ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.08                                                                                           Справа№ 21/331А

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Масловської Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Вітаконс", м. Львів

до відповідача 1: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, м. Львів

до відповідача 2: Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області, м. Львів

про: зобов’язання виконати рішення та здійснити приватизацію

Представники:

від позивача: Ткач М.М. –представник

від відповідача 1: Латинський І.В.-гол.спец.юр.відділу

від відповідача 2: Жуган І.О.-гол.спец.ю/к

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки, що передбачені ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітаконс", м. Львів до Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, м. Львів та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів про зобов’язання виконати рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003 року та здійснити приватизацію приміщень, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 124.

Ухвалою суду від 28.11.2007р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 21.12.2007 року. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 21.12.2007року, 24.01.2008 року, 07.02.08р., 21.02.08р.

В процесі розгляду справи позивач подавав заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 28.01.2008 року, від 04.02.2008 р. та від 07.02.2008 р. У результаті уточнення та збільшення, позовні вимоги є наступними:

- Визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради щодо вчинення дій по приватизації способом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітаконс" () нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

- Зобов’язати Регіональне відділення Фонду держмайна України у Львівській області передати Управлінню майном спільної власності Львівської обласної ради всю документацію та матеріали щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

- Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради прийняти у Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області всю документацію та матеріали щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

- Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради виконати Рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. "Про приватизацію об’єктів власності територіальних громад області" в частині проведення приватизації способом викупу Товариством з обмеженою відповідальність "Вітаконс" () нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

- Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради здійснити приватизацію нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124, загальною площею 1068,1 (одна тисяча шістдесят вісім цілих одна десята) кв. м, способом викупу Товариством з обмеженою відповідальність "Вітаконс" ().

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить задоволити позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві та заяві про уточнення та збільшення позовних вимог.

Відповідач-1 позов не визнав, подав письмові заперечення проти позову.

У судовому засіданні представник відповідача-1 дав пояснення, якими позов заперечував з мотивів, наведених у письмовому запереченні проти позову.

Відповідач-2 позов не визнав, подав письмовий відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні представник відповідача-2 дав пояснення, якими позов заперечував з мотивів, наведених у письмовому відзиві.

Розглянувши матеріали і документи по справі, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд встановив.

Спірні приміщення знаходяться за адресою м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124, відносяться до спільної власності територіальних громад області та належать Львівській обласній Раді на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Львівською обласною радою 01.10.2007 року, згідно рішення VIII сесії V-го демократичного скликання від 25.10.2006 року за № 101.

Орендарем спірних приміщень з 12.06.1997 року є позивач (на підставі договору № 309 від 12.06.1997 року на оренду нерухомого майна Львівської обласної ради, договору № 1/90 від 14.01.1999 р. про заміну договору на оренду нерухомого майна Львівської обласної ради на договір на оренду нерухомого майна Львівської обласної ради, договору від 01.04.2003 р. про внесення змін і доповнень до договору оренди № 1/90 від 14.01.1999 р., договору від 01.04.2005 р. про внесення змін і доповнень до договору оренди № 1/90 від 14.01.1999 р., договору від 02.11.2005 р. про внесення змін і доповнень до договору оренди № 1/90 від 14.01.1999 р., договору від 15.07.2006 р. про внесення змін і доповнень до договору оренди № 1/90 від 14.01.1999 р. та договору оренди № 304/07 від 06.11.2007 р. нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад області). Станом на день розгляду справи судом чинним є укладений між Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради та позивачем договір оренди № 304/07 від 06.11.2007 р. нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад області, відповідно до якого позивач орендує у відповідача 1 спірні приміщення загальною площею 1068,1 кв. м. (адміністративний корпус, літ. А-4 площею 185,0 кв. м.; виробничий цех, літ. Б-2 площею 748,7 кв. м; склад, літ. В-1 площею 75, 7 кв. м; ГРП, літ. Г-1 площею 6,0 кв. м; котельня літ. Д-1, площею 52,7 кв. м).

