СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

21 січня 2008 року

Справа № 2-5/2955-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивач:
ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_1   від 17.06.2007,  суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1;

позивача:
ОСОБА_2, довіреність №4303   від
29.09.2005,  суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1;

відповідача:
Чернікової Марини Анатоліївни, довіреність №401/9/100   від 18.01.2008,  Державної податкової інспекції у місті Ялта
Автономної Республіки Крим;

відповідача:
Новожилова Олега Юрійовича, довіреність №2683/9/100   від 06.04.2007,  Державної податкової інспекції у місті Ялта
Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гаврилюк М.П.) від 02 жовтня 2007 року у
справі № 2-5/2955-2006А,

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті Ялті
Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, Ялта, 98600)

про визнання незаконними дій та
нечинними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2007 року у справі №2-5/2955-2006А
(суддя Гаврилюк М.П.) задоволено позов суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки
Крим про визнання незаконними дії та нечинними податкових повідомлень-рішень.

Суд визнав нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної
Республіки Крим №1/0 від 13.06.2005 на суму 9801,50грн., у тому
числі: 6716,00грн. податку на додану вартість, 3085,50грн. фінансових санкцій; №
від 13.06.2005 на суму 174,00грн., у тому числі: 4,00грн. збору на розвиток
виноградарства, садівництва, хмільництва, 170,00 штрафних санкцій;
№/0 від 13.06.2005 на суму 510,00грн. штрафних санкцій.

Суд відшкодував суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 з Державного бюджету України 3,40грн. державного мита та
1100,00грн. витрат на проведення експертизи.

Не погодившись з постановою суду,
Державна податкова інспекція у місті Ялті Автономної Республіки Крим звернулась
до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову господарського суду першої інстанції, у
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.12.2007 року у складі
судової колегії було здійснено заміну судді Ґонтаря В.І., у зв'язку з
відрядженням, на суддю Черткову І.В.

На підставі та за правилами статті
195 Кодексу адміністративного судочинства України,  розглянувши справу, судова колегія встановила
наступне.

Як свідчать матеріали справи,
позивач - суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до відповідача - Державної податкової інспекції в
місті Ялта та просив суд визнати незаконними дії та нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Ялта №1/0
від 13.06.2005  - на суму 9801,50грн., у
тому числі: 6716,00грн. - податку на додану вартість, 3085,50грн. - фінансових
санкцій; № /0 від 13.06.2005 на суму 174,00грн., у тому числі:
04,00грн. - збору на розвиток виноградарства, садівництва, хмільництва,
170,00грн. - штрафних санкцій; №/0 від 13.06.2005 на суму 510,00грн.
- штрафних санкцій.

Позивач свої вимоги позивач мотивує
тим, що відомості, які викладені в акті перевірки про те, що в податкових
накладних відсутні обов'язкові реквізити, не відповідають дійсності. Також позивач
вважає, що відповідачем необґрунтовано донарахований збір на розвиток
виноградарства, садівництва та хмелярства у розмірі 04,00грн. та застосовані
штрафні санкції за вказаним збором у розмірі 170,00грн. Крім того, позивач
посилається на те, що при проведенні перевірки головний державний податковий
ревізор-інспектор Державної податкової інспекції у місті Ялта перевищив свої
посадові повноваження шляхом проведення більш встановленого законом строку та
внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів - журналу
перевірок та акту перевірки.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20.04.2006 у даній справі була призначена
судово-бухгалтерська експертиза, на вирішення якої було поставлене наступне
питання: чи підтверджуються суми податкового кредиту по податку на додану
вартість, відображені в книзі придбань товарів (робіт послуг) за період з
01.04.2002  по 31.12.2004  суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1;
провадження у справ припинено до одержання результатів експертизи.

Після проведення експертизи,
матеріали справи повернуто до господарського суду Автономної Республіки Крим
провадження у справі поновлено.

Суд першої інстанції позовні вимоги
задовольнив у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши
додержання норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови
господарським  судом першої інстанції,
дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
за період з 20 травня 2005 року по 01 червня 2006 року Державною податковою
інспекцією в місті Ялта проведена перевірка дотримання вимог податкового  законодавства суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (період з 01.04.2002 по 31.12.2004, про що складено акт
№582/17-1/НОМЕР_2 від 02.06.2005.

За результатами перевірки
відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: №1/0 від
13.06.2005  - на суму 9801,50грн., у тому
числі: 6716,00грн. - податок на додану вартість, 3085,50грн. - фінансові санкції;
№/0 від 13.06.2005 на суму 174,00грн., у тому числі: 04,00грн. - збір
на розвиток виноградарства, садівництва, хмільництва, 170,00грн. - штрафні
санкції; № /0 від 13.06.2005 на суму 510,00грн. - штрафні санкції.

Як убачається з Акту перевірки
"Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог
податкового законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1",
підставою для нарахування податку на додану вартість вбуло включення до
податкового кредиту сум, які не були підтверджені податковими накладними, а
також податкові накладні, які були заповнені не належним чином і тому не могли
підтверджувати податковий кредит.

Позивачем представлені суду
податкові накладні, які включалися до книги обліку продаж, усі вони заповнені
відповідно до вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Як
визначено  у   Висновку
судово-бухгалтерської  експертизи  №41
від  31.05.2007,  при дослідження  наданих
суб'єктом підприємницької діяльності
Решодько  податкових  накладних,
які  були  предметом
перевірки встановлено, що усі податкові накладні мають заповнені,
передбачені підпунктом  7.2.1 Закону
України "Про  податок на
додану вартість" реквізити:

-
порядковий номер;

-
дату виписування податкової накладної;

-          повну   або
скорочену  назву,  зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище,   ім'я   та по батькові фізичної   особи,
зареєстрованої   як   платник
податку   на додану вартість;

-          податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

-          місце розташування юридичної
особи    або    місце
податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на
додану вартість;

- опис   (номенклатуру)   товарів
(робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну   або
скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

- ціну поставки без врахування
податку;

-          ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні;

- загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням податку.

Розбіжності в даними суб'єкта
підприємницької діяльності Решодько по формуванню податкового кредиту за період
липень 2003 - грудень 2004 у відповідності з наданими документами не
встановлені.

Завищення податкового кредиту
суб'єктом підприємницької діяльності Решодько за період з 01.04.2002 по
31.12.2004 представленими на експертизу документами не підтвердилося.

Щодо податкового
повідомлення-рішення по визначенню податкового зобов'язання по збору на
розвиток виноградарства, садівництва, хмільництва, то слід зазначити наступне.

Підставою для визначення
зобов'язання по збору було встановлення не включення всього доходу, отриманого
від реалізації алкогольних напоїв та пива, а саме на 04,00грн., у тому числі за
2003 рік - на 01,00грн., за 2004 рік - на 03,00грн.

Позивачем представлені суду
контрольні стрічки, які підтверджують суми зобов'язань визначених платником
податків.

Судова колегія вважає, що в даних
частинах позову, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від
13.06.2005 на суму 510,00грн.-штрафних санкцій за порушення пункту 3 статті 10
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд першої інстанції
мотивував своє рішення тим, що
фінансові санкції, передбачені статтями 10, 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського
харчування та надання послуг" не передбачені, як один із видів податків
або зборів, тому зобов'язання по сплаті фінансових санкцій не відноситься до
категорії податкового зобов'язання або боргу.

Таким чином, визначення фінансових
санкцій, передбачених статтями 10, 17 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та
надання послуг", як податкового зобов'язання платника податків - є
безпідставним.

Відповідно до статті 3 розділу ІІ
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг" N 265/95-ВР від 6 липня 1995 року із змінами і
доповненнями фізична особа-підприємець Решодько Т.І., реалізовуючи алкогольні
напої і пиво за готівковий розрахунок, при роботі по спецпатенту здійснювала
роздрібну торгівлю із застосуванням розрахункових книжок .

Згідно з пунктом 9.1 статті 9
Порядку реєстрації і ведення книг обліку розрахункових операцій, затвердженого
Наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 року за N
614, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 року за N
106/5297, "перед початком використовування розрахункової книжки на її
реєстраційній сторінці необхідно відзначити дату початку використовування ".

Відповідно до підпункту 9.9 статті
9 вищезгаданого порядку, після використовування всіх розрахункових квитанцій на
реєстраційній сторінці розрахункової книжки необхідно відзначити дату її
закінчення.

Порушуючи підпункт 9.1 і підпункт
9.9 ст.9 Порядку реєстрації і ведення книг обліку розрахункових операцій   фізичною
особою-підприємцем   ОСОБА_1   в
розрахункових   книжках   N /79, N/85, N
/100 і N /142 не відзначена дата початку і дата закінчення
її використовування.

Згідно з пунктом 10 статті 3
розділу ІІ Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг " від
06.07.1995 за N 265/95-ВР із змінами і поповненнями, суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в наявній формі при продажу
товарів у сфері торгівлі зобов'язані друкувати на реєстраторах розрахункових
операцій контрольні стрічки і забезпечувати їх збереження на протязі трьох
років.

Порушуючи  пункт 10
статті 3   вищезгаданого  закону
фізичною  особою  -
підприємцем ОСОБА_1 до перевірки представлені не всі контрольні стрічки
за період, що перевіряється.

Відповідно до пунктів 3, 5 статті
17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування і послуг” до позивача застосовані штрафні
санкції в сумі 510,00грн.

Дане порушення, яке викладено в
акті перевірки, є доказом у справі, ні чим не спростовано. Із самого
податкового повідомлення-рішення (а. с. 9 т.1) вбачається, що сума 510,00грн.
є  штрафною санкцією   за
порушення Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та надання
послуг", позивач будь-якими доказами не навів,  що нараховано податкове зобов'язання, тому,
на думку судової колегії, в даній частині постанова господарського суду першої
інстанції підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

При викладених обставинах судова
колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2007 року у справі
№ 2-5/2955-2006А  було прийнято з
порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова господарського
суду Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2007 року у справі №
2-5/2955-2006А підлягає зміні.

Керуючись статтями 195, пунктом 2
статті 198, статтею 201, частиною 2 статті 205, статтею 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Ялті Автономної Республіки Крим задовольнити
частково.

2.Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2007 року у справі № 2-5/2955-2006А
змінити.

3.Позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної
Республіки Крим про визнання незаконними дії та нечинними податкових
повідомлень-рішень задовольнити частково.

4.Визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялті Автономної
Республіки Крим №1/0 від 13.06.2005 на суму 9801,50грн., у тому
числі: 6716,00грн. податку на додану вартість, 3085,50грн. фінансових санкцій;
№ від 13.06.2005 на суму 174,00грн., у тому числі: 4,00грн. збору на
розвиток виноградарства, садівництва, хмільництва, 170,00 штрафних санкцій.

5.Відшкодувати суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_2) з Державного бюджету
України 3,40грн. державного мита та 1100,00грн. витрат на проведення
експертизи.

6.У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

7.Постанову може бути оскаржено до
Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді