КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

28.02.08 р.                                                                                                    № 18/41

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Ткаченка Б.О. (доповідач по справі),

суддів:

Лобань О.І.

Федорчук Р. В

судді-доповідача Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання Рустам’ян Е.А.

представники сторін:

від позивача: не з’явились

від першого відповідача: Вишневський К.М. –дов. №28/05 від 01.10.2007р., представник

від другого відповідача: не з’явились

від третіх осіб: 1. не з’явились

2. не з’явились

3. не з’явились

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Карлівська сільгоспхімія»на рішення господарського суду Полтавської області від 15.10.07р.

по справі №18/41 (суддя Паламарчук В.В.)

за позовом           Відкритого акціонерного товариства «Карлівська сільгоспхімія»

до            1. Відкритого акціонерного товариства «Полтавський завод

залізобетонних конструкцій»

2. Приватного підприємства «Інтерресурс»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Метас»

2. Фізична особа Величко Костянтин Валентинович

3. Фізична особа Ведь Сергій Володимирович

про            визнання договору купівлі-продажу нікчемним

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство «Карлівська сільгоспхімія»звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Полтавський завод залізобетонних конструкцій»та Приватного підприємства «Інтерресурс», третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Метас»про визнання договору купівлі-продажу нікчемним.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.04.2007р. залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичних осіб Величка Костянтина Валентиновича та Ведя Сергія Володимировича.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.10.2007р. по справі №18/41 у позові відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого господарського суду у повному обсязі та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

На думку позивача, висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі документам, а оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а саме: ст. 10, ч. 3,4 ст. 14, ст.ст. 17,20,21,25,31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 38,50,52,70,78 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1155 від 17.08.2002р.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.11.2007р. скарга позивача прийнята до розгляду та порушене апеляційне провадження по справі.

Розпорядженням В.о. Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду Сибіги О.М. від 28.11.07р. у зв’язку з тривалим перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному склад колегії суддів змінено: головуючий суддя –Ткаченко Б.О., судді –Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Перший відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник першого відповідача в судових засіданнях заперечував проти вимог апеляційної скарги.

Представник другого відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів в судове засідання не з’явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія апеляційного суду виходить із наступного.

17.08.2006р. між ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»в особі керуючого санацією Романова В.Д. (продавець) та ВАТ «Полтавський завод залізобетонних конструкцій»(покупець) укладено договір про продаж майна, згідно умов якого продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Карлівка, вул. Щорса, 6а (т. 1 а.с. 32-33).

Рішенням третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива»від 21.08.06р. по справі №2-34 2006р. було визнано договір від 17.08.06р. дійсним, державну реєстрацію, якого здійснено 11.09.06р. (т. 1 а.с. 35-38).

26.09.06р. між ЗАТ «Полтавський завод залізобетонних конструкцій»(продавець) та Приватним підприємством «Інтерресурс»(покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлові будівлі, що знаходиться за адресою: м. Карлівка, вул. Щорса, 6а (т. 1 а.с. 120-123).

03.11.2006          р. між ПП «Інтерресурс»(продавець) та Величко Костянтином Валентиновичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого продавець передає у власність покупця 18/25 частин нежитлових будівель, а саме: склад зберігання міндобрив літ. «А-1», пл. 1338,1 мІ, що складає частин об'єкту розташованого за адресою м. Карлівка, вул. Щорса, 6-А (т. 1 а.с. 13-16).

16.03.2007р. між ПП «Інтерресурс»(продавець) та Ведь Сергієм Володимировичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність 7/25 частин нежитлових будівель, а саме: склад зберігання міндобрив "А-1", цегляний, пл. 1338,1 мІ, вісова "Б-1", цегляна, пл. 22,4 мІ, склад зберігання міндобрив буд. В-1 пл. 338,7 мІ, склад зберігання міндобрив буд. «Д-1»пл. 133,9 мІ, трансформаторну буд. «Є-ІІ»пл. 28,0 мІ, під"їздна залізнична колія № 1 (т. 1 а.с. 17-19).

Постановою господарського суду Полтавської області №8/23-7/61 від 12.10.2006р. ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»визнано банкрутом (т. 2 а.с. 26-28).

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Полтавської області від 15.10.07р. має бути залишене без змін з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.01.2004р. порушено провадження по справі про банкрутство ВАТ «Карлівська сільгоспхімія». Даний факт підтверджується і постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.12.2006р. по справі №8/23-7/61 (т. 2 а.с. 21-24).

16.08.2006р. відбулися збори кредиторів ВАТ «Карлівська сільгоспхімія». З протоколу зборів кредиторів ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»від 16.08.2006р. вбачається, що на відповідних зборах були присутні кредитори з загальною кількістю голосів 379, а саме: представники ВАТ «Хорольська сільгоспхімія»(302 голоси) та ВАТ «Новосанжарська сільгоспхімія»(77 голосів) (т. 1 а.с. 18-19). На відповідних зборах прийнято рішення про зобов’язання керуючого санацією Романова В.Д. укласти прямий договір купівлі-продажу нерухомого майна товариства за адресою м. Карлівка, вул. Щорса, 6а.

Посилання позивача на те, що в порушення ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»кредитори не були повідомлені про місце та час проведення зборів спростовується поштовим реєстром від 11.08.2006р. та поштовою квитанцією №9066 від 11.08.2006р. (т. 1 а.с. 108).

Матеріалами справи підтверджується, що 17.08.2006р. між ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»в особі керуючого санацією Романова В.Д. (продавець) та ВАТ «Полтавський завод залізобетонних конструкцій»(покупець) укладено договір про продаж майна, згідно умов якого продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Карлівка, вул. Щорса, 6а (т. 1 а.с. 32-33).

17.08.2006р. сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу від 17.08.2006р., згідно умов якої покупець відшкодовує кошти в сумі 3463 грн. для оплати послуг БТІ, послуг експерта, транспортних витрат, третейського збору по договору від 17.08.2006р., а продавець на суму 3463 грн. зменшує покупцю суму за договором від 17.08.2006р. (т. 1 а.с. 111).

З відповідного договору вбачається, що він не був нотаріально посвідчений та не зареєстрований.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Із матеріалів справи вбачається, що ЗАТ «Полтавський завод залізобетонних конструкцій»звернулося до Постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива»з позовом до ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»про визнання дійсним договору від 17.08.2006р. та визнання права власності на об’єкти нерухомого майна, що розташовані по вул. Щорса, 6а в м. Карлівка Полтавської області.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива»від 21.08.06р. по справі №2-34 2006р. позов задоволено, визнано договір про продаж майна від 17.08.06р. дійсним та визнано право власності на нерухоме майно в м. Карлівка по вул. Щорса, 6а (т. 1 а.с. 35-38).

Як зазначено в відповідному рішенні, до моменту звернення позивача з відповідним позовом до третейського суду продане позивачу майно за адресою м. Карлівка, буд. Щорса, 6а не мало первинної реєстрації через відсутність відповідних записів в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, сторони були позбавленні можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу через відсутність документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно та документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Також третейським судом встановлено, що договір про продаж майна від 17.08.06р. відповідав справжній волі осіб, які його вчинили, між сторонами досягнуто двосторонню обов’язкову домовленість щодо усіх істотних умов договору, спрямовану на встановлення цивільних прав та обов’язків щодо відплатної передачі позивачу нерухомого майна та відбулось його виконання, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від сторін договору.

Згідно ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди»рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Позивачем доказів скасування вищезазначеного рішення третейського суду не надано.

З огляду на вищевикладене, посилання позивача на те, що в відповідному договорі відсутні такі обов’язкові умови як ціна договору, строк та підтвердження сплати повної суми договору та права власності на відчужене майно не є обґрунтованим. Крім того, дані доводи спростовуються і п. 2 (вартість майна), п. 6 (строк дії) договору та банківською випискою від 05.09.2006р. та звітом про оцінку нерухомого майна (т. 1 а.с. 40,56-97). Також не підтверджується доводи позивача і стосовно того, що оскаржуваний договір укладений під впливом обману.

Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності здійснено 11.09.2006р. в книзі №2 за номером 105 (т. 1 а.с. 119).

Посилання позивача на ст. ст. 19, 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»стосовно продажу нерухомого майна через відкриті торги не береться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 17 даного Закону власник майна боржника (орган управління майном боржника) не може обмежувати повноваження керуючого санацією щодо розпорядження майном боржника. Значні угоди та угоди, щодо яких є заінтересованість, укладаються керуючим санацією тільки за згодою комітету кредиторів, якщо інше не передбачено цим Законом або планом санації.

Протоколом зборів кредиторів ВАТ «Карлівська сільгоспхімія»від 16.08.2006р. підтверджується, що на відповідних зборах прийнято рішення про зобов’язання керуючого санацією Романова В.Д. укласти прямий договір купівлі-продажу нерухомого майна товариства за адресою м. Карлівка, вул. Щорса, 6а.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В ст. 203 Цивільного кодексу України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до Роз'яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»№02-5/111 від 12.03.99р. господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Якщо вирішуючи господарський спір господарський суд встановить, що зміст договору суперечить чинному законодавству, він, керуючись частиною першою статті 83 ГПК України, повинен за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині.

Проаналізувавши зміст відповідного договору, матеріали справи та з врахуванням рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива»від 21.08.06р. по справі №2-34 2006р., апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що зміст договору відповідає вимогам закону, сторони такого договору правоздатні та повноважні і у них наявне волевиявлення на виконання його умов та/чи настання відповідних наслідків, а тому колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд повторно розглядає справу та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 15.10.07р. по справі №18/41 прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути залишене без змін.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 220, 655, 657 Цивільного кодексу України, ст. 51 Закону України «Про третейські суди», ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 35, 99, 101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд,

постановив:

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Карлівська сільгоспхімія»на рішення господарського суду Полтавської області від 15.10.07р. по справі №18/41 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 15.10.07р. по справі №18/41 залишити без змін.

3.          Справу №18/41 повернути до господарського суду Полтавської області.

4.          Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Головуючий суддя:                                                                      Ткаченко Б.О.

Судді:

Лобань О.І.

Федорчук Р. В

Дата відправки 28.02.08