ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 січня 2008 р.

№ 14/258-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючий-суддя

Муравйов О.В.

судді :

Полянський А.Г.,  Фролова Г.М.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Оптімус"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007 року

по справі

№ 14/258-07

Господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Оптімус"

до

Концерну "СоюзЕнерго"

треті особи

1)          Селянське (фермерське) господарство
"Політ" 2)          Приватний
нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської
області ОСОБА_1.

Про

визнання договору недійсним та
зобов'язання повернути предмет іпотеки,

В с т а н о в и В :

Касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми "Оптімус" не відповідає вимогам
ст.111 Господарського процесуального кодексу України з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 46 Господарського
процесуального кодексу України державне мито сплачується в доход державного
бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і
розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів
України “Про державне мито”.

Відповідно до пп. “а” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” ставки державного
мита встановлюються в таких розмірах: із заяв, що подаються до господарських
судів, зокрема, із заяв майнового характеру один відсоток ціни позову, але не
менше шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. “б” пункту 2 статті 3
названого Декрету, із позовних заяв немайнового характеру п'ять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, на
розгляд Господарському суду Дніпропетровської області передані вимоги
Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Оптімус" до Концерну
"СоюзЕнерго", треті особи Селянське (фермерське) господарство
"Політ" та Приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального
округу Дніпропетровської області ОСОБА_1. про визнання договору іпотеки від
17.03.2006 року недійсним та зобов'язання відповідача повернути позивачу
предмет іпотеки, а саме: базу відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться
вАДРЕСА_1в.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2007 року, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 року по
справі № 14/258-07, в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі "Оптімус" відмовлено повністю.

В поданій касаційній скарзі
Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Оптімус" просить Вищий
господарський суд України скасувати рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2007 року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 13.11.2007 року по справі № 14/258-07 та
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Оптімус" задовольнити повністю.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що в даному випадку господарська справа №
14/258-07 складає як вимогу немайнового так і вимогу майнового характеру.

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Оптімус", подаючи касаційну скаргу, оплатило
лише 448 грн. державного мита.

Проте, виходячи з вимоги
немайнового характеру (визнання договору іпотеки від 17.03.2006 року недійсним)
в даному спорі, ставкою державного мита є сума в розмірі 85 грн.

Що стосується вимоги майнового
характеру (зобов'язання відповідача повернути позивачу предмет іпотеки, а саме:
базу відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться вАДРЕСА_1в.), то колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає за необхідне звернути увагу на те, що
згідно розділу 2 Договору іпотеки від 17.03.2006 року, про визнання недійсним
якого подана перша позовна вимога, вартість бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1, що
складає предмет іпотеки, становить 95376,76 грн.

Отже, виходячи з вимоги майнового
характеру (зобов'язання відповідача повернути позивачу предмет іпотеки, а саме:
базу відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться вАДРЕСА_1в.) в даному спорі,
ставкою державного мита є сума в розмірі 953,77 грн.

Відповідно до пп.“г” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із апеляційних
і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів ставка державного
мита встановлюється в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі
подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції.

Тому, за подання касаційної скарги
державне мито має бути сплачено в сумі 476,88 грн. -щодо майнової вимоги та
42,50 грн. -щодо немайнової вимоги, разом -519,38 грн.

Відповідно до квитанції № 320610042
від 06.12.2007 року скаржником сплачено лише 448 грн. (недоплачено мито в сумі
71,38 грн.)

Оскільки до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі,
наявні підстави для повернення касаційної скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Оптімус" по п.4 ч.1 ст.1113
Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення зазначених недоліків
Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Оптімус" не позбавлене
можливості подати належно оформлену касаційну скаргу у порядку, встановленому
розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 86, 111, п.4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В
:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми "Оптімус" на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 року по
справі № 14/258-07 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий -суддя
Муравйов О.В.

Судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.