Рішенням Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. "Про приватизацію об’єктів власності територіальних громад області" затверджено перелік об’єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації, згідно з додатком.

Пунктом 2 Рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. обов’язок щодо проведення приватизації об’єктів, затверджених цим рішенням, покладено на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області.

Орендовані позивачем спірні приміщення були включені до затвердженого вказаним рішенням переліку об’єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації. Площею спірних приміщень було вказано 1275, 7кв. м. При цьому у названому переліку було зазначено, що площа нежитлових приміщень може уточнюватись при виготовленні інвентарної справи та враховуватись органом приватизації в процесі приватизації.

Станом на час розгляду справи судом, назване рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. в частині приватизації позивачем спірних приміщень не виконано.

У процесі виготовлення інвентарної справи на спірні приміщення було встановлено, що площа приміщень становить менше ніж 1275, 7кв. м., як це зазначено в рішенні Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р., у зв’язку із чим відповідач-2 наполягає на об’єктивній неможливості належної підготовки ним спірних об’єктів до продажу та проведення їх приватизації без внесення змін у рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р.

Відповідач-1 (якому згідно рішення Львівської обласної ради №33 від 23.06.2006 року додатково надано повноваження органу приватизації, продавця майна спільної власності територіальних громад області; та до якого згідно рішення Львівської обласної ради № 213 від 14.03.2007 р. перейшли повноваження проводити приватизацію об’єктів спільної власності, рішення щодо яких ухвалені до 31.12.2006 р.) стверджує неможливість проведення ним приватизації через те, що відповідачем-2 не передано йому документації та матеріалів щодо відповідних об’єктів приватизації, а також через те, що спірні приміщення включають пам’ятки архітектури, які згідно із Законом України “Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини”, на даний час приватизованими не можуть бути.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Отже, відповідачем-2 порушено законодавчо встановлений строк підготовки спірних приміщень до приватизації, не проведено приватизацію спірних приміщень протягом двох місяців з дня прийняття рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р.

Посилання відповідача-2 на необхідність внесення змін до рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. через розбіжності у площі спірних приміщень є безпідставними, оскільки у названому рішенні значиться, що площа нежитлових приміщень може уточнюватись при виготовленні інвентарної справи та враховуватись органом приватизації в процесі приватизації.

З моменту винесення рішення про приватизацію спірних приміщень позивачем пройшло чотири роки, однак це рішення і досі не виконане.

У зв’язку із чим суд приходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача-2 щодо вчинення дій по приватизації способом викупу позивачем спірних приміщень.

Судом встановлено, що 13.11.2007 р. позивач звернувся до відповідача-1 із заявою виконати рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. та вчинити необхідні дії для проведення приватизації шляхом викупу ТзОВ "Вітаконс" спірних приміщень.

Відповідач-1 відмовляється провести приватизацію спірних приміщень, оскільки вважає, що частина з них є пам'ятками архітектури місцевого значення, приватизація яких згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" на даний час є забороненою. Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини", заборонено приватизацію пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

В обґрунтування віднесення частини спірних приміщень до пам'яток архітектури місцевого значення відповідач-1 наводить лист Управління охорони історичного середовища Львівської міськради № 06/1405 від 15.06.2006 р.

У названому листі Управління охорони історичного середовища Львівської міськради вказано, що промисловий будинок за адресою м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 124 є пам’яткою архітектури місцевого значення –охоронний № 1577 (рішення Львівського облвиконкому № 227 від 17.07.1990 р.).

Згідно листа Управління охорони історичного середовища Львівської міськради № 04/1586 від 15.06.2007 р., частина спірних приміщень, які наведені у листі, не відноситься до пам'яток архітектури місцевого значення.

