ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 22/385-05-10192

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П.-головуючий, судді Бенедисюк І.М.
і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Одеса (далі -СПД
ОСОБА_1.)

на рішення господарського
суду Одеської області від 07.12.2005 та

постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 14.02.2006

зі справи  № 22/385-05-10192

за позовом
Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області,        м. Одеса (далі -Інспекція)

до
СПД ОСОБА_1.

про стягнення
1 000 грн.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року Інспекція
звернулася до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з
СПД ОСОБА_1. штрафних санкцій в сумі 1 000 грн. за порушення державної дисципліни
цін.

Рішенням названого господарського
суду від 07.12.2005 (суддя Торчинська Л.О.), залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2006 (колегія суддів у
складі: суддя Жукова А.М. -головуючий, судді Величко Т.А., Бойко Л.І.), позов
задоволено: з СПД ОСОБА_1. стягнуто 1 000 грн. штрафних санкцій; на відповідача
віднесено судові витрати зі справи. Судові рішення мотивовано тим, що
відповідачем не виконано вимоги Закону України "Про ціни і
ціноутворення" (далі -Закон) та Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів" стосовно встановлення роздрібних
цін на тютюнові вироби.

СПД ОСОБА_1. звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані рішення та постанову місцевого і апеляційного господарських судів,
посилаючись  на неправильне застосування
попередніми судовими інстанціями норм процесуального та матеріального права,
зокрема, Закону.

Відзив на касаційну скаргу не
надходив.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.03.2006 касаційну скаргу СПД ОСОБА_1. разом з матеріалами даної
справи передано до Вищого адміністративного суду України за підсудністю.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 31.10.2007 касаційне провадження у справі закрито, а касаційну
скаргу СПД           ОСОБА_1. повернуто
до Вищого господарського суду України з мотивів відсутності у Вищого адміністративного
суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень,
постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України
(далі -КАС України).

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України)
належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.
Представники сторін в судове засідання не з'явились.

Перевіривши правильність
застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового
задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Статтею 4 Закону визначено, що
Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в
галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами
(тарифами).

Таким органом відповідно до
Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1819 (далі -Положення), є Державна
інспекція з контролю за цінами (далі -Держцінінспекція). Вона є урядовим
органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і
підпорядковуються останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення
Держцінінспекція має територіальні органи -державні інспекції з контролю за
цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які
становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права,
передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4
Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах
своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного
обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення
Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях
незалежно від форми власності  перевірки
бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних
з форсуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок
застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного
контролю за цінами, затвердженою  наказом
Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.2001 № 298/519, прийняття рішень про застосування
економічних або фінансових (штрафних) санкцій
за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на
Держцініспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, Державна інспекція,
приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення державної дисципліни
цін, діє як орган  державної влади у
здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Отже, даний спір є
публічно-правовим і на нього згідно зі статтями 4, 17 КАС України поширюється
юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в
постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від
24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6
розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону
України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС
України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий
адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має
публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами на
порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України
вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд
України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень з
публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах
Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87,
07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд місцевим та
апеляційним господарськими судами справи з публічно-правового спору в порядку
господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки
прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства,
внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають скасуванню згідно зі статтею
11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію
викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи №
10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та №
25/162-06-4457.

У свою чергу, абзацом третім пункту
6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України після
початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні позови,
подані до відповідних місцевих господарських судів у справах, що підсудні
окружному адміністративному суду, передаються цими судами до окружного
адміністративного суду, якщо провадження у справі ще не відкрито.

За повідомленням Державної судової
адміністрації України (газета "Урядовий кур'єр" за 04.07.2007 № 116),
Одеський окружний адміністративний суд розпочав свою діяльність з 03.07.2007.

Керуючись статтями 1117,
1119 -11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Одеської області від 07.12.2005 та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 14.02.2006 зі справи № 22/385-05-10192 скасувати.

Справу передати до господарського
суду Одеської області для виконання вимог розділу VІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                  В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                  Б.
Львов