ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.01.08                                                                       Справа№ 4/5 А

Господарський суд Львівської області у складі судді Гриців В.М. при секретарі Москалі Р.М. за участю представників позивача Яремка П.С., відповідача Карабаня В.І., Мирончука Б.А. розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративний позов державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” до територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області про визнання нечинним Акту форми Н-1

ВСТАНОВИВ

Державне територіально-галузеве об’єднання „Львівська залізниця” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області, просить суд визнати нечинним Акт форми Н-1 від 28.11.2007р.

Представник позивача у попередньому засідання позовні вимоги підтримав повністю, пояснив суду наступне. 30 жовтня 2007 року о 20 год. 40 хв. стався нещасний випадок з працівником відокремленого підрозділу „Колійна машинна станція № 123" Державного територіально —галузевого об'єднання „Львівська залізниця" Гонтою Олександром Михайловичом, який працював на посаді машиніста залізнично-будівельних машин по обслуговуванню УК-25/9-18. Згідно наказу Територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області № 707 від 1 листопада 2007 року було призначено комісію (в складі 6 чоловік) з розслідування нещасного випадку, що стався 30 жовтня 2007 року з працівником відокремленого підрозділу „Колійна машинна станція №123" Залізниці. На виконання вищезазначеного наказу та четвертого абзацу пункту 46 „Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 (далі по тексту -„Порядок...") комісією було організовано та проведено спеціальне розслідування даного нещасного випадку. Висновки по результатах спеціального розслідування були викладені в Акті спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-5), що стався 30 жовтня 2007 року о 20 год. 40 хв. у відокремленому підрозділі „Колійна машинна станція №123" Залізниці від 28 листопада 2007 року, з якого вбачається, що Гонта О.М. перебував на відпочинку в господарчому поїзді на території станції Вербка, де проводилось формування робочого поїзда для роботи у „вікно" 31 жовтня 2007 року, тому відповідно до п.п. 9 п. 14 „Порядку..." нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом і на потерпілого складається Акт форми Н-1. Даний Акт було підписано 4 членами комісії, 2 членами —викладено окрему думку щодо даного випадку. На виконання висновків комісії, викладених у Акті спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, на потерпілого було складено Акт (форми Н-1) про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який 28 листопада 2007 року було затверджено начальником Територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області Шайтаном В.А.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України "Про охорону праці", рішення посадової особи державного органу з охорони праці може бути оскаржене в судовому порядку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення органу державної влади. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Державне територіально - галузеве об'єднання „Львівська залізниця" вважає Акт (форми Н-1) таким, що суперечить чинному законодавству, грунтується на припущеннях, не відповідає обставинам нещасного випадку та матеріалам його розслідування і є недійсним, виходячи з наступних обставин справи.

В п. 14 „Порядку..." наведено вичерпний перелік підстав для визнання нещасних випадків пов'язаними з виробництвом, що сталися з працівниками під час виконання ними трудових обов'язків. Так, посилання в Акті (форми Н-1) на п.п. 9 п. 14 „Порядку...", як на підставу визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, суперечить п. 14 „Порядку..." та фактичним обставинам, при яких стався нещасний випадок, оскільки настання нещасного випадку не було пов'язане з виконанням Гонтою О.М. трудових обов'язків в інтересах підприємства та за дорученням його керівництва, перебуваючи у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку. Крім того, Гонта О.М. в період з 20 год. 00 хв. до 20 год. 40 хв. 30 жовтня 2007 року не виконував жодних дій в інтересах підприємства, на якому працював, тобто дій які належать до його трудових обов'язків. Дана обставина підтверджується окремими думками Черніцького Р.Р. та Піддубняка М.Й. - членів комісії по спеціальному розслідуванні нещасного випадку, що стався 30 жовтня 2007 року.

Представники відповідача проти позову заперечують повністю, вважають його безпідставним і незаконним.

Заслухав представників сторін, розглянув та дослідив матеріали справи та подані документи у їх сукупності, суд ухвалив провадження у справі закрити. При прийнятті цього рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України “Про судоустрій України” та ст.ст. 4, 4-1 Господарського процесуального кодексу України, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Як вбачається з позовної заяви, вирішальне значення для ухвалення законного та обгрунтованого рішення у справі має питання, чи перебував потерпілий у момент настання нещасного випадку при виконанні трудових обов’язків. Зазначені обставини пов’язані з відносинами, що регулюються Кодексом законів про працю України (глава ІІІ Трудовий договір, глава ІV Робочий час), який відповідно до ч. 1 ст. 1 КЗпП регулює трудові відносини. Предметом цього спору також є питання про права та обов’язки сторін щодо розслідування та обліку нащасного випадку під час виконання працівником Гонта О.М. трудових обов’язків. Тобто спірні відносини виникли в сфері правового регулювання охорони праці, що є складовою частиною трудового права. Відносини щодо розслідування та обліку нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань і аварій врегульовані Законом України “Про охорону праці” (ст.ст. 22, 23). Цей Закон згідно з його преамбулою визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров’я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні. Отже, спірні відносини сторін з цієї справи за своєю правовою природою є трудовими, а не публічно-правовими чи господарськими правовідносинами.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до вимог ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з цієї підстави, суд повинен роз’яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

З огляду на викладене, встановлений судом характер спірних правовідносин (а саме трудових), позивачу слід звернутися з позовом до місцевого суду загальної юрисдикції за встановленою цивільно-процесуальним законодавством підсудністю.

Керуючись ст.ст. 2, 17, п.1 ч.1 ст.157, п.6 Розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі за позовом державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” до територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області про визнання нечинним Акту форми Н-1 закрити.

Ухвала може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку і у строки, встановлені ст.ст.186,254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                       Гриців В.М.