У зв’язку із цим, відповідач-1 вважає, що інша частина спірних приміщень, які не вказані у листі Управління охорони історичного середовища Львівської міськради № 04/1586 від 15.06.2007 р., є пам'ятками архітектури місцевого значення, при цьому відповідач-1 не конкретизує, які саме приміщення є такими пам'ятками.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини", пам'ятка –це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 14 Закону України "Про охорону культурної спадщини", центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини видає власнику пам'ятки або уповноваженому ним органу свідоцтво про реєстрацію об'єкта культурної спадщини як пам'ятки; центральний орган виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини надає органу охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органам охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, органам охорони культурної спадщини місцевого самоврядування витяги з Реєстру щодо пам'яток, які розташовані на їхніх територіях.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 16.12.2004 об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення .

Статтею 17 Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури" від 13.07.1978 р., який втратив чинність згідно із Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 р., передбачалось, що перелік пам'яток місцевого значення затверджується виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, належним доказом того, що частина спірних приміщень відноситься до пам’яток в розумінні Закону України "Про охорону культурної спадщини", є свідоцтво про реєстрацію об'єкта культурної спадщини як пам'ятки чи витяг з Державного реєстру нерухомих пам'яток України; або, якщо питання про включення (невключення) відповідних об’єктів до Реєстру ще не вирішено –перелік пам'яток місцевого значення, затверджений виконавчим комітетом Львівської обласної ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, при обґрунтуванні відповідачем-1 своєї відмови у здійсненні приватизації спірних приміщень через існування заборони, накладеної Законом України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, відповідач-1 повинен довести, що цей Закон поширюється на спірні приміщення, тобто, що ці приміщення є пам’ятками згідно чинного законодавства України.

У процесі розгляду справи судом, відповідач-1 не представив жодного доказу в підтвердження доводів стосовно віднесення в установленому порядку спірних приміщень до пам’яток культурної спадщини –до матеріалів справи не надано ні свідоцтва про реєстрацію об'єкта культурної спадщини як пам’ятки, ні витягу з Державного реєстру нерухомих пам'яток України, ні переліку пам'яток місцевого значення, затвердженого виконавчим комітетом Львівської обласної ради, які могли б слугувати належними доказами віднесення спірних приміщень до пам’яток культурної спадщини.

Слід також зазначити, що згідно інформації, вміщеної у листі Управління охорони історичного середовища Львівської міськради № 06/1405 від 15.06.2006 р., відповідно до ухвали Львівської міськради № 1822 від 14.10.2004 р., спірні приміщення не включені в перелік пам’яток архітектури місцевого значення, які не підлягають приватизації; у списку пам’яток архітектури, які не підлягають приватизації, переданому Управлінням охорони історичного середовища на розгляд та затвердження Верховної Радою України, даний об’єкт відсутній.

З наведеного суд дійшов висновку про безпідставність посилань відповідача-1 на те, що частина спірних приміщень є пам’яткою культурної спадщини і на них поширюється заборона приватизації, встановлена Законом України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”.

Окрім того, Закон України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, на який посилається відповідач-1 і яким заборонено приватизацію пам’яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, прийнято 01.02.2005р.

Прикінцевими положеннями зазначеного Закону визначено, що він набирає чинності з дня його опублікування.

Відповідно до Указу Президента “Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” від 10.06.97 № 503/97, офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур'єр", а також газета "Голос України" та "Відомості Верховної Ради України". Закон України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" було вперше офіційно опубліковано в газеті "Голос України" 23.02.2005р. Таким чином, Закон вступив в дію з 23.02.2005р.

Натомість рішення Львівської обласної ради № 199 "Про приватизацію об’єктів власності територіальних громад області", яким дозволено позивачу викупити спірні приміщення прийняте 04.12.2003р., тобто задовго до набрання чинності названим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують відповідальність.

Отже, навіть за умови наявності у відповідача належних документів, які б підтверджували, що частина спірних приміщень є пам’ятками, до правовідносин щодо їх приватизації, не повинен застосовуватися Закон України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, оскільки він набрав чинності після прийняття рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. про приватизацію цих приміщень.

Натомість, у такому випадку повинен застосовуватися Закон України "Про охорону культурної спадщини", який діяв і на момент прийняття рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що об’єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені власником або уповноваженим ним органом; перелік пам’яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

На час прийняття рішення Львівською обласною радою № 199 від 04.12.2003р. та протягом двохмісячного терміну з дня прийняття рішення, визначеного для здійснення підготовки об’єкту до приватизації, перелік пам’яток, які не підлягають приватизації, не був затверджений Верховною Радою України.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що Закон України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" жодним чином не може застосовуватись до спірних правовідносин, тому відповідач-1 неправомірно відмовляє позивачеві у вчиненні дій по виконанню рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. та протиправною є його бездіяльність щодо вчинення дій по приватизації спірних приміщень.

Підготовка спірних приміщень до продажу мала відбуватися згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" протягом двох місяців з дня винесення рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. та на підставі законодавства, яке було чинне на момент виникнення відносин по приватизації спірних приміщень.

Суд дійшов висновку про наявність факту порушення прав позивача у процесі приватизації з боку відповідачів - суб’єктів владних повноважень.

Натомість, відсутніми є будь-які порушення з боку позивача, які б впливали на процес приватизації ним спірних приміщень. Позивач на законних підставах, згідно договору оренди № 304/07 від 06.11.2007 р., орендує спірні приміщення, загальною площею 1068,1 кв. м та має право на їх приватизацію згідно рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003 р.

Отже, відповідач-1 зобов’язаний діяти у відповідності до ст. 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", виконати свої обов’язки продавця та здійснити необхідні дії по виконанню рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи ще не відбулося факту передачі відповідачем-2 відповідачу-1 документації і матеріалів щодо спірних приміщень, чим і надалі затягується процес приватизації та порушуються права позивача.

У процесі судового розгляду представник відповідача 1 пояснив, що відповідач-2 не передає відповідачу-1 документацію і матеріали щодо спірних приміщень. Натомість, представник відповідача-2 пояснив, що відповідач-1 ухиляється від прийняття відповідних документації і матеріалів. Жодних доказів на підтвердження своїх позицій сторони не подали.

Таким чином, з метою повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов’язання відповідача-2 передати відповідачу-1 документацію і матеріали щодо спірних приміщень та зобов’язати відповідача-1 прийняти відповідні документацію і матеріали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 1, 14, 18 Закону України “Про охорону культурної спадщини”, ст.ст. 4, 8 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст.1 Закону України “Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини”, ст. ст. 2, 5, 17, 71, 86, 94, 158, 159, 160-164, 186, 254, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітаконс" до Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради задоволити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради щодо вчинення дій по приватизації способом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітаконс" () нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

3. Зобов’язати Регіональне відділення Фонду держмайна України у Львівській області передати Управлінню майном спільної власності Львівської обласної ради всю документацію та матеріали щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

4. Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради прийняти у Регіонального відділення Фонду держмайна України у Львівській області всю документацію та матеріали щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

5. Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради виконати Рішення Львівської обласної ради № 199 від 04.12.2003р. "Про приватизацію об’єктів власності територіальних громад області" в частині проведення приватизації способом викупу Товариством з обмеженою відповідальність "Вітаконс" () нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124.

6. Зобов’язати Управління майном спільної власності Львівської обласної ради здійснити приватизацію нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 124, загальною площею 1068,1 (одна тисяча шістдесят вісім цілих одна десята) кв. м, способом викупу Товариством з обмеженою відповідальність "Вітаконс" ().

7. Стягнути з Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, м.Львів, вул.Винниченка,18 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вітаконс”, м.Львів, вул.Б.Хмельницького,124 (р/р 3915 в Промисловому БВФ ЛЦВ Промінвестбанку м.Львова, МФО 325633, ) –1,70 судового збору.

8. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м.Львів, вул.С.Стрільців,3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вітаконс”, м.Львів, вул.Б.Хмельницького,124 (р/р 3915 в Промисловому БВФ ЛЦВ Промінвестбанку м.Львова, МФО 325633, ) – 1,70 судового збору.

Виконавчі листи видати.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя