ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.08 р.                     Справа № 39/348

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Лутугинського державного науково-виробничого валкового комбінату м. Лутугино Луганської області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний комбінат” м. Єнакієве

про: стягнення 198 805, 31 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Бабін С.О. за довіреністю;

від відповідача: Сагін М.В. - за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат м. Лутугино Луганської області, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний комбінат” м. Єнакієве, про стягнення 3% річних в сумі 34 330, 22 грн., індексу інфляції в сумі 133 846, 45 грн., пені в сумі 30 628 ,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення господарського суду Донецької області від 20.08.2007 р., постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р. по справі № 39/205, розрахунки.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог в частині нарахування пені заперечив, у зв’язку зі спливом строків позовної давності для застосування такого виду відповідальності як пеня, крім того вказував на порушення позивачем порядку нарахування індексу інфляції на суму простроченого платежу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Між позивачем, Лутугинським державним науково-виробничим валковим комбінатом м. Лутугино Луганської області та відповідачем, Відкритим акціонерним товариством “Єнакіївський металургійний комбінат” м. Єнакієве, згідно договірних листів № 2500103 та № 2500145 останнього була досягнута домовленість, відповідно до якої позивач зобов’язався поставити відповідачеві продукцію - валки прокатні у кількості, в асортименті та за ціною, визначеними на підставі наведених договірних листів, а відповідач, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

Згідно досягнутої домовленості, позивач, Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат м. Лутугино Луганської області, поставив відповідачеві продукцію – валки прокатні у кількості:

- двох штук згідно платіжної вимоги-доручення № 17 від 21.01.05р. на загальну суму 63785 грн. 04 коп. , про що свідчить товарно-транспортна накладна № 02 ААШ від 20.01.05р., довіреність серії ЯИМ № 556403 від 19.01.05р.;

-          дванадцяти штук згідно платіжної вимоги-доручення № 132 від 11.03.05р. на загальну суму 354639 грн. 12 коп., про що свідчить квитанція про приймання вантажу № 51849223 від 10.03.05р.

всього на загальну суму 418 424, 16 грн.

Проте взяті на себе обов’язки відповідач не виконав, вартість поставленої продукції не оплатив.

Факт заборгованості встановлений рішенням господарського суду Донецької області від 20.08.2007 р. по справі № 39/205, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р.

Рішення у даній справі набуло законної сили, та є чинним.

Згідно приписів ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи –є преюдиціальними та не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На момент винесення рішення, за відповідачем рахується неоплачена, за рішенням суду від 20.08.2007 р. по справі № 39/205, заборгованість в сумі 418 424, 16 грн.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 418 424, 16 грн., не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень наведеної статті позивачем висунуто вимогу щодо стягнення з відповідача за прострочення виконання грошового зобов’язання індексу інфляції, нарахованого у період з 21.01.2005 р. по 30.11.2007 р. та з 16.03.2005 р. по 30.11.2007 р., в сумі 133 846, 45 грн. та 3% за період з 21.01.2005 р. по 10.12.2007 р. та з 16.03.2005 р. по 10.12.2007 р. річних в сумі 34 330, 22 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, з огляду на наявність заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 34 330, 22 грн. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, оскільки величина індексу інфляції розраховується Державним комітетом статистики України в цілому на місяць, нарахування встановленого індексу інфляції на підставі ст. 625 ЦК України слід починати з першого числа місяця наступного за тим, в якому у кредитора виникло право вимоги.

Таким чином вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача індексу інфляції підлягають лише частковому задоволенню, за арифметичним розрахунком суду, в сумі 130 533, 05 грн. ((63785,04 грн.*101,0*101,6*100,7/100,6*100,6*100,3*100*100,4*100,9*101,2*100,9*101,2*101,8*99,7*99,6*100,5*100,1*100,9*100*102*102,6*101,8*100,9*100,5*100,6*100,2*100*100,6*102,2*101,4*100,6*102,2*102,9*102,2/100)+(354639,12грн.*101,6*100,7/100,6*100,6*100,3*100*100,4*100,9*101,2*100,9*101,2*101,8*99,7*99,6*100,5*100,1*100,9*100*102*102,6*101,8*100,9*100,5*100,6*100,2*100*100,6*102,2*101,4*100,6*102,2*102,9*102,2/100).

Позивачем також висунуто вимогу щодо стягнення пені в сумі 30 628, 64 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Втім, означена вимога не може бути задоволена судом з огляду на наступне.

Неустойка (пеня) згідно ст. 546 ЦК України є видом забезпечення зобов’язань.

Статтею 547 ЦК України передбачено обов’язкову письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання.

Недотримання письмової форми для неустойки у вигляді пені тягне за собою недійсність (нікчемність) такої угоди (правочину) за законом. Оскільки сторони письмово не визначили пеню, як засіб забезпечення виконання угоди (правочину), позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст. 525, 526, 625 та 714 ЦК України, 193, 275-277 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Лутугинського державного науково-виробничого валкового комбінату м. Лутугино Луганської області – задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний комбінат” м. Єнакієве на користь Лутугинського державного науково-виробничого валкового комбінату м. Лутугино Луганської області 3% річних в сумі 34 330, 22 грн., індекс інфляції в сумі 130 533, 05 грн., витрати за державним митом в сумі 1 648 грн. 63 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 97 грн. 85 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Морщагіна Н.С.