ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 11/208-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого -судді

Дерепи В.І.

суддів :

Грека Б.М. -(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 07.11.07

у справі

№ 11/208-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Мушкетер"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 343604,00 грн.

за участю представників від:

позивача

Кононова І.В. (дов. від 03.01.08)

відповідача

не з'явилися, були належно
повідомлені

В С Т А Н О В
И В :

В квітні 2007 року Товариство з
обмеженою відповідальністю  фірма
"Мушкетер" звернулося до господарського суду Дніпропетровської  області з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи

ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
основного боргу 263000,00 грн., пені у розмірі 45571,24 грн., штрафних санкцій
у розмірі 31900,00 грн., 3% річних у розмірі 7920,00 грн., збитків від інфляції
17095,00 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 31.05.07 з Суб'єкта  підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 на користь ТОВ фірми "Мушкетер" стягнуто 263000 грн.
основного боргу, 17095 грн. інфляційних грошових коштів, 7920 грн. річних,
45571,24 пені та витрати зі сплати державного мита і послуг
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу . В решті  позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду  від
07.11.07 рішення господарського суду Дніпропетровської області від
31.05.07  залишене без змін, а апеляційна  скарга Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 -без задоволення.

Суб'єкт касаційного оскарження  вважає, що
оскаржувані рішення є незаконними та підлягають скасуванню, а в
задоволенні позовних  вимог слід
відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив, що
поставки здійснені саме за  договором №
03/06-6, а також доказів  звернення з
вимогою оплатити продукцію при позадовоговірній поставці, а тому  в нього відсутній  обов'язок оплати боргу. В підтвердження
вчинення бездоговірної поставки, скаржник
посилається на накладні № 1 та № 2, що містять посилання  на договір від 01.03.06, а лише підтверджують
передачу продукції по довіреності від 30.03.06. Суди безпідставно стягнули
окрім суми  основного  боргу, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу
України інфляційні та 3 % річних  за
прострочення виконання грошового  зобов'язання.

Заслухавши  суддю -доповідача, розглянувши  та обговоривши доводи касаційної скарги,  перевіривши
матеріали справи  колегія суддів
Вищого господарського суду  України
вважає,  що касаційна  скарга не підлягає   задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи  як встановлено в  судових актах, 01.03.06 між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1. та Суб'єктом підприємницької діяльності  ОСОБА_2.
був укладений договір поставки, за умовами якого суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа

ОСОБА_2. зобов'язується передати, а
суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1- прийняти та
оплатити  продукцію.

На виконання договору постачальник
відвантажив відповідачу продукцію  на
загальну суму 319000 грн., що підтверджується
накладними № 1 від 30.03.06, № 2 від 30.03.06. Зобов'язання за договором
виконано частково, лише на суму 56000 грн.

01.02.07 суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_2. та ТОВ фірма "Мушкетер" уклали
договір про відступлення права
вимоги,  згідно якого ТОВ
фірмі  "Мушкетер"  перейшло права вимоги належного виконання  зобов'язань за договором поставки № 03/06-6
від 01.03.06 за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Таким чином, суди  першої та
апеляційної  інстанцій,
задовольнивши вимоги щодо стягнення основного боргу, індексу інфляції та пені
визнали вимоги обґрунтованими,  виходили
із факту поставки  продукції на загальну
суму  319000 грн. та її часткової оплати.

Колегія  суддів вважає, що суди першої та апеляційної  інстанцій вирішили спір та задовольнили
вимоги, обґрунтовано виходячи із факту наявності у  відповідача
невиконаного зобов'язання по оплаті
поставленої продукції та правомірно керувались  приписами статей 512, 625 Цивільного кодексу
України.

Твердження скаржника про те, що
продукція поставлена не на виконання оспорюваного договору, а є без договірною,
колегія суддів відхиляє, з тих підстав, що до матеріалів справи долучено відзив
(а.с. 42) та акт взаємозвірки (а.с. 72), підписаний представником  ОСОБА_3., який визнав факт договірної
поставки  та наявності  заборгованості по договору.

З урахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що оскаржувані
судові акти відповідають нормам матеріального права, а наявні висновки
суду першої та апеляційної інстанції -встановленим по справі  фактичним обставинам та  наявним у справі доказам.

Порушення норм процесуального
права, що є безумовною підставою для скасування оспорюваних судових актів,
колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 7.11.07 по справі № 11/208-07 - без змін.

Головуючий - суддя
В. Дерепа

Судді
Б. Грек

Л. Стратієнко