ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 9/596н

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:
позивача      - не з'явився, відповідача
- не з'явився, третіх осіб  -
Чуєв С.В.,

розглянувши у відкритому              судовому засіданні   касаційну скаргу

ОСОБА_1.

на  ухвалу

від 10.12.2007 Луганського
апеляційного  господарського суду

у справі

№9/596н

за позовом

ОСОБА_1.

до
(треті особи

ВАТ "Луганськобленерго"
- Управління державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської
ради, Луганське обласне управління "Укрсоцбанку", ЗАТ
"Ф.К.І.", Компанія "Унівіта інк.")

про

визнання недійсними рішень
загальних зборів акціонерів  ВАТ
"Луганськобленерго" від 27.02.2007

До початку судового засідання від
ВАТ "Луганськобленерго" надійшла касаційна скарга на ухвалу
Вищого  господарського суду  України від 17.01.2008 про прийняття до
провадження касаційної скарги ОСОБА_1. на ухвалу
Луганського апеляційного господарського суду від 10.12.2007, яка підлягає
відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 1114
Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливість
оскарження ухвал Вищого  господарського
суду  України про прийняття касаційних
скарг до провадження.

Водночас статтями 11114,11122
Господарського процесуального кодексу України також не передбачено права сторін
на касаційне оскарження до Верховного Суду України зазначених ухвал Вищого  господарського суду  України, в зв'язку з чим слід відмовити
прийнятті касаційної скарги ВАТ "Луганськобленерго" на ухвалу
Вищого  господарського суду  України від 17.01.2008.

Окрім того, частиною другою статті 22 ГПК
України передбачено право сторін, зокрема, оскаржувати судові рішення
господарського суду в установленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В порушення приписів ч.3 ст.22
ГПК України позивача та відповідач вдалися до зловживання своїми процесуальними
правами шляхом подання касаційних скарг на ухвалу господарського суду
Луганської області від 19.11.2007 про порушення провадження у
справі, а також на ухвалу Вищого
господарського суду  України від
17.01.2008 про прийняття до провадження касаційної скарги, які (ухвали) не
підлягають оскарженню. З урахуванням наведеного Вищий господарський суд України
вважає, що єдиною метою таких дій є штучне затягування судового процесу, а тому
визнає за необхідне доручити суду першої інстанції розглядати дану справу по
суті в разі подальшого зловживання сторонами наданими процесуальними правами.

Колегія враховує, що з метою
забезпечення добросовісного користування сторонами належними їм процесуальними
правами наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду судових рішень.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Луганської області від 19.11.2007 (суддя Ворожцов А.Г.), винесеною на підставі
ст.64 Господарського процесуального кодексу України, порушено провадження у
справі №9/596н та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 10.12.2007 Луганський
апеляційний господарський суд (судді: Якушенко Р.Є., Бородіна Л.І., Іноземцева
Л.В.) відмовив в  прийнятті апеляційної
скарги ОСОБА_1. на підставі ст.ст.64,106 Господарського процесуального кодексу
України.

ОСОБА_1у поданій касаційній скарзі
просить скасувати ухвалу Луганського апеляційного господарського суду від
10.12.2007 і передати апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду
Луганської області від 19.11.2007 для розгляду по суті до Луганського
апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення апеляційним судом
ст.ст.64,97 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що ніяких посилань на
можливість чи заборону (неможливість) оскарження ухвали про порушення
провадження у справі стаття 64 Господарського процесуального кодексу України не
містить, а встановлений у ч.1 ст.97 цього Кодексу перелік підстав повернення
апеляційної скарги є вичерпним та у ньому не передбачено у якості підстави
повернення апеляційної скарги її подача на судовий акт, право на оскарження
якого  не зазначено в Господарському
процесуальному кодексі України.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та заслухавши пояснення присутнього у
засіданні представника третьої особи, дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала -залишенню без змін з наступних
підстав

На спірні процесуальні
правовідносини, пов'язані з винесенням судом першої інстанції ухвали, яка не
підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та правомірністю відмови суду
апеляційної інстанції у прийнятті до розгляду апеляційної скарги на таку
ухвалу, поширюється дія ст.64 та ч.1 ст.106 Господарського процесуального
кодексу України, що враховано судом апеляційної інстанції.

В зв'язку з цим колегія відхиляє
безпредметні загальні посилання скаржника на норму ч.2 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України, якою передбачено право сторін на оскарження
судових рішень господарського суду в установленому цим Кодексом порядку.

Адже, в даному випадку судом першої
інстанції винесено саме ухвалу про порушення провадження у справі, а не
прийнято рішення по суті спору (задоволення позову повністю чи частково,
відмова в позові повністю чи частково).

Однак, наявні заперечення скаржника
зводяться передусім до помилкового ототожнення ухвал та рішень господарських
судів (ст.84 Господарського процесуального кодексу України) без врахування тих
обставин, що згідно зі ст.45 Господарського процесуального кодексу
України  господарські суди здійснюють правосуддя
шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень,
ухвал, постанов, які є окремими процесуальними документами.

Окрім того, наявне оскарження
позивачем в апеляційному порядку ухвали від 19.11.2007, якою прийнято до
провадження його ж позовну заяву, беззаперечно свідчить про зловживання
позивачем своїми процесуальними правами та недотримання вимог ч.3 ст.22
Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої сторони
зобов'язані добросовісно користуватися
належними  їм процесуальними
правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів
другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Тобто чітко зазначено про
можливість апеляційного оскарження саме рішень суду, а не ухвал, які винесені з
процесуальних питань.

Водночас відповідно до ч.1 ст.106
Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського
суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, прямо передбачених
цим Кодексом.

Проте, статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України не передбачено можливість оскарження в
апеляційному чи касаційному порядку ухвал про порушення провадження у справі.

Отже, виходячи з системного аналізу
змісту ст.64  та ч.1 ст.106
Господарського процесуального кодексу України зазначена вище ухвала від
19.11.2007 є такою, що взагалі не підлягає апеляційному оскарженню.

Зважаючи на відсутність нормативних
підстав для оскарження ухвали від 19.11.2007 у даній справі, касаційна
інстанція визнає правомірною відмову суду апеляційної інстанції в прийнятті до
розгляду апеляційної скарги підприємства на цю ухвалу.

Колегія відхиляє помилкові
посилання скаржника в обгрунтування своїх заперечень на те, що встановлений у
ч.1 ст.97 цього Кодексу перелік підстав повернення апеляційної скарги є
вичерпним та у ньому не передбачено у якості підстави повернення апеляційної
скарги її подача на судовий акт, право на оскарження якого  не зазначено в Господарському процесуальному
кодексі України, оскільки такі твердження грунтуються на безпідставному
ототожненні ухвал про повернення апеляційних скарг та ухвал про відмову у
прийнятті апеляційних скарг, які є різними за своєю процесуальною природою
судовими актами.

Таким чином підстави для скасування
оскаржуваної ухвали від 10.12.2007 відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11111,11113
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Луганського апеляційного
господарського суду від 10.12.2007 у справі №9/596н залишити без змін, а
касаційну скаргу ОСОБА_1. -без задоволення.

Справу повернути до господарського
суду Луганської області для розгляду по суті пред'явлених  позовних вимог.

Головуючий                                                                                      В.Овечкін

С у д д і:
Є.Чернов

В.Цвігун