Г О С П О Д А Р С Ь К И Й С У Д
Чернігівської області
проспект Миру , 20                                                                                           тел. 7-99-18
РІШЕННЯ

09 січня 2008 р.                                                                                справа № 2/303/20

За позовом:          товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма „СВ-Мікс”

м. Чернігів, вул. 50 років ВЛКСМ, 20а

до          товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство

„Кронос-МК” ,          м. Чернігів, вул. Василевської, 9а

про          стягнення 70932,61 грн.

Суддя Михайлюк С.І.

Представники сторін:

Від позивача: юрисконсульт Львова Г.М.

Від відповідача: не з’явився

Позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 20208,64 грн., 723,97 грн. штрафних санкцій та 50000 грн. неустойки.

Позов мотивний тим, що відповідач за договором від 15.09.2006р. № 915 недопоставив продукції (порошок гірчичний), за яку здійснена попередня оплата, на суму 15120,64 грн., борг відповідача за відпущені на підставі видаткових накладних гофроящики становить 5088 грн., відповідач порушив договір № 612 від 24.06.2005р. поставки товару з наданням ексклюзивних прав по представництву у межах визначеного регіону.

Позивач зменшив розмір позовних в частині боргу за непоставлений товар до 8644,84 грн., просить стягнути з відповідача борг за непоставлений товар на суму 8644,84 грн., борг за отриманий відповідачем товар на суму 5088 грн., штрафні санкції у сумі 723,97 грн., прийняти рішення про забезпечення позову накладенням арешту на майно та грошові сумі, що належать відповідачеві.

Від відповідача надійшов відзив, згідно з яким останній згодний тільки в сумі основного боргу 13277,98 грн., зазначає, що, зокрема заявок на відвантаження не було. Відповідач просить розглянути справу без участі представника.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

15.09.2004р. між сторонами укладений договір № 915, який регулює відносини з поставки. Згідно з умовами договору продавець (відповідач) зобов’язався продавати, а покупець (позивач) купувати продукцію –порошок гірчичний фасований в упаковці 50... 500 гр. партіями за товарними накладними. Продукція повинна бути першого та вищого ґатунку і відповідати вимогам ДСТУ 18.29-98 Виробником продукції є відповідач. Продавець забезпечує відвантаження продукції на адресу покупця за умовами EXW („Франко-завод”), м. Чернігів, вул. В. Василевської, 9-А Покупець зобов’язався розрахуватися за відвантажену продукцію після її реалізації, але не пізніше двох місяців з моменту поставки. Сторони також передбачили можливість здійснити покупцем попередню оплату та встановили, що відпускна ціна складається з вартості самої продукції з урахуванням вартості її упаковки і маркування; ціна може змінюватися на протязі дії договору з залежності від коливання ринкових цін на сировину, енергоносії, комунальні послуги та ін.; загальною сумою договору є сума товарних накладних на відвантаження продукції. З договору випливає, що ціна за товар має вказуватися у накладних на певну партію. З моменту підписання договору покупець отримав ексклюзивні права на реалізацію продукції в Чернігівській та Київській областях, включаючи міста Чернігів та Київ. Продавець зобов’язався не проводити відвантаження визначеної цим договором продукції третім особам, що проводять свою господарську діяльність на території вказаних регіонів впродовж терміну дії договору.

Відповідно до п. 1.7. термін дії договору –до 31 грудня 2006 року, але у разі відсутності письмового повідомлення однієї із сторін про намір перервати дію цього договору, надісланого заказним листом на адресу іншої сторони, договір вважається подовженим. Такого письмового повідомлення до матеріалів справи не надано, тому є підстави вважати про продовження строку дії договору. Строк пролонгації п. 1.7. договору не зазначається. Згідно з ч. 1 ст. 267 ГК України якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Тому суд вважає, що договір діяв до 31.12.2007р.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, за винятком випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Станом на 01.11.2005р. відповідач заборгував перед позивачем продукції на суму 28168,52 грн., що підтверджується актом звірки, що складений сторонами згідно з ухвалою суду від 20.11.2007р.

Платіжними дорученнями № 1746 від 09.11.2005р., № 1864 від 23.11.2005р., № 267 від 10.02.2006р., № 473 від 07.03.2006р. позивач перерахував відповідачеві за порошок гірчичний 44045,8 грн. Відповідач передав, а позивач одержав порошку гірчичного фасованого за період 15.11.2005р. –26.02.2007р. на суму на суму 57093,68 грн. (а.с. 68-92).          За період 25.05.2005р. –14.12.2006р. позивач передав відповідачеві гофрорящики на суму 5088 грн. (а.с. 15-39). Передачу гофроящиків за видатковими накладними суд розцінює як укладання між сторонами договорів купівлі-продажу.

Строків оплати відповідачем за гофроящики та строків поставки відповідачем порошку гірчичного позивачеві не встановлено. Цим договором не передбачено направлення позивачем відповідачеві заявки. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач направив відповідачеві претензію № 269 від 03.10.2007р. з вимогою, у т.ч. допоставити товар на суму 20208,64 грн. (15120,64 грн. + 5088 грн.) або повернути вказану суму. Претензія одержана відповідачем 05.10.2007р. Претензію суд розцінює як вимогу про виконання обов’язку. Обов’язок відповідачем не виконаний.

Отже на час звернення до суду відповідач мав прострочений борг з поставки товару, за який була здійснена оплата, на суму 15120,64 грн. та з оплати за гофроящики на суму 5088 грн.

За період 22.11.2007р.- 06.12.2007р. відповідач поставив позивачеві порошку гірчичного на суму 6475,8 грн. На час розгляду справи в суді відповідач має прострочений борг з поставки товару, за який була здійснена оплата, на суму 8644,84 грн.

В силу ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 5088 грн. боргу за гофроящики та 8644,84 грн. боргу з попередньої оплати.

У стягненні штрафних санкцій слід відмовити, оскільки договором не передбачено їх нарахування та сплату. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка. штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Частина 1 ст. 547 ЦК України встановлю, що право чин щодо забезпечення виконання зобов’язання повинен вчинятися у письмовій формі.

24.06.2005р. між сторонами укладений договір поставки товару з наданням ексклюзивних прав по представництву у межах визначеного регіону, відповідно до умов якого сторони з метою підвищення рівня продажу продукції –порошок гірчичний фасований в пачки по 50...500 гр., розширення ринків збуту продукції, а саме реалізації продукції на ринку країн Євросоюзу, за взаємною згодою прийняли рішення про співробітництво. З моменту підписання договору відповідач на безкоштовній основі надав позивачеві ексклюзивне право на реалізацію продукції в країнах Євросоюзу. Відповідач зобов’язався не проводити відвантаження визначеної договором продукції (порошок гірчичний фасований в пачки по 50...500гр.) третім особам, що проводять свою господарську діяльність на території вказаного вище регіону (Євросоюз), на протязі терміну дії договору. Термін дії договору –до 31.01.2007р. Договором передбачена можливість його пролонгації. Відповідач зобов’язався за порушення взятих на себе зобов’язань щодо надання позивачеві ексклюзивних прав сплатити позивачеві неустойку у розмірі 50000 грн. З інформації Чернігівської митниці від 19.12.2007р. № 06/5615 випливає, що відповідач впродовж 2006-2007р. здійснював експорт вантажу гірчичний порошок на адресу Monolith-Unternehmensgrupp M.A.X. plus Gmbh (Леопольдсхоє-Хельпуп, Німеччина). Зокрема, відповідач поставляв на адресу цього одержувача гірчичний порошок за ВМД від 02.04.2007р., 31.08.2007р., 14.11.2007р.           Тому відповідач є таким, що допустив порушення зобов’язання щодо невідвантаження продукції третім особам, що проводять свою господарську діяльність на території Євросоюзу, та має сплатити позивачеві 50000 грн. неустойки.

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційне підприємство „Кронос-МК” (м. Чернігів, вул. В. Василевської, 9-а, код 14235416, р/р 0006 в ВАТ „Банк „Демарк”) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „СВ-Мікс” (м. Чернігів, вул. 50 років ВЛКСМ 20-а, код 24558304, р/р 26 в ЧФ ВАТ „Укрексімбанк”) 5088 грн. боргу за отриманий товар, 8644,84 грн. боргу з повернення попередньої оплати, 50000грн. неустойки, 637,33 грн. держмита, 116,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                 С.І. Михайлюк

14.01.08