ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2008 р.

Справа № 22/381-07-8905

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів Поліщук Л.В., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін

від позивача: Дондов В.К., Лянна О.А., Дукова І.В. за довіреністю від 20.06.2007р. №338/исх-к

від відповідача (1): не з’явився

від відповідача (2): Курочкіна Г.І. –генеральний директор; Максимець О.Б. за довіреністю від 31.08.2007р. №15/8/1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія „Одеса”

на рішення господарського суду Одеської області від 21 грудня 2007 року

у справі №22/381-07-8905

за позовом Прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів 1) Експериментального виробничого інноваційного об’єднання; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія „Одеса”

про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради поданий до господарського суду Одеської області позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08.10.1991р., укладеного між ТОВ „Авіакомпанія „Одеса” і Експериментальним виробничим інноваційним об’єднанням.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21 грудня 2007 року у справі №22/381-07-8905 (суддя Торчинська Л.О.) позов Прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 08.10.1991р., укладений Експериментальним виробничим інноваційним об’єднанням з Товариством з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія „Одеса”.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що будівлі та споруди, які розташовані на аеродромі „Застава” та придбані ТОВ Авіакомпанія „Одеса” за договором купівлі-продажу від 08.10.1991р., є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси та не могли бути предметом вказаного договору купівлі-продажу, а тому вказаний договір не відповідає вимогам ст.225 ЦК УРСР і визнається недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР.

ТОВ Авіакомпанія „Одеса” із рішенням суду першої інстанції не згодне, в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким Прокурору м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовити у задоволені позову, з посиланням при цьому на те, що судове рішення прийнято при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, що висновки суду, які мають значення для справи, не відповідають обставинам справи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Так скаржник вважає, що судом першої інстанції не повно з’ясував обставини, які підтверджують, що будівлі і споруди аеродрому „Застава” придбані Авіакомпанією „Одеса” законно у 1991 році і є власністю останньої, знаходяться на балансі ТОВ Авіакомпанія „Одеса” і використовуються для господарської діяльності підприємства. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про правомірність знаходження у комунальній власності спірних будівель і споруд аеродрому „Застава” по договору купівлі –продажу від 08.10.91р., укладеного між ЕВІО і Авіакомпанією „Одеса”. Спірне майно ніколи не знаходилося у комунальній власності. Невідомим є на підставі яких доказів і матеріалів суд першої інстанції дійшов до таких висновків. Станом на 1991р. вказані будівлі і споруди знаходилися у власності Одеського об’єднаного авіаотряду. 20.02.1991р. на підставі договору купівлі-продажу Одеський об’єднаний авіаотряд продав це майно фірмі ЕВІО, яка в свою чергу продала це майно Авіакомпанії „Одеса” по договору купівлі-продажу від 08.10.1991р. і з цього часу власником даного майна є Авіакомпанія „Одеса”.

До того ж скаржник посилається на те, що 19.12.2007р. ТОВ Авіакомпанія „Одеса” направило до Президії ВГСУ заяву про відвід голови господарського суду Одеської області та всього складу суду. Тією ж датою до відділу документального забезпечення і контролю господарського суду Одеської області надано заяву про відкладення розгляду справи до розгляду Президією ВГСУ заяви про відвід. Але, суд першої інстанції проігнорував вимоги ст.20 ГПК України і за одно засідання при наявності не вирішеного питання щодо відводу голови господарського суду Одеської області та всього складу суду прийняв рішення. Також розглянувши справу за одно засідання суд першої інстанції порушив вимоги ст.77 ГПК України. Окрім того рішення суду першої інстанції аргументовано нормами матеріального права Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.2004р., в той час, як оскаржуваний договір купівлі-продажу був укладений 08.10.1991р. Також суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність заяви позивача про відновлення пропущеного строку позовної давності.

В підтвердження своїх доводів скаржник надав до апеляційної скарги відповідні документи, які залучені апеляційним господарським судом до справи.

Представники від прокуратури у судовому засіданні просили апеляційну скаргу ТОВ Авіакомпанія „Одеса” залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції –без змін, з посиланням при цьому на те, що рішенням господарського суду Одеської області у справі №6/284-07-7382 позов Одеської міської ради про зобов’язання вчинення певних дій, витребування майна, виселення та вселення задоволено. Спір у цьому рішенні стосується майна, яке є предметом договору купівлі-продажу від 08.10.1991р.

Представник від Одеської міської ради також у судовому засіданні просив апеляційну скаргу ТОВ Авіакомпанія „Одеса” залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з посиланням при цьому на те, що у рішенні господарського суду Одеської області по справі №30/212-07-6116 встановлено, що на аеродромі „Застава” об’єкти нерухомості не зареєстровані.

