №09/27-02 відповідач протягом серпня –листопада 2005р. поставив на адресу фірми Vimos S.P.A. (Італія) автомобільним транспортом шкіряний напівфабрикат „вет-блю” загальною вартістю 1399773,7 євро або 8491878грн., що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) від 10.08.2005р. №125944, від 11.08.2005р. №125954, від 07.09.2005р. №126064, від 15.09.2005р. №126351, від 22.09.2005р. №126348, від 26.09.2005р. №125346, від 29.09.2005р. №126458, від 06.10.2005р. №126722, від 13.10.2005р. №126228, від 19.10.2005р. №122084, від 25.10.2005р. №126885, від 01.11.2005р. №126306, від 09.11.2005р. №127206, від 18.11.2005р. №127433/А, від 22.11.2005р. №126377, від 28.11.2005р.№021376/А і від 29.11.2005р. №126715, та вантажними митними накладними від 05.08.2005р. №206000003/5/002286, від 10.08.2005р. №206000003/5/002324, від 11.08.2005р. №206000003/5/002334, від 07.09.2005р. №206000003/5/002639, від 15.09.2005р. №206000003/5/002735, від 22.09.2005р. №206000003/5/002838, від 26.09.2005р. №206000003/5/002880, від 29.09.2005р. №206000003/5/002933, від 06.10.2005р. №206000003/5/003022, від 13.10.2005р. №206000003/5/003123, від 19.10.2005р. №206000003/5/003201, від 25.10.2005р. №206000003/5/003287, від 01.11.2005р. №206000003/5/003381, від 09.11.2005р. №206000003/5/003503, від 18.11.2005р. №206000003/5/003633, від 22.11.2005р. №206000003/5/003686, від 28.11.2005р. №206000003/5/003780 і від 29.11.2005р. №206000003/5/003807.

На усіх, перелічених вище вантажних митних деклараціях є напис митного органу, який здійснював митне оформлення експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю”, скріплений гербовою печаткою цього митного органу, про фактичне вивезення задекларованих товарів за межі митної території України, що відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2002р. №243 „Про вдосконалення механізму відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за операціями з експорту продукції” та Порядку підтвердження відомостей про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державної митної служби України від 21.03.2002р. №163/121.

Компанія „Тrescard LTD” протягом серпня 2005р. –січня 2006р. повністю оплатила відповідачу вартість поставленого ним на адресу фірми Vimos S.P.A. (Італія) шкіряного напівфабрикату „вет-блю” у сумі 1399773,7 євро, що підтверджується відповідними повідомленнями ВАТ селянський комерційний банк „Дністер” про надходження валютних коштів на банківський рахунок відповідача і стверджується позивачем у позові.

Приведені позивачем в обґрунтування позову доводи не спростовують факт виконання контракту 25.07.2005р. №07/25-01 його сторонами, тому цей факт слід вважати доведеним.

До операцій з експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю” за контрактами від 25.07.2005р. №07/25-01 та від 27.09.2005р. №09/27-02 відповідач застосував нульову ставку податку на додану вартість.

Відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону №168/97-ВР при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування. Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Отже, оскільки експорт відповідачем на адресу фірми Vimos S.P.A. (Італія) шкіряного напівфабрикату „вет-блю” загальною вартістю 1399773,7 євро або 8491878грн. підтверджується належним чином оформленими вантажними митними деклараціями, то такий шкіряний напівфабрикат слід вважати експортованим, а це означає, що відповідач правомірно застосував до операцій з експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю” за контрактами від 25.07.2005р. №07/25-01 та від 27.09.2005р. №09/27-02 нульову ставку податку на додану вартість.

При застосуванні нульової ставки податку на додану вартість розмір податкового зобов’язання платника податку завжди дорівнює нулю незалежно від величини бази оподаткування, тобто договірна (контрактна) вартість експортованого товару не впливає на розмір податкового зобов’язання по операціям з експорту товарів.

Таким чином, встановлені сторонами контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 договірні ціни на шкіряний напівфабрикат „вет-блю” не вплинули і не могли вплинути на розмір податкового зобов’язання відповідача по операціям з експорту шкіряного напівфабрикату „вет-блю”, а відповідно і на розмір суми податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню.

Відтак немає підстав вважати, що саме встановлені за контрактом від 25.07.2005р. №07/25-01 договірні ціни на шкіряний напівфабрикат „вет-блю” призвели до завищення заявленої позивачем до відшкодування із державного бюджету суми податку на додану вартість за 2005р. і відповідно до порушення прав держави.

Системний аналіз ст. 189 Господарського кодексу України, Указу Президента України від 10.02.1996р. №124/96 "Про заходи щодо вдосконалення кон'юнктурно-цінової політики у сфері зовнішньоекономічної діяльності", на підставі якого Міністерство економіки України в 2005р. затверджувало переліки мінімальних рівнів індикативних цін на деякі види продукції, що експортується з України, показує, що при здійсненні суб’єктами господарювання експортних операцій інтереси держави полягають у тому, щоб контрактні (зовнішньоторговельні) ціни не були нижчими за ціни світового ринку та відповідно індикативні ціни на аналогічні товари, а не навпаки.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства господарський суд прийшов до висновку, що мета укладення відповідачем контракту від 25.07.2005р. №07/25-01 не суперечить інтересам держави і суспільства, а відповідно і моральним засадам останнього, тому немає підстав вважати цей контракт недійсним (нікчемним).

Про недійсність (нікчемність) іншого, згадуваного вище контракту від 27.09.2005р. №09/27-02, позивач ні у позові ні у засіданні суду не вказав, тому цей контракт судом не досліджувався і не оцінювався на предмет відповідності мети його укладення відповідачем інтересам держави і суспільства.

Вчинення господарського зобов’язання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, як підстава недійсності такого господарського зобов’язання, встановлена ч. 1ст. 207 Господарського кодексу України.

Якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то згідно з ч. 1 ст. 208 Господарського кодексу України за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Встановлені ч.1 ст.208 Господарського кодексу України санкції за вчинення господарського зобов’язання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, тому такі санкції не є цивільно –правовими, а є адміністративно –господарськими як такі, що відповідають визначенню ч.1 ст.238 названого Кодексу. З огляду на це такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених ст.250 цього ж Кодексу.

Згідно з ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

У даному випадку станом на 17.10.2007р. - день звернення позивачем з позовом встановлені ст. 250 Господарського кодексу України строки застосування встановленої ч. 1 ст. 208 цього Кодексу адміністративно-господарської санкції, спливли.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ Дорошенко М.В.