ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24.01.08р.

Справа № А23/537

За позовом Приватного підприємства "Арминг", м. Дніпропетровськ

Представник по довіреності: Головаха Андрій Валерійович, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області

про визнання недійсними акту від 27.01.06 № 12/23-4/32280452, від 07.02.06 податкових повідомлень-рішень № /0, № /0, податкових вимог № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06, визнання дій посадових осіб Дніпропетровської міжрайонної де

Суддя Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Кучеренко Л.М. - дов. від 13.08.06, представник

Андриюк Р.О. - дов. від 13.08.06, представник

Від відповідача: Сеннов О.А.- дов. від 10.01.08 №300/9/10-017, головний держподатінспектор

Палієнко І.В. - дов. від 23.01.08 №1118/9/10-017, старший держподатревізор-інспектор

Сінчура О.І. - дов. від 23.01.08 №1117/9/10-017, заст. начальника

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та просить визнати недійсними акт від 27.01.06 № 12/23-4/32280452, податкові повідомлення-рішення від 07.02.06 № /0, № /0, податкові вимоги № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06, визнати дії посадових осіб Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області незаконними.

19.12.07 позивачем в судовому засіданні поданий письмовий уточнений адміністративний позов, в якому позивач просить визнати недійсним та скасувати акт Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області від 27.01.06 № 12/23-4/32280452, визнати недійсними та скасувати повідомлення-рішення Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області від 07.02.06 №/0, №/0; визнати недійсними та скасувати податкові вимоги № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06; визнати дії посадових осіб Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області при складанні акту від 27.01.06 № 12/23-4/32280452 незаконними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт перевірки не підписаний посадовими особами позивача, оскільки перевірка проводилась без участі посадових осіб позивача. На прохання ознайомитись з матеріалами перевірки відповідь від відповідача не отримана. Фактично перевірка проводилась без первинних документів бухгалтерського обліку, у зв'язку з чим відсутні документи, які б підтверджували наявність правопорушення з боку позивача, і виявити достовірно розбіжності в бухгалтерському та податковому обліку неможливо. Відсутнє інформаційний додаток на акту перевірки, чим порушені вимоги Наказу ДПА України від 10.08.05 № 327. Акт перевірки складений фактично на підставі припущень, та не має жодного достовірного факту, який би свідчив про правопорушення, що є порушенням положень ст.62 Конституції України. Акт складений з грубими порушеннями діючого законодавства, зокрема п.4.2.2 наказу ДПА України "Про затвердження порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзний планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства" № 327 від 10.08.05.

Рішення-повідомлення від 07.02.06 №№ №/0, №/0; податкові вимоги № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06, складені відповідачем, також є незаконними, оскільки вони є слідством акту перевірки № 12/23-4/32280452 від 27.01.06.

Крім того, дії посадових осіб свідчать про порушення ними норм Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Оскільки фактично посадовими особами під час перевірки податкові зобов'язання були визначені із застосуванням непрямих методів, посадовими особами відповідача при складені акту перевірки не була дотримана процедура звернення до суду перед тим, як скласти оскаржувані рішення-повідомлення та податкові вимоги.

24.01.08 позивачем подані письмові доповнення до позовної заяви, в яких позивач додатково обґрунтовує свої вимоги і уточнює позовні вимоги, зазначаючи, що рішення-повідомлення від 07.02.06 №№ №/0, №/0; податкові вимоги № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06, складені відповідачем, є наслідком акту № 12/23-4/32280452 від 27.01.06 і підлягають скасуванню у випадку визнання недійсним акту № 12/23-4/32280452 від 27.01.06.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що перевірка позивача здійснена на підставі направлення від 30.12.05 № 000987, виданого працівнику відповідача, з урахуванням вимог ст.11№ Закону України "Про державну податкову службу в Україні" відповідно до плану-рафіку проведення документальних перевірок суб’єктів господарської діяльності, та листа АНД ВПМ у м. Дніпропетровську № 224/7/2633. Під час перевірки встановлені порушення з боку позивача Законів України "Про оподаткування прибутку підприємств", "Про податок на додану вартість". Позивач повідомлений про початок планової документальної перевірки 21.02.05 за № 27/23. Директор позивача листом від 21.02.05 № 467 повідомив відповідача про те, що документи для перевірки не можуть бути надані у зв'язку з їх втратою, після їх відновлення будуть одразу ж надані відповідачеві для перевірки.