Представник відповідача (ЕВІО) у судове засідання не з’явився, але про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, оскільки ухвала про відкладення розгляду справи надіслана відповідачу на адресу, що зазначена у позовній заяві та в апеляційній скарзі, а тому апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, із врахуванням документів, що надані як скаржником, так і представником прокуратури, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи випливає, що 08.10.1991р. між Експериментальним виробничим інноваційним об’єднанням (ЕВІО) і Авіакомпанією „Одеса” укладений договір, згідно з яким, ЕВІО продає за договірною ціною, яка становить 815 тис. руб. Авіакомпанії „Одеса” будівлі і споруди, які знаходяться на аеродромі „Застава”. Авіакомпанія „Одеса” після набуття чинності цього договору здійснює свої повноваження на свій розсуд у межах, встановлених законом, відповідно до Статуту.

За умовами цього договору, ЕВІО взяті на себе наступні зобов’язання: звільнити будівлі і споруди у строки, зазначені у додатку, яке є невід’ємною частиною цього договору; своєчасно надати всю необхідну документацію по експлуатації і використанню будівель і споруд, але не пізніше 01.11.1991р. Авіакомпанією „Одеса” згідно з умовами цього договору також взяті на себе такі зобов’язання як перерахувати на р/рахунок ЕВІО суму 815 тис. руб. до 01.11.1991р.; зайняти придбані будівлі і споруди по мірі їх звільнення, із врахуванням вимог нормативних документів і безпеки польотів.

У додатку до цього договору сторонами уточнені умови і строки звільнення будівель і споруд, а згідно з актом прийому-передачі основних засобів аеродрому „Застава” (будівлі, споруди), який 09.10.1991р. затверджений генеральним директором ЕВІО та президентом Авіакомпанії „Одеса”, в період з 08.10.91р. по 09.10.91р. комісією здійснений огляд будівель і споруд, які підлягають продажу і знаходяться на аеродромі „Застава”, зокрема, аеровокзал, будівля техслужби та медпункт, будівля ЛО, туалет теплий, комерційний склад, будівля бухгалтерії, туалет, штабна будівля, будинок дерев’яний збірний, лінійні майстерні, цех ремонту, будівля складу ОМТС, будівля автобази, будівля техбригади, об’єкт Х-ІО, КПП, док-склад, док спецапаратури, док склад, трансформаторна підстанція (2 будівлі), вертикальний бокс, північний привід, південний привід, механізований док, бензосклад, ВПП, перонний майданчик, під’їзна зовнішня дорога, якірні стоянки, майданчик АТБ, льотне поле, дегазаційний майданчик, водопровідна мережа і встановлено, що на момент продажу будівлі та споруди знаходяться у діючому стані, потребують ремонту.

Водночас наданий до апеляційної скарги Статут ТОВ Авіакомпанія „Одеса” (нова редакція) свідчить, що Авіакомпанія „Одеса” зареєстрована рішенням Жовтневого РВК м. Одеси №1501 від 19.09.91р., рішенням Одеського міськвиконкому №109 від 11.02.1993р. і перереєстрована у товариство з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія „Одеса” рішенням виконкому Одеської міської ради від 18.06.1997р. №888.

Оскаржуваним рішенням господарського суду Одеської області позов прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про визнання недійсним вищевказаного договору задоволений, з огляду на те, що будівлі та споруди, які розташовані на аеродромі „Застава” та придбані ТОВ Авіакомпанія „Одеса” за договором купівлі-продажу від 08.10.1991р., є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси та не могли бути предметом вказаного договору купівлі-продажу.

Апеляційний господарський суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи та положенням законодавства, яке діяло на момент укладення спірного договору, зокрема, Закон України „Про власність” та Цивільний кодекс Української РСР.

Так відповідно до ст.35 Закону України „Про власність”, об’єктами комунальної власності є кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об’єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров’я, торгівлі побутового обслуговування, транспорту, майно підприємств, місцеві енергетичні системи, системи зв'язку та інформації, а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території.

