ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової та економічної допомоги"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2007

у справі

господарського суду Донецької області

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової та економічної допомоги"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Міністерство фінансів України

про

розірвання договору оренди № 1033/2003 від 20.03.2003

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

не з'явилися

від відповідача:

Манько Р.М.-дов.від 20.10.2007

від 3-ої особи:

Іщенко Р.А.-дов.№28000-11/03 від 10.01.2008

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.07.2007 позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір оренди №1033/2003 від 20.03.2003, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та ТОВ "Центр правової та економічної допомоги".

Зобов'язано ТОВ "Центр правової та економічної допомоги" повернути Головному фінансовому управлінню Донецької обласної державної адміністрації нежитлове вбудоване приміщення першого поверху будівлі загальною площею 338,64 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул.Університетська, 19, за актом приймання-передачі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2007 рішення господарського суду Донецької області від 12.07.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що внаслідок передачі орендованого за спірним договором приміщення зі сфери управління Міністерства палива та енергетики України до сфери управління Міністерства фінансів України відбулася істотна зміна обставин, що зумовило розірвання договору на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ТОВ "Центр правової та економічної допомоги" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, ст. 652 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевірка застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права під час перегляду у касаційному порядку судових рішень здійснюється на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Господарським судом встановлено, що 20.03.2003 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області та ТОВ "Центр правової та економічної допомоги" уклали договір оренди №1033/2003, згідно умов якого, останньому в строкове платне користування передано нерухоме майно, зокрема, нежитлове вбудоване приміщення другого поверху будівлі, загальною площею 478 кв.м., розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Університетська, 19 та знаходиться на балансі ДВАТ "Шахти "Курахівська", яке не увійшло до статутного фонду .

Пунктом 10.1 договору № 1033/2003 від 20.03.2003, сторони встановили строк дії договору - до 20.03.2008.

Акт приймання - передачі нежитлового приміщення підписаний сторонами 20.03.2003.

Додатковими угодами № 1 від 20.01.2004 та № 2 від 10.06.2004 до договору оренди № 1033/2003 від 20.03.2003, змінено площу орендованого майна та визначено предметом договору нежитлові вбудовані приміщення першого поверху будівлі, загальною площею 338,64 кв.м., у тому числі площею 115,34 кв.м. та площею 223,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Університетська, 19.

За наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.06.2004 за № 322 вищевказана будівля площею 1266,5 кв.м., передана зі сфери управління Міністерства палива та енергетики України до сфери управління Міністерства фінансів України.

Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2004 за №392 зобов'язано здійснити приймання-передачу адміністративної будівлі до сфери управління Міністерства фінансів України. Актом приймання-передачі основних засобів від 30.07.2004 спірне приміщення передано на баланс Головного фінансового управління Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідно п.3 Положення "Про Головне фінансове управління Донецької обласної державної адміністрації", затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.09.2006 за № 438, основними завданнями управління є забезпечення державної бюджетної політики на регіональному рівні, підготовка пропозицій з удосконалення методів фінансового і бюджетного планування та фінансування витрат, складання проекту обласного бюджету, здійснення контролю за дотриманням підприємствами, установами і організаціями законодавства щодо використання ними бюджетних коштів та коштів цільових фондів, утворених обласною радою. тощо.

На підставі вищевказаного, господарські суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли висновку, що приміщення за спірним договором набуло статусу об’єкта державної власності, що має загальнодержавне значення та не може бути об’єктом оренди згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна”, оскільки, відбулася істотна зміна обставин у відповідності зі ст. 652 Цивільного кодексу України, що є підставою для розірвання договору.

За ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Статтею 291 Господарського кодексу України передбачено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Дана норма кореспондується зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, виходячи із змісту наведених положень чинного законодавства дії заінтересованої сторони, спрямовані на розірвання договору та непогодження з ними іншої сторони мають відбутися до звернення з відповідним позовом до суду. Оскільки, метою розірвання договору у зв’язку з істотною зміною є необхідність відновлення балансу інтересів сторін внаслідок неочікуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волевиявлення сторін, саме порушення права заінтересованої сторони на таке відновлення внаслідок не прийняття відповідної пропозиції іншою стороною є необхідною умовою для звернення до суду у відповідності зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Господарські суди першої та апеляційної інстанцій помилково дійшли висновку про дотримання позивачем встановленого ст. 188 Господарського кодексу України порядку розірвання договору, не врахувавши при цьому, що пропозиція Регіонального відділення фонду державного майна України по Донецькій області про розірвання договору, викладена у листі №06-03-6808 від 07.06.2007, була надіслана відповідачеві вже після порушення провадження у цій справі.

За вимогами ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України договір може бути розірваний на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасної сукупності таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, що зміна статусу об’єкту оренди внаслідок передачі на баланс Головного фінансового управління Донецької обласної державної адміністрації призводить до порушення балансу майнових інтересів сторін та позбавляє Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області отримання орендної плати та забезпеченості умов збереження майна, на які він розраховував при укладенні договору.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, ст. 1117 , п.3 ст. 1119 - ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову від 20.11.2007 Донецького апеляційного господарського суду та рішення від 12.07.2007 господарського суду Донецької області у справі № 8/32 пд скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий В.С. Божок

Судді Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко