ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.08 р.                     Справа № 7/253

Господарський суд Донецької області у складі судді Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Косицькій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “АрселорМіттал Кривий Ріг” м. Кривий Ріг

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю торгового дому “Еко-вугілля України” м. Єнакієве

Предмет спору: стягнення вартості вагової недостачі продукції у сумі 1 586, 29 грн.

За участю представників:

від позивача: Вдовенко М.В. –довіреність від 20.06.07 №85-161юр;

від відповідача: Орлов В.В. – довіреність від 21.05.07 №4.

Суть справи:

ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг” м. Кривий Ріг звернулося з позовною заявою до ТОВ ТД “Еко-вугілля України” м. Єнакієве про стягнення вартості вагової недостачі продукції у сумі 1 586, 29 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його представник у засіданні суду позов заперечив.

За клопотаннями сторін строк розгляду справи продовжувався до врегулювання сторонами питань щодо порядку прийому-передачі продукції для попередження виникнення фактів нестачі продукції, у зв’язку з наявними довготривалими господарськими відносинами. Крім того, за клопотанням сторін, у зв’язку з неможливістю явки представників розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Між ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” та відповідачем був укладений договір від 24.02.06 №723 на постачання вугільної продукції (далі договір).

Рішенням загальних зборів акціонерів від 14.06.07 назва ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” змінена на ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг”, яке є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та обов’язків ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг”.

Відповідно до п.1.1. Договору продавець зобов’язався передати у власність Покупця вугілля АШзб(0-6) іменоване надалі „Товар”, в обсязі і за цінами, зазначеними у договорі чи в додатках до нього, а Покупець – прийняти Товар і здійснити оплату Продавцю в порядку, передбаченому даним Договором.

Згідно пункту 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24.02.06 сторони погодили наступне: “Товар, що поставляється, буде підлягати вхідному контролю з боку Покупця. Сторони дають згоду на здійснення приймання по якості і кількості відповідно до інструкцій П-6, П-7. Виклик представника Продавця обов’язковий в разі поставки неякісного Товару. Приймання Товару по кількості здійснюється в Покупця шляхом зважування під час руху на автоматичних електронно-тензометричних 200-тонних вагах “Trapper”. Вага нетто визначається шляхом відрахування з ваги брутто ваги тари вагона, вказаної за трафаретом. Відповідальна недостача Товару визначається з урахуванням норми недостачі в розмірі 1 % і норми надлишків 0,2 % від ваги нетто у вагоні. Взаємини по недостачі Товару регулюються між Продавцем і Покупцем без участі вантажовідправника.”

У відповідності з умовами вищевказаного договору, 13.06.06 на адресу позивача по залізничним накладним №№ 48219285, 48219303, 48219304, 48219302, 48219286, 48219287, 48219297 в вагонах №№ 65355026, 67358473, 66176876, 66064262, 66226804, 66818063, 65771727, 67664748, 65371684, 67349969, 68566744, 66179276т, 65699803, 67170233, 66775651, 66751025 надійшло вугілля – антрацит (АШоб).

На станцію призначення вантажу вагони прибули у справному стані, без ознак втрати, у зв’язку з чим були видані позивачу без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту залізниць України, про що свідчить штамп залізниці в графі 2 залізничних накладних “Відмітки про видачу вантажу”. Прибуття вантажу у справному стані свідчить про те, що доступу до вантажу у процесі перевезення не було, він не піддавався будь-якому зовнішньому фізичному впливу, з чого слідує, що вантаж прибув у тому стані і кількості, в якому був завантажений вантажовідправником.

При прийманні продукції комісією позивача за участю представника громадськості Іватьо Л.В. (посвідчення №82 від 13.06.06 додане до матеріалів справи) була виявлена вагова нестача у кількості 13,05 т., про що був складений акт про приймання продукції за кількістю №368 від 13.06.06.

Як вбачається з розрахунку вартості вагової нестачі, відповідальна нестача з урахуванням норми нестачі становить 7,822 т., вартість якої – 1 586,29 грн.

Виставлені відповідачем рахунки №№ 32, 33, 34, 35 від 10.06.06, №№36,37 від 11.06.06 на оплату поставленого товару позивач оплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №1/09709 від 22.06.06 та №1/09930 від 26.06.06

Позивач направив на адресу відповідача претензію про відшкодування вартості вагової нестачі продукції №19-4/2-3у/п від 24.10.06 на суму 1 586,29 грн. Листом від 23.11.06 №1195 відповідач відхилив вимоги позивача викладені в претензії.

В зв’язку з таким, позивач зазначену різницю вимагає стягнути з відповідача примусово.

Вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає товар та зобов’язується сплатити за нього певну грошову суму. Встановлені договором зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, зокрема, відповідно до договору. В свою чергу, статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності , повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, понесені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Сторонами в пункті 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, який за статтею 629 Цивільного кодексу України є обов’язковим для виконання, узгодили, що відповідальна недостача товару визначається з урахуванням норми недостачі в розмірі 1 % і норми надлишків 0,2 % від ваги нетто у вагоні. Пунктом 14 Інструкції № П-6 встановлено, що перевірка ваги нетто проводиться в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами і іншими обов’язковими для сторін правилами, яким у даному випадку є вказані умови договору, на виконання яких зазначення позивачем у акті та розрахунку ваги нетто здійснено шляхом відрахування від перевіреної ваги бруто ваги тари з трафарету. З урахуванням викладеного та у відповідності до вимог договору позивачем була розрахована відповідальна недостача вугілля, яка з урахуванням вартості вугілля зазначеного в рахунку відповідача, склала загальну суму 1 586,29 грн. Заперечень щодо складеного розрахунку відповідач не надав.

