ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"11" грудня 2008 р.

Справа № 6/172

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М.розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 6/172

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор", м. Кіровоград

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра", в особі філії відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" - Кіровоградське Регіональне Управління, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу Української Н.М.

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - Нєстєров В.А., довіреність № 5278 від 22.04.2008 року;

від третьої особи - участі не брав.

За участю секретаря судового засідання - Царенко К.К.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" (далі – ТОВ "Агро-Гарант-Цукор") подано позов про визнання недійсним з дати укладання договору застави товарів в обороті, укладеного 07.06.2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" (далі –ВАТ КБ “Надра”), в особі директора філії ВАТ КБ "Надра" Кіровоградська РУ, з однієї сторони та позивачем, зареєстрований приватним нотаріусом Українська Н.М. Новоукраїнського нотаріального округу за № 1495.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що спірний договір суперечить вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним. На час укладення спірного договору вже існувала застава на підставі договору застави між ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" та АКБ "Райффайзенбанк Аваль".

Відповідач заперечує проти задоволення позову. Позивач не обґрунтував необхідність в чому полягає порушення або оспорювання його прав в зв'язку з укладенням договору застави від 07.06.2006 року. Права позивача укладенням договору іпотеки від 07.06.2006 року не порушено. ВАТ КБ "Надра" є добросовісним заставодержателем, а майно на час укладання договору застави від 07.06.2006 року під забороною на відчуження не перебувало.

Ухвалою від 17.10.2008 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу Українську Н.М.

У поясненні приватний нотаріус Новоукраїнського нотаріального округу Українську Н.М. вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Договір укладений 07.06.2006 року ВАТ КБ "Надра" та ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" відповідає вимогам законодавства. Права сторін не порушено. Підстави для визнання договору іпотеки від 07.06.2006 року недійсним відсутні.

Договір укладений 07.06.2006 року від імені ВАТ КБ “Надра" директором філії ВАТ КБ "Надра" - Кіровоградське РУ Петровою Валентиною Сергіївною.

Таким чином, спір у цій справі випливає із діяльності філії ВАТ КБ "Надра" Кіровоградське регіональне управління, яка знаходиться в м. Кіровограді.

Відповідно до п. 1.4. Положення про філію ВАТ КБ "Надра" Кіровоградське регіональне управління вказана філія не є юридичною особою, входить до складу Банку на правах відокремленого структурного підрозділу, знаходиться в його безпосередньому підпорядкуванні, виступає від імені Банку перед третіми особами, державними та недержавними установами, підприємствами і організаціями.

З огляду на викладене, філія ВАТ КБ "Надра" Кіровоградське регіональне управління наділена правом представляти інтереси ВАТ КБ "Надра" в суді.

Згідно ч. 4 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Отже, даний спір за правилами територіальної підсудності повинен розглядатися у господарському суді Кіровоградської області.

Позивачем заявлено письмове клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - акціонерного комерційного банку "Райффайзенбанк Україна". Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" вважає, що рішення у даній справі може вплинути на відносини між позивачем та акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" з підстав, пов'язаних з кредитними зобов'язаннями та забезпеченням їх виконання, в даному випадку - за договором іпотеки № PL/2004-742 від 11.10.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Господарський суд відхиляє вказане клопотання позивача з наступних підстав. Рішення господарського суду у справі № 6/172 не вплине на права акціонерного комерційного банку "Райффайзенбанк Україна" щодо однієї з сторін.

Враховуючи, що ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання господарський суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у засіданні суду, дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ КБ “Надра”, в особі директора філії ВАТ КБ “Надра”- Кіровоградське РУ Петрової В.С. та ТОВ “Агро-Гарант-Цукор”, в особі генерального директора Лапи Ю.Й. укладено договір застави від 07.06.2006 року (далі – Договір), посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М.

ТОВ “Агро-Гарант-Цукор” з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 401/07/06/2006/980-474ПФ від 07.06.2006 року та договору кредитної лінії № 401/07/06/2006/980-475ПФ від 07.06.2006 року , укладеного між ВАТ КБ “Надра” та ТОВ “Агро-Гарант-Цукор”, передало в заставу, а ВАТ КБ “Надра" прийняло в заставу Предмет іпотеки.

До складу Предмета іпотеки Договору увійшли товари в обороті (готова продукція), а саме: цукор-пісок в кількості 5750,00 тон.

Відповідно до Додаткової угоди від 26.03.2007 року № 2 предметом застави виступив цукор-пісок в кількості 18300,00 тон вартістю 31110000,00 грн.

Господарський суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарським судом встановлено, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували обставини, які містяться в позові, та не довів факт порушення його прав чи інтересів в зв'язку з укладенням спірного договору.

Стаття 124 Конституції України, статті 20 Господарського кодексу України та статтею 1 Господарського кодексу України передбачають, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а також право на судовий захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб, в тому числі суб’єктів господарювання.

Юридична наука та судова практика розмежовують поняття права на звернення до суду з позовом за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів на право пред’явлення позову у процесуальному значенні і право на пред’явлення позову в матеріальному значенні.

Матеріальне право на позов передбачає дійсну, тобто існуючу наявність порушення прав або охоронюваних законом інтересів, тобто наявність матеріально-правового інтересу особи, що звернулась до суду з позовом.

При цьому, при наявності такого порушення суд повинен задовольнити позов, тобто захистити ці права, а при відсутності таких порушень підстави задоволення позову відсутні, тобто в позові необхідно відмовити.

Матеріалами справи не підтверджено та ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" не доведено, що укладена спірна цивільно-правова угода порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, господарському суду не надано докази, що акціонерний комерційний банк “Райффайзенбанк Україна”, звертався з позовними вимогами про визнання спірного договору застави недійсним. Тобто, не визначено наявності факту порушення вимог діючого законодавства щодо своїх прав чи охоронюваних законом інтересів при укладанні оскарженого договору застави.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати у даній справі про порушене право в розумінні ст. 15 Цивільного кодексу України, а відтак і відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про заставу" наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договорами застави.

Якщо предметом застави стає майно, яке вже є зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу.

Вимоги заставодержателя, у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попередніх заставодержателів.

За таких обставин, кредитор, в разі порушення зобов'язання та в разі наявності реєстрації в реєстрі обтяжень рухомого майна, має право переважно перед іншими кредиторами звернути стягнення на предмет застави.

З огляду на приписи статті 18 Закону України "Про заставу", сам по собі факт укладання договору застави поряд з іншим договором застави не тягне за собою визнання договору застави, укладеного пізніше недійсним, оскільки такого наслідку Закону України "Про заставу" не передбачає.

За змістом статті 592 Цивільного кодексу України наслідком передачі в наступну заставу заставодавцем майна без згоди попереднього заставодержателя є право вимагати дострокового звернення стягнення на заставне майно у попереднього заставодержателя, а не визнання договору застави недійсним. Отже, право обрати спосіб реагування на передачу майна в наступну заставу належить виключно попередньому заставодержателю, а не заставодавцю.

В пункті 2.4 Договору, ТОВ “Агро-Гарант-Цукор” заявляє, гарантує і зобов'язується, що на дату укладення цього Договору ні предмет застави в цілому, ні будь-яка його частина не перебуває, і протягом дії цього Договору не перебуватиме в будь-якій іншій заставі, в тому числі у податковій заставі, під арештом, чи будь-яким іншим обтяженням, в оренді, безоплатному користуванні, лізингу, тощо. А також, що заставлене майно не є об'єктом судового спору або стягнення зі сторони третіх осіб.

ЗАТ “Агро-Гарант-Цукор” не надало господарському суду доказів заборони на укладання спірного Договору. ВАТ КБ "Надра" не повідомлялось про існування будь-яких договорів застави.

3гідно витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 16308900 від 26.12.2007 року (запис № 9) об'єкт обтяження цукор-пісок в кількості 18300,00 тон зареєстровано за ВАТ КБ "Надра", а не за АКБ "Райффайзен банк "Аваль".

Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 16308900 від 26.12.2007 року підтверджено, що на об'єкт обтяження цукор-пісок в кількості 18300,00 тон, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Промислова, 1звернення стягнення не зареєстровано.

Відповідно до пояснень, наданих приватним нотаріусом Новоукраїнського нотаріального округу Українською Н.М. договір застави товарів в обороті від 07.06.2006 року № 1495, укладений між позивачем та відповідачем та посвідчений нею, відповідає вимогам законодавства, права сторін не порушені, підстави для визнання договору застави недійсним відсутні.

Об'єкти обтяження, що є предметом застави за договором застави від 07.06.2006 року № 1495, укладеного між ВАТ КБ "Надра" та ТОВ "Агро-Гарант-Цукор" не є предметом обтяжень інших підприємств. Підстави для визнання Договору недійсним відсутні.

За таких обставин, ВАТ КБ "Надра" є добросовісним заставодержателем, а майно на час укладання Договору під забороною на відчуження не перебувало.

Договір застави укладений відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, підписаний повноважними особами. Його зміст відповідає внутрішній волі сторін, укладений в належній формі та посвідчений нотаріально.

3а таких обставин, підстави для визнання Договору відсутні.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32–34, 43, 49, 75, 82–85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя