ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2008 р. Справа № 07/01-08

вх. № 038/5-07

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився; відповідача - Костиря Т.А.;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Вішва-Ананда", с. Новокиївка

до ТОВ "Украгромаш", м. Харків

про розірвання договору та стягнення 61812,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ТОВ „Вішва-Ананда” звернувся до суду з позовом про розірвання договору постачання товару № 132 від 30.05.07 р. та стягнення з відповідача – ТОВ „Украгромаш” 61812,00 грн., сплачених за три неякісних зернометателі марки ЗМ-60а.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, зокрема, посилаючись на неукладання договору з позивачем № 132 від 30.05.07 р., що робить безпідставним звернення його до суду за розірванням даного договору. Зазначає про порушення позивачем вимог ст. 188 ГК України – не надіслання відповідачу пропозиції про розірвання договору, що свідчить про відсутність факту порушення відповідачем права позивача, що є необхідним, в розумінні ст. 1 ГПК України, для права на позов. Проти передачі позивачу трьох зернометателів та їх оплату останнім не заперечує але вважає недоведеною вину відповідача у продажу неякісного товару, виникнення недоліків до його передання позивачу, тощо.

Після встановлення судом відсутності у сторін будь-яких інших документів, які б вони бажали долучити до справи в якості доказів, в судовому засіданні була оголошена перерва з 13.02.08 р. до 28.02.08 р. для виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

В своїх поясненнях щодо укладання між сторонами по справі договору № 132 від 30.05.07 р. ( далі – договір) (а.с.21) позивач зазначив, що ним була одержана від відповідача факсограма з текстом договору № 132 від 30.05.07 р. на постачання товару на суму 123624,00 грн., підписаного з боку відповідача (постачальника) директором Бородіною О.А., підпис якої був скріплений печаткою підприємства. Доказів на одержання даної факсограми саме від відповідача, позивачем надано не було. Відповідач проти передачі відповідачу факсограми з текстом договору № 132 від 30.05.07 р. заперечує, зазначаючи про відсутність на факсограмі номеру факсу, з якого її було надіслано та не підтверджує отримання від відповідача зворотної факсограми з текстом підписаного позивачем договору.

Ухвалою суду від 28.01.08 р. у позивача було витребувано докази направлення відповідачу підписаного договору та оригінал договору для огляду судом, копія якого надана до позову ( а.с.21). Позивач вимоги суду не виконав, пояснивши невиконання відсутністю такого оригіналу.

Надана суду копія договору встановлює обов*язок постачальника ( відповідача) передати у власність покупцю (позивачу) належний йому товар згідно рахунку № 132, а покупця - прийняти та оплатити його (п.1.1 договору). Загальна вартість товару встановлена п. 1.2 і складає 123624,00 грн., найменування товару в договорі не зазначене.

30.05.07 р. відповідачем був виставлений позивачу рахунок № 132 на суму 123624,00 грн. на оплату 6 шт. зернометателів ЗМ-60А, вартістю 17170,00 грн.(без ПДВ) (а.с.23), який платіжним дорученням № 880 від 05.06.07 р. (а.с.25) був частково оплачений позивачем в сумі 61812,00 грн., яка складає вартість трьох зернометателів.

Передача позивачу сплаченого товару була здійснена, відповідно до накладної № 18.06 від 18.06.07 р. (а.с.26).

Судом встановлено, що і в рахунку № 132 від 30.05.07 р. і в товарній накладній № 18.06 від 18.06.07 р. відсутні посилання на здійснення даної господарської операції згідно договору № 132 від 30.05.07 р., на який посилається позивач, як на підставу передачі йому відповідачем зернометателів в кількості трьох штук.

23.06.07 р. в с. Красноармійському комісією у складі регіонального менеджера, ведучого агроному, завідуючого током та слюсаря зернотоку ( без вказівки про їх місце роботи) був складений акт (а.с.27) про те, що 22.06.07 р. були прийняті три зернометателі , які після зборки були введені в експлуатацію та в процесі роботи виявилась їх неприродність до експлуатації в зв*язку з поломкою.

26.06.07 р. копія даного акту (без підписів учасників комісії) була направлена по факсу відповідачу ( а.с.28-29).

27.06.07 р. на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою направити свого спеціаліста „для врегулювання ситуації, пов*язаної з несправністю трьох зернометателів” та повернення сплачених за них грошей (а.с.30-31).

12.07.07 р. комісією позивача, у тому ж складі, що і попередня, складено акт № 23 (а.с.32), в якому зазначено про отримання товару від фірми „Укрмаш” та вказані інші недоліки ані ж в акті від 23ю06.07 р.

20.07.07 р. комісією позивача складено акт (а.с.34) про те, що після ремонту зернометателя представниками заводу виробника „Укрмаш”, протягом дня, зігнувся вал редуктора.

25.07.07 р. директору „Украгромаш” Бородіній О.А. позивачем було надіслано лист (а.с.35), в якому зазначалось про отримання 18.06.07 р. трьох неробочих зернометателів та вимагалось прислати повноважну особу для визначення розміру спричиненої шкоди та повернення сплачених грошей. До листа були додані два акти від 19.07.07 р. про отримання від „Укрмаш” трьох неякісних зернометателів, складені за участю комісії та двох слюсарів „Укрмаш” (а.с.36-37).

До справи також додано акт від 04.08.07 р. (а.с.38), складений по факту виходу з ладу зернометателя фірми „Украгромаш” та акт від 06.08.07 г. про недоліки трьох зернометателів, поставлених фірмою „Украгромаш”.

08.08.07 р. на адресу позивача відповідачем було направлено лист з погодженням виконати ремонт транспортера тримера та електрообладнання (пускателя та проводки) зернометателя працівниками позивача.

Інших документів в підтвердження передачі відповідачем позивачу неякісного товару суду не надано.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об*єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд, у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов*язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 637 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а в разі відсутності в договорі умов щодо якості товару, продавець зобов*язаний передати товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Наданими позивачем до матеріалів справи доказами, факт виникнення недоліків товару до моменту передачі його позивачу (покупцю) не доведений. Даного висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Згідно п.1 „Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 р. № 7, ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами постачання або іншими обов*язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю.

Позивачем не надано суду доказів наявності будь-яких узгоджених з відповідачем умов приймання за якістю зернометателів, в зв*язку з чим, обов*язковими для додержання при прийманні товару є вимоги Інструкції П-7.

Відповідно до п. 29 Інструкції П-7, за результатами приймання товару за якістю, за участю представників, визначених в п.п. 19, 20 Інструкції, складається акт про фактичну якість та комплектність отриманого товару.

В порушення п. 29 Інструкції П-7, в зазначених вище актах, наданих позивачем, не вказано місце приймання товару та складання акту; час початку та закінчення приймання товару; дата та номер документу про повноваження представника (п.19, 20 Інструкції) на участь у перевірці якості товару, а також вказівка про те, що вказані особи ознайомлені з правилами приймання товару за якістю; найменування та адреса виробника (відправника) товару та постачальника; дата та номер телефонограми або телеграми про виклик представника відправника або відмітка про те, що виклик відправника Основними та Особливими умовами постачання, іншими обов*язковими правилами або договором не передбачений; дата та номер рахунка-фактури та документу, який підтверджує якість товару, транспортної накладної; дата відправки товару від відправника; час доставки товару на склад отримувача; номер та дата договору купівлі - продажу (постачання) товару; стан тари та упаковки в момент огляду товару; номери стандартів, технічних умов, креслень, зразків, за якими здійснювалась перевірка якості продукції; дата відкриття тари; наявність чи відсутність пакувальних якликів або пломб на окремих місцях; висновок про характер виявлених недоліків товару та причини їх виникнення.

Проте, в наданих позивачем актах взагалі не міститься вірної назви товаровідправника – ТОВ „Украгромаш” – в деяких актах зазначено про отримання товару від „Укрмаш”, в інших – від фірми „Украгромаш” Комісія у складі регіонального менеджера, провідного агроному, зав. током та слюсаря не може бути визнана компетентною у питаннях якості зернометателів.

Позивачем не підтверджені причини визначення в актах різних недоліків одного й того ж товару, що свідчить про те, що протягом часу знаходження товару у позивача, він не знаходився на відповідальному зберіганні, а був задіяний в роботі, що могло усугубити його недоліки, якщо такі мали місце.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наданими доказами, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, наявність правових підстав, визначених ст. 679 ЦК України, для притягнення відповідача до відповідальності за продаж неякісного товару.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 61812,00 грн., сплачених за зернометателі в кількості трьох штук.

Відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України, лише при доведенні факту передачі неякісного товару, можуть наставати правові наслідки, такі як, відмова від договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Розірвання договору, як наслідок передачі неякісного товару, законом не передбачене.

При цьому, сторона, яка ставить питання про розірвання договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Як свідчать матеріали справи та з урахуванням вищевикладеного, суд визнає недоведеною вину відповідача в передачі позивачу за накладною № 18.06 від 18.06.07 р. трьох неякісних зернометателів, що виключає можливість примусового дострокового розірвання договору.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги позивача позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв*язку з ненаданнім доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог та заперечень.

На підставі чинного господарського процесуального законодавства, в зв*язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 46, 49, 82-85 ГПК України, ст.ст. 637, 675, 678, 679 ЦК України, ст.ст. 268, 269 ГК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повний текст рішення підписано 28 лютого 2008 року.

Суддя Інте Т.В.