РІШЕННЯ

"27" жовтня 2008 р.

Справа № 9/125-2706

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Кропивної Л.В., при секретарі
Кулагіній Т.В.

Розглянув справу

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський міський
ринок", АДРЕСА_1

до відповідача
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,

За участю представників від:

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільський міський ринок" -Кузнєцова                        М.І.  ,
довір.

Фізичної особи - підприємця   представник  не з'явився,

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні
представникам сторін,  які  з'явились
у судове засідання,  права та
обов'язки  учасників господарського
процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК
України,

встановив:

Позивач за первісним позовом   ,
ТОВ «Тернопільський    міський ринок»
, м. Тернопіль, (надалі-Товариство) звернувся
14.07.2008 р.( вх. №  2380)   до господарського суду Тернопільської
області з позовом до  фізичної
особи-підприємця   ОСОБА_1,   , м. Тернопіль   (надалі -Підприємець),   у якому
просить , з посиланням на  ст..
391,  764 , 785 ЦК України  , зобов'язати Відповідача усунути перешкоди в
користуванні чотирма  приміщеннями на
першому    поверсі   ,
загальною площею 31,8   кв.м у
торговому комплексі "Бесарабка", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
шляхом його звільнення, у т.ч.   й    від всього належного Підприємцю    майна,
та  демонтажу    встановленого  Підприємцем     обладнання,  стягнути
з   Підприємця    ОСОБА_1 14 386,32  грн. неустойки, нарахованої  за невиконання  зобов'язань
орендаря  з повернення     майна.

Обґрунтовуючи   позов,
Товариство посилається на ту обставину,
що   відповідно  із свідоцтвом   про право власності  на
нерухомість,  яке видане  на підставі
рішення  виконкому
Тернопільської  міської  ради
від   25.02.2004 року  ,    є
власником  об'єкту  нерухомості
- торгового  комплексу
«Бесарабка»,  загальною площею  1984,2 кв.м.
і розміщеного   по АДРЕСА_1.

Між тим,   Підприємець      на підставі   договорів
№ 7-000440 та №  7-000428 ,  укладеного
між нею та  Товариством ,     користувалася  відповідно, 10 та   11,5
торговими місцями   ,  що
відповідає   , відповідно, 20 м.
кв.   торгової площі   у споруді № 3 «Бістро»  2 пов. Сектор Бес-1 по вул.. Живова,9,    та
23  кв.м  у споруді
№ 4  Сектор Бес-1 , але     по закінченню  строку
дії  договорів , який  визначено
до  31.12.2007 р. ,   приміщення
Товариству  не повернула  , встановлене   нею обладнання не  демонтувала і перешкоджає  це зробити силами Товариства.     Від укладення договорів   на новий термін відмовилася.

Вважаючи,  що укладені
01.01. 2007 р.    договори  є договорами
оренди (найму), Товариство
нарахувало  Підприємцю   неустойку
у розмірі  подвійної плати за
користування  річчю за час
прострочення,  виходячи з того,  що плата
за утримання одного  торгового
місця загальною площею  2 кв.м    за один
день  становить  2,90
грн.   .

Правове обґрунтування    позову
здійснене Товариством   з
посиланням  на    ст..ст. 391,  764 та 785 ЦК України.

У процесі розгляду справи    Товариство уточнило юридичні   підстави
позову  ,  пославшись
на   ст.ст.   387
,   525  , 526 ЦК України  та
ст.. 193  Господарського  Кодексу України ,   і просить
:

-          зобов'язати Підприємця    провести демонтаж встановленого нею
обладнання у чотирьох приміщеннях   на
першому  поверсі  Торгового
комплексу «Бесарабка», загальною площею 38,2  кв.м. ,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,

-          стягнути  з Підприємця
14 386,32  грн. неустойки,
нарахованої  за невиконання  зобов'язань
орендаря  з повернення     майна.

Пояснюючи  юридичну
природу   договорів    № 7-000440 та №  7-000428 від
01.01.2007 р.,  стверджує,   що  за
цим  договором    Товариство передало майнові права
Підприємцю  .  Майнові права
відповідно  до ст. 190 ЦК України  визнаються майном,  тому,
передання  майнових  прав  є
тотожним переданню у користування майна.

Підприємець         заперечень на позов   та витребуваних судом документів  не подала, у судові засідання не з'являлася,
своїх представників до участі у розгляді справи не направляла.  Разом з тим,
Підприємець    нарочним порядком
через канцелярію суду   подавала  клопотання
про відкладення  розгляду справи ,  мотивуючи
перебуванням на  лікуванні.

У судове засідання  , яке було призначено  на 27 жовтня
2008 р. ,  Підприємець   не з'явилася ,  але
від неї  до суду  надійшло клопотання про відкладення  розгляду
справи   після  20
листопада 2008р.  . Мотивуючи  свою заяву,
Підприємець  послалася на  направлення
її  на лікування на денний
стаціонар Тернопільської міської
клінічної лікарні  швидкої
допомоги.

Заслухавши думку  представника Позивача , який заперечує    задоволення клопотання про відкладення  розгляду справи ,   суд вважає,
що наведені Підприємцем
мотиви    для відкладення розгляду
справи  не є поважними,  адже
саме по собі  направлення   на денний стаціонар  не є
доказом   перебування    на такому лікуванні. Окрім цього  сторона
не позбавлена  права   бути представленою у судовому засіданні   обраним нею
захисником  , а    перебування сторони  на
лікуванні  не  є перешкодою      для
направлення  суду   своїх заперечень  на позов.
Відповідно до  статті  69 ГПК України   розгляд господарського спору   здійснюється
судом у двохмісячний  строк   .  Цей
строк   може бути  продовжений виключно  за клопотанням  обох сторін,
але    Позивач у справі  не погоджується на продовження строку  розгляду спору.

Оскільки   справа не потребує додаткового    витребування документів від сторін по
справі,   суд вважає,  що
клопотання  про відкладення
розгляду справи  до  другої
декади  листопада        2008 року    є спробою Підприємця    безпідставно  затягнути
розгляд   господарського   спору
і  свідчить    про
зловживання    особою
належними  їй  процесуальними   правами.

Справа розглядається  за наявними у ній матеріалами.

Проаналізувавши доводи     позивача
та   матеріали справи,      суд вважає,  що у задоволенні  позову
слід   відмовити,  з огляду
на наступне.

Аналізуючи умови  договорів
№ 7-000440 та №  7-000428 від 01
січня 2007 р. ,   невиконання   якого
є ,  серед іншого,   обставиною
,  що обґрунтовує   позовні вимоги Товариства  до Підприємця,   суд
вважає,  що    укладення
договору   з такими  умовами
,  як-от:        Товариство  надає
, а  Підприємець   отримує право  щоденно
на час дії договору    займати    торгові місця,    що
відповідає   , відповідно, 20 м.
кв.   торгової площі   у споруді № 3 «Бістро»  2 пов. Сектор Бес-1 по вул.. Живова,9,    та
23  кв.м  у споруді
№ 4  Сектор Бес-1 відповідає   20 кв.м.
торгової площі у споруді  № 3
«Бістро» 1 пов.  Сектор Бес-1  для
організації громадського
харчування   ( п.
1.1. договору  № 7-000428   ) та для
зберігання товару  (
п.1.1.  договору № 7-000440 )  ,
надання  Товариством  за плату
послуг з утримання  торгових місць
у належному    стані  (п.п 1.2., 3.2.)  , сплата
Підприємцем   ринкового  збору(п 3.1 .)  ,
не  виключає   необхідності досягнення   між сторонами   усіх істотних умов ,  визначених такими   для
договору оренди    статтею  284 Господарського  Кодексу України  ,  та
підписання  ними   тексту
договору.

Доводи Товариства   про те, що
передання майнових прав  у
користування є  тотожним переданню  у користування майна -  юридично
некоректні , з огляду на таке.

За змістом  ст..ст. 179,
181,   182,  184 та
190 ЦК України    під майном  розуміється     річ або сукупність   речей,
тобто об'єктів  матеріального  світу.
Майнові права носять
нематеріальний характер  і
відносяться   до об'єктів  цивільних прав  як
складова  частина майна.

У цивільному праві   майновий характер  того чи іншого права  визначається як  можливість отримання   певного
матеріального  блага.   Так за змістом   статей
182,   761,  762
ЦК України   оренда    (найм )
передбачає   передачу   майнових прав  постільки,
поскільки   право  передання майна  у найм
має власник   речі або особа,  якій належать   майнові права.

Отже     ,  з
огляду на ч. 1 ст.  759 ЦК України   ,
передаючи( або зобов'язуючись
передати)     за договором найму
(оренди)  майно ,   наймодавець передає  тим самим
наймачу   і     право користування   цим майном, тобто  можливість
отримання  певного
матеріального  блага.

Як підтверджується    матеріалами   інвентаризаційної  справи
та   свідоцтвом   про
права власності ,     будівля   торгового
комплексу «Бесарабка» по АДРЕСА_1 , загальною   площею
1984,2 кв..м   належить на
праві   власності на  які
були   Товариству з обмеженою  відповідальністю «Тернопільський    міський ринок ЛТД» Товариством   з обмеженою відповідальністю   «Міське бюро технічної  інвентаризації» ,   включені
приміщення    закусочної «Бістро»
.