Заперечення відповідача щодо складення акту №368 від 13.06.06 про приймання продукції за кількістю з порушенням вимог, передбачених пунктом 25 Інструкції № П-6 судом не приймаються, оскільки: відповідно до пункту 12 Інструкції № П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним та супроводжувальним документам відправника, яким у даному випадку є ВАТ ЦОФ “Нагольчанська”, спірний вантаж надійшов навалом у відкритих полувагонах, тому його супроводжували тільки дорожні відомісті та накладні, зазначені в пунктах 1.1, 1.2 Правил оформлення перевізних документів, дата та номер рахунку в акті відсутні, так як за умовами пункту 5.4 розділу 5 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, рахунки за поставлений товар виставляються протягом десяти банківських днів з моменту поставки товару, вартість недостачі розрахована окремо з урахуванням вартості однієї тони вантажу згідно рахунку відповідача, норм природної втрати і надлишків. Щодо зауважень відповідача про відсутності даних в акті щодо збереження захисної маркировки суд зазначає, що ці недоліки не спростовують факту недостачі продукції та не встановлені договором як обов’язкова умова при прийманні вантажу.

Згідно акту №368 від 13.06.06 зважування вугілля проводилося, як і передбачено пунктом 3.5 розділу 3 договору № 723 від 24 лютого 2006 року, під час руху вагонів на автоматичних електронно–тензометричних 200-тонних вагах „Trapper”, які знаходяться на під’їзній колії позивача і розташовані до пункту передачі вантажу залізницею, чим і пояснюється, що переваження продукції відбувалося до видачі вантажу залізницею. Згідно статті 14 Статуту залізниць України ваги і вагові прилади підлягають обов’язковій державній повірці і тавруванню в установленому порядку, за паспортом вагонних ваг „Trapper”, як зазначає позивач, вони повірені органами Держстандарту та знаходяться в справному стані, з цього приводу відповідач доказів протилежного не надав.

Крім того, пунктом 6.1 договору № ПР/МД-2/1-03/НЮ-778 від 29 січня 2003 року на експлуатацію залізничної під’їзної колії, укладеним між позивачем та ДП „Придніпровська залізниця”, передбачено, що вагони по під’їзній колії локомотивом залізниці зі станції Кривій Ріг –Головний (станції призначення в спірних залізничних накладних) подаються на одну з колій приймально–відправного парку станції Східна –Приймально –Відправна, яка включає станції Східна –Розвантажувальна, Східна –Сортувальна, Східна –Внутрішньозаводська. Згідно абзацу 2 пункту 6.3 вказаного договору на коліях станції Східна –Приймально –Відправна здійснюється здавання і прийом вагонів у технічному і комерційному відношенні, де у відповідності з пунктом 7 Правил видачі вантажів, затверджених Міністерством транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, і статтею 23 Статуту залізниць України вантаж видається разом із накладною одержувачу. Після здійснення здавання вагонів подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії, тобто позивача (абз. 3 пункту 6.3 договору).

Правомірність видачі вантажу на станції Східна –Приймально –Відправна також підтверджується Єдиним технологічним процесом (ЄТП) роботи під’їзної колії КГГМК і станцій приймання Кривий Ріг, Кривий Ріг –Головний, узгодженим з ДП „Придніпровська залізниця”. Згідно з Єдиним технологічним процесом на станції Східна – Приймально –Відправна залізниця утримує філії технічної і товарної контор станції примикання Кривий Ріг –Головний, які є складовою частиною обмінних пунктів, до складу яких входить відповідний штат прийомоздавачів, оглядачів вагонів позивача і залізниці, які здійснюють передачу і прийом вагонів на та з під’їзної колії позивача.

Доводи відповідача про те, що позивач не виконав вимог пункту 5 Інструкції № П-6, виявивши нестачу вантажу, не вимагав від залізниці складання комерційного акту, є такими, що суперечать Статуту залізниць України, оскільки стаття 129 Статуту містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для складання комерційного акту. Однією з обставин є невідповідність маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Проте, обов’язок скласти комерційний акт виникає у залізниці лише у випадках, коли вона згідно зі статтею 52 Статуту зобов’язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу. Тому, вантажі, які завантажені засобами відправника і надійшли в справних вагонах без ознак недостачі, псування, пошкодження видаються залізницею без перевірки їх кількості і стану у відповідності до вказаної статті 52 Статуту.

Крім того, згідно зі статтею 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж надійшов у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Таким чином, у зв’язку з тим, що вантаж у спірних вагонах прибув без слідів розкрадання та втрати, про що зазначено у залізничних накладних, у позивача не було підстав вимагати складання комерційного акта.

Таким чином, факт недостачі вугілля є доведеним та відповідно позовні вимоги щодо стягнення вартості вагової недостачі продукції в сумі 661, 13 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведе, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 262, 264 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 49 ст.ст.82 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг” м. Кривий Ріг про стягнення з ТОВ ТД “Еко-вугілля України” м. Єнакієве вартості вагової недостачі продукції у сумі 1 586,29грн.

Стягнути з ТОВ ТД “Еко-вугілля України” (86400, м. Єнакієве, вул. Марата, 1, розрахунковий рахунок 7201 у АБ „Південний”, МФО 328209, ) на користь відкритого акціонерного товариства „АрселорМіттал Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, розрахунковий рахунок № 0967 у філії „Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області”, МФО 305493, ) вартість вагової недостачі продукції в сумі 1 586,29 грн., витрати з державного мита в сумі 102,00грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому гл.ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У засіданні суду оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 04.03.08.

Суддя Малашкевич С.А.