ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 20-27/221-07-7403

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 05 лютого 2008 року:

від позивача:Михайленко Д.Г., за довіреністю;

від відповідача:Свертілова Н.В., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ПЗУ Україна”

на рішення господарського суду Одеської області від 24.12.2007 року

по справі № 20-27/221-07-7403

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “ПЗУ Україна”

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Гефест”

про стягнення 35 232,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року ВАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ “Гефест” про стягнення в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 35 232,73 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що водій транспортного засобу Колесник Ю.А., який визнаний винним у ДТП відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 22.12.2005 р. по справі № 3-32914/05 про адміністративне правопорушення, виконував обов’язки водія ТОВ „Гефест”, а відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

В правове обґрунтування своїх вимог позивач послався на приписи ст. ст. 993, 1172, 1187 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України “Про страхування”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.12.2007 р. по справі № 20-27/221-07-7403 (суддя Щавинська Ю.М.) у позові відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав про недоведеність позивачем у встановленому законом порядку факту передачі транспортного засобу “Камаз-5460” у користування та розпорядження відповідачу, що зумовило відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ВАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 24.12.2007 р. повністю та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, вважаючи оскаржене рішення таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

Серед доводів апеляційної скарги ВАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” наводить наступні:

- не згоден скаржник з висновком суду щодо недоведеності факту передачі транспортного засобу “Камаз-5460” у користування та розпорядження відповідачу;

- суд не надав правової оцінки факту наявності або відсутності трудових відносин між Колесником Ю.А. та ТОВ “Гефест”, що привело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи;

- скаржник також зазначає, що трудовий договір між Колесником Ю.А. та ТОВ “Гефест” на момент скоєння дорожньо-транспортного правопорушення був укладений, про що свідчать протокол серії АЖ № 582212 від 23.11.2005 року про адміністративне правопорушення та пояснювальна записка Колесника Ю.А. від 23.11.2005 року, який особисто підтвердив, що фактично виконував трудові обов'язки в ТОВ “Гефест” на момент скоєння дорожньо-транспортного правопорушення.

В свою чергу, ТОВ “Гефест” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення господарського суду від 24.12.2007 року по справі № 20-27/221-07-7403 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Спростовуючи доводи, наведені в апеляційній скарзі, ТОВ “Гефест” вказує, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди Колесник Ю.А. не перебував в трудових відносинах з ТОВ “Гефест”, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки з відміткою про прийняття на роботу Колесника Ю.А. на посаду водія в ТОВ “Гефест” на підставі наказу № 31 від 01.11.2006 року, тобто через рік після вчинення ДТП.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено в ході апеляційного провадження, постановою Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 3-32914/05 від 22.12.2005 року встановлено, що Колесник Юрій Аркадійович, керуючи автомобілем „КАМАЗ-5460", державний реєстраційний номер ВН 3130 АК, порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху, що привело до зіткнення автомобіля, яким він керував, з автомобілем "Тойота Камри", державний реєстраційний номер 69795 ОК. Колесник Ю.А. був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, і підданий штрафу в розмірі 17 грн.

У відповідності до умов договору страхування транспортних засобів № 021.02220.13 від 14 липня 2004 року, укладеного між ВАТ “Страхова компанія “Скайд Вест”, правонаступником якого є позивач, Лебедєвим С.В. та АКБ “Райффайзенбанк Україна” щодо страхування транспортного засобу “Тойота Камри” реєстраційний номер 69795 ОК, позивач здійснив виплату страхового відшкодування Лебедєву С.В. в загальному розмірі 35232,73 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 15699 від 20.12.2005 року та № 20672 від 01.11.2006 року.

28.02.2007р. ВАТ “Страхова компанія “ПЗУ Україна” звернулось до ТОВ „Гефест” відповідно до вимог діючого законодавства з регресною вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, зазначаючи, що на момент ДТП Колесник Ю.А., який є винним у спричиненні пошкоджень транспортному засобу “Тойота Камри”, виконував обов'язки водія ТОВ “Гефест”.

Не одержавши відповіді на регресну вимогу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ “Гефест” в порядку регресу 35 232,73 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як свідчать матеріали справи, автомобіль „КАМАЗ-5460”, державний реєстраційний номер ВН 3130 АК, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РВС №316639 від 21.07.2005р., належить на праві власності Бумбурасу Пантелісу Васіліосу.

Відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМУ №1388 від 9.09.1998р., за письмовою заявою власника транспортного засобу –фізичної особи про надання права керування цим транспортним засобом іншій фізичній особі (за умови пред'явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) підрозділом ДАІ видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві. Якщо власник транспортного засобу передав в установленому порядку право користування і (або) розпорядження ним іншій фізичній або юридичній особі, їм видається підрозділами ДАІ тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України відповідальною за збитки, завдані джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проаналізувавши вказані норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо недоведення позивачем факту володіння Товариством з обмеженою відповідальністю “Гефест” автомобілем “Камаз-5460” державний номер ВН 3130 АК на відповідній правовій підставі.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги обґрунтовано також ст. 1172 Цивільного кодексу України, при цьому позивач стверджує, що на відповідачеві лежить обов'язок відшкодування в порядку регресу сплаченої суми 35232,73 грн., оскільки водій Колесник Ю.А. спричинив пошкодження транспортного засобу “Тойота Камри” під час виконання ним своїх трудових обов'язків водія ТОВ “Гефест”.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Наполягаючи на стягненні з ТОВ “Гефест” в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 35 232,73 грн. з правової підстави, визначеної ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, позивач стверджує, що наявність трудових відносин Колесника Ю.А. з ТОВ “Гефест” підтверджується наявними в матеріалах справи копією протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 23.11.2005 року з зазначенням у графі “місце робота, посада” відомостей: ТОВ “Гефест”, водій, та поясненням Колесника Ю.А., яке прийнято прапорщиком Кукуриком А.Л. 23.11.2005 р.

Втім, судова колегія відхиляє зазначені доводи позивача в обґрунтування своїх тверджень щодо доведеності факту наявності трудових відносин Колесника Ю.А. з ТОВ “Гефест”, оскільки протокол про адміністративне порушення та пояснення Колесника Ю.А. не є, в розумінні ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, допустимими доказами.

Так, відповідно до частин 1, 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частина 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлює, що трудовий договір укладається як правило, у письмовій формі.

Наявні в матеріалах справи наказ ТОВ “Гефест” № 31 від 01.11.2006 року, та витяг із трудової книжки Колесника Ю.А. свідчать, що його прийнято на роботу в ТОВ “Гефест” водієм КАМАЗу з 01.11.2006 року, що спростовує доводи позивача про знаходження Колесника Ю.А. в трудових відносинах з ТОВ “Гефест” на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди —23.11.2005 року.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду відносно відсутності підстав для задоволення позову є таким, що відповідає обставинам справи та ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 24.12.2007р. по справі № 20-27/221-07-7403 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                  Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                       Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                      О.Т. Лавренюк