ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.08 Справа № 15/30

за позовною заявою Прокурора Буського району в інтересах держави в особі Ожидівської сільської ради, с.Ожидів

до відповідача ТзОВ "Полістар", м.Львів

3-тя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області

про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, стягнення заподіяної шкоди в розмірі 3449,75 грн.

Суддя Т.Костів

Представники

Прокурор: не з'явився

Від позивача: Шах О.Ю. - сільський голова

Від відповідача: не з'явився

Від 3-ої особи: не з'явився

Суть спору: Позовну заяву подано прокурором Буського району Львівської області в інтересах держави в особі Ожидівської сільської ради, с.Ожидів до товариства з обмеженою відповідальністю “Полістар”, м.Львів про звільнення товариством з обмеженою відповідальністю “Полістар” самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,2505 га в с.Ожидів Буського району, яка прилягає до території земельної ділянки, належної товариству з обмеженою відповідальністю “Полістар” для будівництва та обслуговування АЗС і розміщення автостоянки; повернення даної земельної ділянки територіальній громаді с.Ожидів, зобов’язання привести земельну ділянку у придатний для використання за цільовим призначенням стан та стягнення 3449,75 грн. шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та зняття ґрунтового покриву.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.01.2008 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 07.02.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 07.02.2008 р., 06.03.2008 р., 07.03.2008 р.. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній доказами. Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Пояснили, зокрема, що відповідач використав земельну ділянку площею 0,2505 га в с. Ожидів Буського району, яка прилягає до території його земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування АЗС і розміщення автостоянки, для розміщення буртів з ґрунтом, підсобними матеріалами тощо, розміщення переносних приміщень та техніки. Межі земельної ділянки в натурі визначені не були, документів, які б посвідчували право відповідача на земельну ділянку отримано не було. Керівник відповідача неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Повідомив, зокрема, що розміщення буртів з ґрунтом, підсобними матеріалами тощо, розміщення переносних приміщень та техніки на зазначеній земельній ділянці було ним проведено на підставі листа –дозволу виконавчого комітету Ожидівської сільської ради. Заперечив факт знесення родючого шару ґрунту та повідомив, що на підставі рішення №203 від 20.09.2007 р. Ожидівської сільської ради, відповідачу надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки. Посилається на лист Держкомзему №14-17-4/6045 від 16.08.2006 р., відповідно до якого таке зайняття земельної ділянки не може вважатись самовільним. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши прокурора, пояснення представників, суд встановив наступне.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідачу належить земельна ділянка площею 0,4 га в с. Ожидів, придбана відповідачем для будівництва та обслуговування автозаправочної станції та розміщення автостоянки, що підтверджується державним актом від 06.10.2000 р. серія ЛВ №031155 на право власності на землю.

Листом №19/1 від 21.03.2007 р. відповідач звернувся до голови Ожидівської сільської ради із проханням дозволити тимчасово розмістити бурти з ґрунтом, піском, щебенем, підсобними матеріалами, переносними приміщеннями, технікою та іншими будівельними матеріалами у зв’язку із проведенням будівельних робіт на належній відповідачу земельній ділянці, на суміжній земельній ділянці площею до 0,3 га. Відповідач гарантував після закінчення робіт повністю відновити ушкоджені землі. Листом №58 від 26.03.2007 р. ожидівський сільський голова інформував відповідача про надання виконавчим комітетом Ожидівської сільської ради згоди на тимчасове розміщення буртів з відповідними матеріалами на площі 0,3 га, зобов’язавши після закінчення будівельних робіт в найкоротші терміни відновити ушкодження землі. Зазначені документи свідчать про усвідомлення сторонами тієї обставини, що розміщення техніки, будівельних матеріалів тощо на суміжній земельній ділянці об’єктивно призводить до ушкодження землі та вимагає виконання робіт по відновленню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично використав суміжну земельну ділянку площею 0,2505 га з метою, вказаною у його листі №19/1 від 21.03.2007 р. і ця обставина не заперечувалась сторонами у судових засіданнях.

З пояснень сторін випливає, що завершивши роботи з будівництва на належній відповідачу земельній ділянці, останній не звільнив суміжну земельну ділянку від розміщеного на ній майна, у зв’язку із чим керівник відповідача неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що підтверджується, зокрема, актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, приписами, постановами про накладення адміністративного стягнення. Зокрема, з постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2007 р. вбачається, що на самовільно зайнятій суміжній земельній ділянці відповідач самовільно спорудив трансформаторну підстанцію, не привів земельну ділянку у стан придатний для використання за цільовим призначенням (сінокосіння). Актом обстеження земельної ділянки від 28.11.2007 р. підтверджується знищення ґрунтового покриву на земельній ділянці площею 0,2505 га, що спростовує заперечення відповідача.

Факт вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не заперечувався, постанови не оскаржувались.

Посилання на ту обставину, що рішенням №203 від 20.09.2007 р. Ожидівської сільської ради “Про надання дозволу на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки ТзОВ “Полістар” відповідачу було надано дозвіл збирати матеріали погодження місця розташування земельної ділянки для обслуговування допоміжних будівель і споруд, не звільняє відповідача від обов’язку звільнити належну позивачу земельну ділянку та не використовувати її не отримавши документів, передбачених у ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Не заслуговує на увагу також посилання відповідача на лист Держкомзему №14-17-4/6045 від 16.08.2006 р. “Щодо застосування терміна "самовільне зайняття земельної ділянки", оскільки такий лист не стосується суті спору та кваліфікує не як самовільне зайняття земельної ділянки, а як використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів лише дії тих осіб, яким земельні ділянки були надані у власність чи користування рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, але які приступили до їх використання до виникнення права власності чи права користування ними (до оформлення правовстановлюючих документів). Однак, у даному випадку рішення про надання у власність чи користування відповідачу земельної ділянки не приймалось, відповідачу лише було надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки. Більше того, навіть таке рішення було прийняте 20.09.2007 р., після настання факту самовільного зайняття земельної ділянки внаслідок її вчасного не звільнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 125 ЗК України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації забороняється.

Згідно зі ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно із ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відповідно до ст. 161 ЗК України, рішення відповідних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що обов’язок повернути земельну ділянку після завершення будівельних робіт відповідач не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що самовільним зайняттям земельної ділянки відповідач заподіяв шкоду в сумі 385,14 грн., а пошкодженням земельної ділянки –3064,61 грн., усього 3449,75 грн., що обчислено у відповідності до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007 р.. Належних доказів зворотнього відповідач суду не надав та не довів наявність передбачених законом підстав для звільнення від відповідальності. Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судові витрати покладаються на відповідача. Керуючись ст. ст. 33, 41, 42 43, 49, 60, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов’язати товариство з обмеженою відповідальністю “Полістар” (м.Львів, вул.Панча, 11/32, ) привести у придатний для використання за цільовим призначенням стан, звільнити та передати територіальній громаді Ожидівської сільської ради земельну ділянку площею 0,2505 га в с.Ожидів Буського району, Львівської області, яка прилягає до належної товариству з обмеженою відповідальністю “Полістар” земельної ділянки площею 0,4000 га згідно із державним актом про право власності на землю серія ЛВ№031155 від 06.10.2000 р.

3.          Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю “Полістар” (м. Львів, вул. Панча, 11/32, ) в дохід місцевого бюджету с. Ожидова 3449,75 грн.

4.          Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю “Полістар” (м. Львів, вул. Панча, 11/32, ) в дохід держбюджету 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Накази видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Костів Т.С.