Отже, оскільки до об'єктів транспорту відносяться будівлі і споруди, які розташовані на аеродромі “Застава”, то в силу вимог ст.35 Закону України «Про власність», вказані будівлі та споруди є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Такі обставини підтверджуються також і рішенням господарського суду Одеської області від 21.09.2007р. у справі №6/284-07-7382, яке набрало законної сили та надано до апеляційного господарського суду представником прокуратури. Вказаним рішенням задоволено позов Одеської міської ради до Одеського об’єднаного авіаотряду та останній зобов’язаний усунути перешкоди у користуванні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради будівлями та спорудами, розташованими за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,22, аеродром „Застава”, в тому числі: аеровокзал, будівля техслужби та медпункт, будівля ЛО, туалет теплий, комерційний склад, будівля бухгалтерії, туалет, штабна будівля, будинок дерев’яний збірний, лінійні майстерні, цех ремонту, будівля складу ОМТС, будівля автобази, будівля техбригади, об’єкт Х-ІО, КПП, док-склад, док спецапаратури, док склад, трансформаторна підстанція (2 будівлі), вертикальний бокс, північний привід, південний привід, механізований док, бензосклад, ВПП, перонний майданчик, під’їзна зовнішня дорога, якірні стоянки, майданчик АТБ, льотне поле, дегазаційний майданчик, водопровідна мережа. У Одеського об’єднаного авіаотряду витребувані з незаконного володіння будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,22, аеродром „Застава”. Одеський об’єднаний авіаотряд та інших осіб виселено з будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,22, аеродром „Застава” та Одеська міська рада вселена до будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, Тираспольське шосе,22, аеродром „Застава”.

Тобто, рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2007р. у справі №6/284-07-7382 стосується саме майна, яке є предметом договору купівлі-продажу від 08.10.1991р. та свідчить про те, що це майно є власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Більш того, у цьому рішенні встановлено, що Одеський об’єднаний авіаотряд, у власності якого за доводами скаржника знаходилися будівлі та споруди, які придбані скаржником за договором, укладеним з ЕВІО, користується цими будівлями та спорудами без достатніх правових підстав.

Таким чином, оскільки майно (будівлі та споруди, розташовані на аеродромі „Застава”) є власністю територіальної громади м. Одеси, то договір, який 08.10.1991р. укладений між ЕВІО та Авіакомпанією „Одеса” не відповідає вимогам ст. 225 ЦК УРСР, згідно з якою, право продажу майна належить власникові.

В силу вимог ст.48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

За таких обставин апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ Авіакомпанія „Одеса”.

Рішення арбітражного суду Одеської області від 07.09.1992р. у справі №5/67д, яке надане скаржником до апеляційної скарги, та згідно з яким, Приморському транспортному прокурору в інтересах Одеського об’єднаного авіаотряду відмовлено у задоволені позову про визнання недійсним укладеного між ЕВІО та Авіакомпанією „Одеса” договору від 08.10.1991р., не приймається до уваги апеляційним господарським судом, оскільки у цій справі прокурор просив визнати недійсним договір від 08.10.1991р. з підстав його укладення в період дії мораторію на зміну форми власності і власників державного майна, тобто зовсім з інших підстав, ніж заявлені прокурором м. Одеси у даній справі №22/381-07-8905.

Постанова арбітражного суду Одеської області від 22.04.1997р. у справі №2/291 про перевірку рішення в порядку нагляду також не може бути підставою для припинення провадження у даній справі №22/381-07-8905, оскільки позов про визнання недійсним договору від 08.10.1991р. заявлений ПП „ЕВІО” до Авіакомпанії „Одеса” з підстав несплати останньою грошових коштів за цим договором, тобто, зовсім з інших підстав, ніж заявлені прокурором м. Одеси у даній справі №22/381-07-8905. Також не може бути підставою припинення провадження у справі і надане скаржником рішення арбітражного суду Одеської області від 22.09.1998р. у справі №4206/9, оскільки спір у цій справі вирішений між іншими сторонами, про інший предмет та з інших підстав, ніж спір, що розглядається у справі №22/381-07-8905.

Щодо рішення Одеської міської ради від 02.06.2000р. №1289-ХХ „Про затвердження проекту відведення та надання управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради земельної ділянки загальною площею 208,6745 га, розташованої у м. Одесі, на території колишнього аеропорту „Застава”, для проектування, будівництва та експлуатації міського кладовища „Західне” та Розпорядження міського голови від 26.06.2000р. №553-01р „Про початок поховань на міському кладовище „Західне”, то вказані документи стосуються земельної ділянки, яка розташована на території колишнього аеродрому „Застава”, а предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору від 08.10.1991р., згідно з яким, Авіакомпанії „Одеса” передані будівлі та споруди, що розташовані на території колишнього аеродрому „Застава”. Тобто, надані скаржником документи не стосуються предмету розгляду у даній господарській справі.

Доводи скаржника про пропуск позивачем строків позовної давності на звернення до суду з даним позовом апеляційний господарський суд вважає недоцільними, оскільки недійсні угоди, як правило, не породжують для сторін прав та обов’язків, тому до вимог про визнання недійсними таких угод строки позовної давності не застосовуються.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, ст.77 ГПК України не заслуговують на увагу, оскільки нез’явлення в засідання представників сторін не є обов’язковою підставою для відкладення розгляду справи. Тим більш, що про час та місце судового засідання відповідач у справі був повідомлений належним чином.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 21 грудня 2007 року у справі №22/381-07-8905 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія „Одеса” –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

Л.В. Поліщук

М.В. Михайлов