Позивач , посилаючись  на акт
інвентаризації ,   зазначає,
що   Підприємець   займає
приміщення  , які позначені на
інвентарній справі   значками  1-15 , 1-16 , 1-18 та    1-13 ,
і знаходяться  на першому
поверсі    будівлі, що  не спростовується   Підприємцем.

Товариство  не довело,
що    передавало   в
оренду    Підприємцю  приміщення, вказані   Товариством    у акті інвентаризації ,   та
укладало відносно  цих приміщень  з Підприємцем     договорів
найму (оренди) ,  а  надані
ним на доведення   цих
обставин   договори    не регулюють відносин найму.

Матеріалами справи     спростовуються  твердження
Товариства щодо  надання  Підприємцю торгових місць за договором  №
7-000440 від 01 січня 2007 р. ,які
знаходяться у споруді  № 3
«Бістро»   .  Сектор Бес-1/зов на другому поверсі    цієї споруди.

Відсутність    укладених     між
сторонами   договору найму     (оренди)
приміщення   позбавляє  Товариство
права вимагати     від
наймача   сплати неустойки  у розмірі
подвійної   плати за користування   річчю за час прострочення відповідно   до ч. 2 ст.
785 ЦК України, що є підставою
для      відмови   Товариству
у задоволенні   вимог  про стягнення
з Підприємця      14 386,32
грн.     неустойки.

Разом з тим,   відповідно до журналу  підрахунку площі  житлового
АДРЕСА_1, лише  приміщення ,
позначені   в інвентарній справі  значками
1-13, площею 6, 9 кв. м ,
та  1-18, площею 1,5 кв. м. ,    за
своїм призначенням  є  торговими
місцями.

Натомість  приміщення,
позначені   в інвентарній  справі
значками  1-15  та
1-16  и  і площею
,відповідно,   4,1  кв.м.
та   24, 6 кв. м.  ,
визначені  як  допоміжні
площі для торгівлі.

Відповідно  до п. 1.8 Інструкції щодо заповнення форми
державного статистичного спостереження N 12-торг "Про наявність і
використання торгової мережі на ринках та реалізацію сільськогосподарської
продукції на них",
затвердженої    наказом  Держкомстату України від 26.07.2005  № 209 та
зареєстрованої   Мін'юстом
України  29.08.2005 за № v4504486-05,    торгове
місце   визначається     як
площа,  відведена  для
розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та
здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів,
причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.
До торгових місць на ринках не належать магазини та об'єкти ресторанного
господарства.  При цьому   кількість торгових місць визначається за
документами (на підставі затвердженого проекту, технічного паспорта та інших
документів ринку), а при відсутності останніх - розрахунковим шляхом,
враховуючи, що одному торговому місцю, як правило, дорівнює один погонний метр
стола чи прилавка (або довжина одного робочого місця, встановленого на даному
ринку). При продажу продукції (товарів) з транспортного засобу, причепу, візка,
у тому числі ручного, у кіосках, палатках, контейнерах тощо кожне з них
враховується як торгове місце.

Таким чином,  оцінені
судом   докази   не дають підстав  для висновку , що  Підприємець
користувалася
приміщеннями,  загальною площею   37,1
кв.м.   для   зберігання
товару    на підставі   укладеного
01 січня 200 7 р.    між нею та
Товариством   договору №   7-000428
.

Згідно  з ст. 33 ГПК України   кожна сторона повинна довести  ті обставини, на які вона  посилається
як на підставу своїх вимог  і
заперечень.

Оскільки до предмету доказування за
даним позовом  входить  доведення
факту  невиконання   Відповідачем   зобов'язань
за     договорами № 7-000440 та
№  7-000428 від 01 січня 2007 р, а
саме:  щоденне  розміщення
Підприємцем   у  приміщеннях торговельного та холодильного
обладнання    та    несвоєчасний           їх демонтаж,     що
не доведено Позивачем ,  у
задоволенні    позову    про спонукання  Відповідача
до   виконання    цих договорів   слід
відмовити .

Судові витрати    згідно з
ст. 49 ГПК України  покласти  на Товариство .

У судовому  засіданні 27.10.2008
р.    оголошено    за згодою представника      Товариства   вступну та резолютивну частини  рішення
відповідно до ст.  85 ГПК
України.

З огляду на наведене,
керуючись  ст. ст.. 4, 22, 33, 34, 43,
49, 75, 77,  п. 82, 84, 85, 116, 117 ГПК
України, господарський суд

Вирішив:

Відмовити  Товариству з обмеженою відповідальністю
"Тернопільський міський ринок", АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ  НОМЕР_1, у
задоволенні   вимог до   Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,   АДРЕСА_1.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) “12 ” листопада  2008 р. рішення, через місцевий господарський
суд.

Суддя
Л.В. Кропивна