Станом на грудень 2005 року позивачем не проведена робота щодо поновлення документів, які б підтвердили правомірність віднесення витрат до валових витрат та податкового кредиту, вказані документи для перевірки до податкового органу не надані. Фактично податкові зобов'язання визначались позивачеві без застосування непрямих методів

Листом № 810/10-23-4 від 27.01.06, направленим на юридичну адресу позивача, позивач запрошувався на підписання акту перевірки. У зв'язку з неявкою представника позивача на підписання акту перевірки, акт перевірки направлений з поштовим повідомленням на юридичну адресу позивача. Також на юридичну адресу позивача направлені податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі цього акту, і у зв'язку з неможливістю їх вручення розміщені на дошці податкових оголошень.

Одним з доказів того, що позивач знав про заборгованість за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, є текст скарги Собко С.Ю. від імені позивача від 27.07.06, а також текст скарги директора позивача від 21.07.06. Вказані обставини свідчать про те, що річних строк звернення до суду про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень, податкових вимог позивачем пропущений, що є підставою для відмови в позові.

Позовні заява в частині визнання недійсними дій посадових осіб відповідача незаконним при складенні акту не підвідомча господарському суду, оскільки стосується фізичних осіб і судове рішення в цій частині вплине на їх права, свободи та інтереси, а фізичні особи не можуть бути учасниками в судовому процесі в господарському суді.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

27.01.06 відповідачем - Дніпропетровською МДПІ проведено планову документальну перевірку фінансово–господарської діяльності ПП "Армінг" (позивач) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.03 по 31.03.03, за результатами якої складений акт № 12/23-4/32280452 від 27.01.06.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що призвело до заниження податку на прибуток за І квартал 2003 року у розмірі 195500 грн.; пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 119107 грн. (у лютому 2003 року - 22825 грн., у березні 2003 року –96 282 грн.).

Перевірка проведена старшим державним податковим ревізором –інспектором відповідача на підставі направлення від 30.12.05 № 000987 відповідно до плану–графіку проведення документальних перевірок суб’єктів господарської діяльності.

ПП "Армінг" було повідомлено про початок планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства листом від 21.02.05 за №27/23.

Листом від 09.06.2005р. вих.№467 за підписом директора ПП "Армінг" позивач повідомив відповідача, що документи для перевірки не можуть бути надані в зв'язку з їх втратою, документи відновлюються і після відновлення будуть одразу ж надані для перевірки.

30.11.05 відповідачем адресу позивача надіслано лист від №15492/10/23-6, в якому відповідач з посиланням на положення пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" попередив позивача, що у разі ненадання документів до перевірки, до підприємства будуть застосовані заходи згідно чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент проведення перевірки, складення акту перевірки (27.01.06) позивач документи, які б підтверджували правомірність віднесення витрат до валових витрат та податкового кредиту не поновив, до перевірки не надав.

Для підписання акту перевірки позивач був запрошений листом №810/10/23-4 від 27.01.06, направленим за юридичною адресою позивача. Представник позивача для підписання акту перевірки не з’явився.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців станом на 22.01.08 місцезнаходження ПП "Армінг" (його юридична адреса): вул. Виробнича, 1, смт.Ювілейне Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Вказана юридична адреса не змінювалась з моменту державної реєстрації підприємства.

Відповідно до ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

На підставі акту перевірки відповідачем 07.02.06 винесені податкові повідомлення-рішення №/0, №/0, направлені на адресу позивача 08.02.06 з дотриманням вимог Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових санкцій), затвердженого наказом ДПА України від 21.06.01 № 253, рекомендованим листом з повідомленням. У зв’язку з неможливістю вручення податкових повідомлень-рішень позивачу через відсутність позивача за його юридичною адресою, податкові повідомлення-рішення від 07.02.06 згідно з п.6.2.4 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" розміщені на дошці оголошень, про що 11.02.06 складений акт №2.

День розміщення податкових повідомлень-рішень на дошці оголошень відповідно до п.6.2.4 ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" вважається днем її вручення.

Приймаючи до уваги, що відповідачем зазначені податкові повідомлення-рішення в установленому Законом України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" порядку оскаржені не були, в силу пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону визначені в цих податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов'язання вважаються узгодженими у день отримання платником податків (відповідачем) податкових повідомлень-рішень від 07.02.06.

Відповідно до пп.5.4.1 п.5.4 ст.5 зазначеного Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлені строки, визнається сумою податкового боргу платника податків (відповідача).

В порядку п.п.6.2.1-6.2.3 вказаного Закону відповідачем надіслані до позивача письмові вимоги погасити суму податкового боргу: перша податкова вимога № 1/104 від 22.02.06, та друга податкова вимога № 2/144 від 28.03.06.

Підставою для визнання недійсними та скасування повідомлень-рішень відповідача від 07.02.06 №/0, №/0, податкових вимог № 1/104 від 22.02.06, № 2/144 від 28.03.06 позивач зазначає неправомірність складення акту перевірки, порушення позивача під час проведення перевірки та оформлення її результатів, при цьому позивач просить задовольнити позовні вимоги в цій частині у випадку визнання недійсним акту № 12/23-4/32280452 від 27.01.06, тобто за умови настання певних обставин.

Такі вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки в даному випадку залежать від обставин, які ще не настали, у відповідному порядку не встановлені, внаслідок чого правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Окрім того, прийняття рішення під умовою суперечить нормам ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги про визнання недійсним та скасування акту від 27.01.06 № 12/23-4/32280452 розгляду господарським судом не підлягають, провадження у цій частині справи підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 6 Розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів господарські суди вирішують за правилами Кодексу адміністративного судочинства України ті адміністративні справи, які підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року.

Підвідомчість –це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві, якщо ці акти не відповідають законодавству і порушують права та охоронювані законом інтереси підприємств та організацій.

При цьому під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів –офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Акт перевірки від 27.01.06 № 12/23-4/32280452, складений відповідачем за результатами проведеної планової документальної перевірки позивача з питання дотримання вимог податкового та валютного законодавства, - це, як зазначено в п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженому наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327, є документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

З огляду на викладене, вказаний акт не має обов'язкового характеру і не набуває статусу рішення в розумінні ст.17 КАС України, акту - в розумінні ст.12 ГПК України, внаслідок чого не може бути оскаржений в господарському суді в порядку адміністративного судочинства.

Розгляд таких справ віднесений до юрисдикції місцевих загальних судів.

Також не підлягає розгляду справа в частині вимог позивача про визнання дій посадових осіб Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області при складанні акту від 27.01.06 № 12/23-4/32280452 незаконними. Фактично ці вимоги пред’явлені до посадових осіб відповідача, тобто фізичних осіб.

Приймаючи до уваги, що, як вже зазначалось вище, господарські суди вирішують за правилами Кодексу адміністративного судочинства України ті адміністративні справи, які підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, при цьому статтею 21 Господарського процесуального кодексу України чітко визначений суб’єктний склад таких справ, а саме: сторонами у судовому процесі можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.1 ГПК України фізичні особи можуть бути стороною у справі, яка розглядається господарським судом, лише у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, в даному випадку фізичні особи не набувають статусу відповідача, у зв'язку з чим з урахуванням положень пункту 6 Розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, справа в цій частині не підлягає розгляду господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Розгляд таких справ віднесений до юрисдикції місцевих загальних судів.

Керуючись ст.94, п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування акту Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області від 27.01.06 № 12/23-4/32280452; визнання незаконними дій посадових осіб Дніпропетровської міжрайонної державної інспекції Дніпропетровської області при складанні акту від 27.01.06 № 12/23-4/.01.06 № 12/23-4/32280452 провадження в адміністративній справі закрити.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

06.03.08

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна