ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"24" січня 2008 р.

справа № 20-9/226

За позовом Громадської організації “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік”

до Приватного підприємства “Фассі”,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Севастопольської міської Ради,

про скасування земельного сервітуту,

за зустрічним позовом Приватного підприємства “ Фассі ”

до Громадської організації “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік”

про зобов’язання відповідача зареєструвати договір земельного сервітуту від 16.12.2004, усунути перешкоди для здійснення господарської діяльності,

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

позивач (за первісним позовом) –Терехова А.В., довіреність №б/н від 03.09.2007,

позивач (за первісним позовом) –Лисенко В.М., довіреність №б/н від 03.09.2007,

відповідач (за первісним позовом) –Ольхович І.М., директор згідно з наказом б/н від 01.05.2003, паспорт серії АР 406040, виданий Ленінським РВ УМВС України в м.Севастополі від 27.03.2007;

відповідач (за первісним позовом) –Ольхович М.Ф., довіреність б/н від 21.09.2007;

від третьої особи –не з’явився.

Суть спору:

Громадська організація “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” звернулась до господарського суду міста Севастополя з позовом до Приватного підприємства “Фассі” про скасування земельного сервітуту.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є суміжним землекористувачем ГО “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.04.2004, який був укладений між Севастопольською міською Радою та ПП “Фассі”, строком до 01.08.2007. 16.12.2004 між сторонами укладено договір про встановлення земельного сервітуту у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „Фассі” дорозі через земельну ділянку ГО ТЗВК „Тропик” по вул. Шевченко у м. Севастополі. Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 17.12.2004 затверджена мирова угода, згідно якої вищезазначені сторони: укладають договір на встановлення земельного сервітуту у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „Фассі” дорозі через земельну ділянку ГО ТЗВК „Тропик” по вул. Шевченко у м. Севастополі; зобов’язуються зареєструвати вказаний договір, в порядку встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку, згідно п. 3 ст. 100 Земельного кодексу України. Однак строк дії договору оренди земельної ділянки від 06.04.2004 закінчився 01.08.2007, тому позивач вважає, що відповідач втратив право на встановлення земельного.

Відповідач надав суду відзив на позов (вх. № 33361), в якому зазначив, що договором від 16.12.2004 встановлений земельний сервітут у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „Фассі” дорозі безоплатно та безстроково та повідомив, що документи на продовження договору оренди земельної ділянки перебувають на розгляді в Севастопольській міській Раді, у задоволенні позову просить відмовити. Крім того, просить суд зобов’язати позивача зареєструвати договір про встановлення земельного сервітуту від 16.12.2004 у відповідності з чинним законодавством.

Ухвалою від 21.09.2007 суд в порядку статі 27 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Севастопольську міську Раду.

08.11.2007 від Приватного підприємства “Фассі” надійшов зустрічний позов до Громадської організації “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” про зобов’язання відповідача зареєструвати договір земельного сервітуту від 16.12.2004, усунути перешкоди для здійснення господарської діяльності Приватного підприємства “Фассі” (вх. №3811).

Враховуючи, що зустрічний позов взаємопов'язаний з первісним та поданий з дотриманням вимог ст.ст. 54, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 09.11.2007 суд прийняв його для сумісного розгляду з первісним позовом по справі № 20-9/226.

Представник позивача (за первісним позовом) надав суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що ні договором, ні умовами мирової угоди не встановлений його обов’язок одноособово зареєструвати договір про встановлення земельного сервітуту у встановленому чинним законодавством порядку, просить припинити провадження у справі на підставі п. 1.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (вх. № 52694).

Третя особа (Севастопольська міська Рада) письмову думку щодо предмету спору не надала. В судовому засіданні представник підтвердив, що документи Приватного підприємства “Фассі” про виділення йому у користування земельної ділянки в теперішній час знаходяться на розгляді Севастопольської міської Ради.

В судове засідання в порядку статті 30 Господарського процесуального кодексу України представника Управління земельних ресурсів в місті Севастополі.

В порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовий розгляд відкладався.

В порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору продовжувався ухвалою від 06.11.2007 за клопотанням сторін.

Згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

16.12.2004 між Приватним підприємством “Фассі” і Громадської організацією “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” укладено договір про встановлення земельного сервітуту у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „Фассі” дорозі через земельну ділянку ГО ТЗВК „Тропик” по вул. Шевченко у м. Севастополі.

Пунктом 1 Договору встановлений земельний сервітут у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „ФАССИ” дорозі безоплатно та безстроково.

Відповідно пункту 5 Договору за порушення договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 17.12.2004 по справі № 20-7/235 за позовом Приватного підприємства „Фассі” до Громадської організації „Товариство забудовників і власників квартир „Тропик”, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Севастопольське головне міське управління земельних ресурсів, Севастопольський інститут інженерно–технічних досліджень, Управління державного будівництва та архітектури Севастопольської міської державної адміністрації, про встановлення земельного сервітуту, за зустрічним позовом Громадської організації „Товариство забудовників і власників квартир „Тропик” до Приватного підприємства „Фассі” про усунення перешкод в праві власності земельною ділянкою затверджена мирова угода, на наступних умовах:

„1. Сторони (ГО ТЗВК „Тропик” и ПП „Фассі”) укладають договір на встановлення земельного сервітуту у вигляді права проходу і проїзду на транспортному засобі по фактично існуючій і побудованій раніше ПП „Фассі” дорозі через земельну ділянку ГО ТЗВК „Тропик” по вул. Шевченко у м. Севастополі.

2.          Сторони зобов’язуються зареєструвати вказаний договір, в порядку встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку, згідно п. 3 ст. 100 Земельного кодексу України.

3.          ПП „Фассі” і ГО ТЗВК „Тропик” відмовляються від позовних вимог за своїми вищевказаними у даній Мировій Угоді позовами, про що подають клопотання до господарського суду м. Севастополя.”

Відповідач є суміжним землекористувачем ГО ТЗВК “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.04.2004, який був укладений між Севастопольською міською Радою та ПП “Фассі”.

Пунктом 3.1 Договору оренди земельної ділянки від 06.04.2004 договір укладений строком до 01.08.2007.

Позивач вважає знаходження відповідача на суміжної земельної ділянці безпідставним у зв’язку зі закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки від 06.04.2004, тому вважає, що підстави, які існували при встановленні земельного сервітуту від 16.12.2004 також припинили свою дію, тому земельний сервітут підлягає скасуванню.

Відповідач в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом про спонукання позивача до вчинення дій по державній реєстрації договору та усунення перешкод у користуванні ним земельною ділянкою.

Суд вважає позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Спір між сторонами виник після 01.01.2004, тому при розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 640 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно статті 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Частиною третьою статті 16 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” передбачено, що у кадастровому плані земельної ділянки повинні міститься межі земельних сервітутів.

Враховуючи, що державна реєстрації договору про встановлення земельного сервітуту до теперішнього часу не здійснена, тому цей договір не може вважитися укладеним, на підставі чого, суд визнає вимоги позивача за первісним позовом такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приватним підприємством “Фассі” в обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом не надано ніяких доказів, які б підтверджували ухилення Громадської організації “Товариство будівельників та власників квартир “Тропік” від здійснення державної реєстрації договору про встановлення земельного сервітуту від 16.12.2004, тобто листування між сторонами, докази відмови у надання відповідних документів, докази відмови відповідних органів то що. Також не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що Громадською організацію “Товариство будівельників та власників квартир “Тропік” створені перешкоди позивачу для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищевикладеного та з матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом не має та не надав суду належні та допустимі докази ухилення Громадської організації “Товариство будівельників та власників квартир “Тропік” від здійснення державної реєстрації договору про встановлення земельного сервітуту від 16.12.2004 та створення перешкод з боку Громадської організації “Товариство забудовників та власників квартир “Тропік” для здійснення господарської діяльності Приватному підприємству “Фассі”.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82–85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні первісного позову відмовити.

2.          У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суддя С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 01.02.2008

Розсилка:

1.          ГО “Товариство будівельників та власників квартир “Тропік”: 99021, м. Севастополь, вул. Шевченко, буд. 54, кв. 60

2.          ПП “Фассі”: 99059 м. Севастополь, вул. Героїв Бреста, буд 41, кв. 117

3.          Управління земельних ресурсів місті Севастополі: м. Севастополь, вул. Леніна, 2

4.          Севастопольська міська Рада: м. Севастополь, вул. Леніна, 3

5.          справа

6.          наряд