ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

Справа № 3/265

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, 76000, вулиця С. Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ

до відповідача - 1 Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс", вулиця Василіянок, 48, місто Івано - Франківськ

до відповідача - 2 приватного підприємства "Лія", вулиця Василіянок, 48, місто Івано-Франківськ

Представники:

Від позивача: Чернов Роман Миколайович - заступник начальника юридичного відділу, (довіреність від 12.02.2008 року)

Від відповідача (2): Ємельянова Н. В. - представник, (довіреність від 04.02.2008 року):

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся в суд з вимогою про визнання недійсним Додатку від 25.12.2003р. та Додаткової угоди від 01.08.2006р. до договору оренди державного майна № 14-ДЛП від 01.09.2001р., укладених між відповідачами та припинення дії договору оренди на майбутнє, звільнення відповідачем 2 приміщення адміністративної будівлі площею 175,8 кв. м. (перший поверх, торговоий зал), що перебуває на балансі відповідача - 1 та розташований за адресою: вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську.

ДЛП "Прикарпатліс" заявлялись клопотання про залучення у якості третьої сторони, що не заявлячє самостійних вимог з боку відповідача - Міністерство промислової політики України.

Вказане клопотання судом відхиляється, оскільки відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна самостійно довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, предметом спору є визнання договору недійсним, а тому доведення того, що договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства є обов"язком сторін по договору. Внаслідок чого, підстав для залучення до участі у спорі Міністерства промислової політики України не має.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись при цьому на:

- Укладений між відповідачами договір оренди державного майна № 14-ДЛП, який погоджений регіональним відділенням;

- Додаток до договору від 25.12.2003р. та Додаткову угоду до договору від 01.08.06р., яким збільшено розмір орендної плати та продовжено дію договору до 31.12.2008р. та їх неправомірність;

- пункт 2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 якою передбачено, що у разі, коли орендодавцем нерухомого майна (будинку, споруди, приміщення) є державне підприємство, організація, розмір орендної плати погоджується з органом, визначеним в абзаці другому ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - Фондом державного майна України, його регіональним відділенням;

- ч. 1, 2, 4 ст. 230 Цивільного кодексу України, згідно якої зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства; особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу, згідно якої недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вказаних вимог є підставою недійсності правочину;

Представник відповідача вимоги позивача не визнає, вказуючи, що:

- згідно п.2ст.73 Господарського кодексу України орган державної влади Мінпромполітики України, до сфери управління якого входить державне підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

-на укладення спірного договору оренди та продовження його дії Мінпромполітики України як власник майна надав дозвіл № 10/4-3-147 від 28.09.2001р., а в подальшому також дозвіл № 10/7-3-199 від 30.01.2007р.

- ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка передбачає можливість підприємству виступати орендодавцем щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв.м. на одне підприємство,

- на судову практику /справа № 4/362/, відповідно до якої у орендодавця відсутній обов"язок узгоджувати розмір орендної плати з Фондом Державного майна України, оскільки в Закону України "Про оренду державного і комунального майна" який є спеціальним законом, такий обов"язок не передбачено,

- додаток № 6 від 25.12.2003р., яким продовжено дію договору оренди № 14-ДЛП терміном до 31.12.2008р. було підписано до набрання чинності Господарським кодексом, а отже його положення не можуть поширюватися на правовідносини, які склалися до 1.01.2004р.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечує по тих же мотивах, що і відповідач № 1.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд встановив наступне.

Проведеною регіональним відділенм Фонду державного майна України перевіркою відповідності чинному законодавству договорів оренди нерухомого майна, яке знаходиться на балансі державного лісогосподарського підприємства "Прикарпатліс" за період з 01.01.04р. по 31.05.06р. встановлено, що 01.09.2001р. між Підприємцем Бабалою Л.В., правонаступником якої по Договору стало Приватне підприємство "Лія" та Державним лісопромисловим підприємством "Прикарпатліс" було укладено договір оренди державного майна № 14-ДЛП (далі-Договір)

Згідно умов Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно - нежитлові приміщення площею 175,8 м. кв. (1-ий поверх торгового залу) в будівлі, що перебуває на балансі ДЛПП "Прикарпатліс", за адресою: вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську, строком з 01.09.2001р. по 31.12.2001р.

25.12.2003р. додатком до договору відповідачами було внесено зміни до істотних умов договору, а саме: збільшено розмір орендної плати та продовжено дію договору до 31.12.2008р. 1.08.2006р. додатковою угодою до договору сторони вдруге збільшили розмір орендної плати та продовжили дію договору до 31.12.2008р.

Вказані додатки є такими, що прийняті з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки:

-Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995р. № 786, передбачено, що у разі, коли орендодавцем нерухомого майна є державне підприємство - розмір орендної плати погоджується з органом, визначеним в абзаці 2 ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - тобто з органами Фонду державного майна України.

В спірному випадку розмір орендної плати не був погоджений у встановленому порядку, що є порушенням вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу - зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавсвства, в противному випадку такий правочин відповідно до п.1 ст.215 Цивільного кодексу при зверненні сторони до суду визнається недійсним.

Отже, за таких обставин - вимоги позовної заяви є обгрунтованими та такими. що підлягають до задоволення.

Заперечення сторін судом до уваги не приймається, оскільки всі вони не спростували того факту, що при визначенні розміру орендної плати сторонами не допущено порушень вимог діючого законодавства.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу, ст.5ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати недійсним Додаток від 25.12.2003 року та Додаткову угоду від 01.08.2006 року до договору оренди держаавного майна № 14 - ДЛП від 01.09.2001 року, укладені між відповідачами та припинити дію договору оренди на майбутнє.

Звільнити приватним підприємством "Лія" нежитлові приміщення адміністративної будівлі площею 175,8 кв. м. (перший поверх, торговий зал) що перебуває на балансі Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" , та розташовані за адресою: вулиця Василіянок 48, місто Івано-Франківськ.

Стягнути зДержавного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" - 85 грн. витрат по сплаті державного мита.

Стягнути з Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс"- 59 грн. витран на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з приватного піприємства "Лія" - 85 грн. витрат по сплаті державного мита.

Стягнути з приватного піприємства "Лія" - 59 грн. витран на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

рішення підписане 18.02.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________