ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2008 Справа № 12/237-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Лотоцької Л.О.

суддів: Бахмат Р. М. (доповідача), Євстигнеєва О.С.

при секретарі: Прудникової Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Самойленко О.А. (дов. № 13-юр від 04.01.08 р.); Біднина О.І. (дов. № 197 від 04.02.08 р.);

від відповідача: Ревякіна Н.М. (дов. № 4/11-550 від 27.12.07 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Дніпропетровської міської ради м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.07 р. у справі № 12/237-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” м.Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради м.Дніпропетровськ

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської обл. від 14.11.07 р. у справі № 12/237-07, яке підписано 15.11.2007 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України (суддя Жукова Л.В.), задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” м.Дніпропетровськ до Дніпропетровської міської ради м.Дніпропетровськ про визнання права власності за позивачем на гуртожиток за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, № 142 загальною площею 877,2 кв.м.

Дніпропетровська міська рада не погодилася з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить відновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність пропуску строку те, що рішення надійшло до канцелярії Дніпропетровської міської ради 30.12.2007 р.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд, ухвалою про прийняття апеляційної скарги від 28.12.07 р., відновив строк подання апеляційної скарги.

Оскаржуючи рішення, скаржник вважає, що рішення суду прийнято з порушенням вимог діючого законодавства, а саме:

Чинне законодавство обов’язковою підставою розгляду справи в господарському суді передбачає наявність спору.

Будь-якого спору між Дніпропетровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” щодо права власності на самочинно реконструйований та переобладнаний гуртожиток, що розташований за адресою вул. Героїв Сталінграда, 142 у м.Дніпропетровську немає.

Відповідно до п.6.1 “Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об’єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття об’єкта і введення його в експлуатацію.

Позивач до Дніпропетровської міської ради з проханням оформити право власності та про видачу свідоцтва про право власності на гуртожиток не звертався.

Крім того, згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дніпропетровська міська рада своїми діями, чи бездіяльністю оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” щодо права власності на самочинно реконструйований та переобладнаний гуртожиток, що розташований за адресою вул. Героїв Сталінграду, 142 у м.Дніпропетровську, не порушувала.

Отже, підстав звернення до суду у Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” до Дніпропетровської міської ради не було.

Діюче законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво лише у разі наявності у особи у власності або у користуванні земельної ділянки.

На час звернення до господарського суду про визнання права власності на гуртожиток, який було реконструйовано та переобладнано, в користуванні у позивача земельна ділянка по вул. Героїв Сталінграда, 142 в м.Дніпропетровську не перебувала, що унеможливлює визнання в судовому порядку право власності на самовільно реконструйований та переобладнаний гуртожиток, що розташований за адресою вул. Героїв Сталінграда, 142 у м.Дніпропетровську.

Таким чином, відповідач вважає, що судом було проігноровано вимоги ст. 376 ЦК України.

Дніпропетровська міська рада вказує в апеляційній скарзі, що судом не з’ясовано чи закінчений та чи прийнятий реконструйований та переобладнаний гуртожиток в експлуатацію в установленому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення господарського суду, яке оскаржується без змін, а скаргу без задоволення, так як вважає рішення законним.

Згідно з наказом Фонду державного майна України “Про перетворення державного Дніпропетровського дослідного заводу засобів механізації у відкрите акціонерне товариство від 02.03.1995 р. № 7-АТ Фонд державного майна України передав Відкритому акціонерному товариству “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” об’єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 106-а, в тому числі гуртожиток по вул. Героїв Сталінграда, 142 у м. Дніпропетровську.

Позивач самочинно не будував будівлі і споруди, а отримав їх у власність відповідно до п.1.1 Статуту як правонаступник Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації”.

Відповідно до технічного висновку стану будівельних конструкцій, наданого Дніпропетровською державною академією будівництва і архітектури, вбачається, що перепланування кімнат гуртожитку виконано з дотриманням діючих об’ємно - планувальних вимог, санітарно-гігієнічних і протипожежних норм і правил. Будівлі знаходяться в задовільному стані і відповідають діючим нормативним документам, придатні для подальшої експлуатації.

Щодо наявності земельної ділянки у власності або користуванні позивач вказує, що 21.09.2005 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 242/30 “Про передачу земельної ділянки по вул. Г.Сталінграда, 142 в оренду Відкритому акціонерному товариству “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” по фактичному розміщенню гуртожитку.

18.10.2005 р. ВАТ “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” перереєстровано в ТОВ “ДЗКЗМ “Дніпрокран” і п.3.1 вищезазначеного рішення міської ради не виконано зі сторони самої ради.

15.11.2005 р. позивач повторно звернувся з заявою на відведення земельної ділянки.

На сьогоднішній день рішення про передачу в оренду земельної ділянки не прийнято із-за відсутності свідоцтва про реєстрацію права власності ТОВ “ДЗКЗМ “Дніпрокран”, договір не укладено.

В судовому засіданні 19.02.08 р. оголошувалася перерва до 18.03.08 р. до 10 год. 45 хвилн.

В судовому засіданні 18.03.08 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації “Дніпрокран” є правонаступником Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації”.

Згідно з наказом Фонду державного майна України “Про перетворення державного Дніпропетровського дослідного заводу засобів механізації у відкрите акціонерне товариство від 02.03.1995 р. № 7-АТ Фонд державного майна України передав Відкритому акціонерному товариству “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” серед об’єктів нерухомого майна гуртожиток на чотириста місць, розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 142.

Право власності на нерухоме майно зареєстроване за ВАТ “ДДЗЗМ” Комунальним підприємством “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” 19 липня 2004 р., номер витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 4187994.

На замовлення позивача КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” провело технічну інвентаризацію будівель та споруд позивача та видало технічний паспорт станом на 03 серпня 2006 р.

В результаті проведеної інвентаризації КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації” встановило, що деякі приміщення гуртожитку були самовільно переобладнанні та реконструйовані, тому підлягають узаконенню та введенню в експлуатацію згідно даних технічного паспорту.

На думку позивача, оскільки спірні об’єкти були самовільно реконструйовані та переобладнанні, а ряд із них і побудовані самовільно, без належного погодження та затвердження належним чином проекту будівництва, реконструкції та переобладнання, такі об’єкти за приписом ст. 376 ЦК України є самочинними.

З метою узаконення самочинного будівництва, перепланування приміщень гуртожитку та визнання за позивачем права власності на переобладнане приміщення, керуючись ст. 26 Закону України “Про власність”, ст.ст. 182, 316, 319 ЦК України, ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, ст.ст. 1,2, 4, 12, 54, 61 ГПК України позивач просив визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпропетровський завод кранів та засобів механізації „Дніпрокран” на гуртожиток за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 142 загальною площею 877,2 кв.м.

Посилання скаржника в позовній заяві на ст. 26 Закону України “Про власність” є безпідставним, оскільки цей Закон втратив чинність (згідно із Законом України від 27.04.2007 р. № 997-У).

Згідно до вимог статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічні норми передбачені статтею 120 Земельного кодексу України.

Отже, суд першої інстанції, виходячи з приписів норм ст. 377 ЦК України, правильно зробив висновок, що позивач є користувачем земельної ділянки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 142, на якій розташований гуртожиток, оскільки на цей гуртожиток, до його реконструкції та переобладнання, було зареєстровано право власності за позивачем, про що свідчить витяг з реєстру право власності на нерухоме майно № 4187994 від 19.07.2004 р. (а.с. 23).

Підтвердженням того, що позивач є користувачем земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда, 142 свідчить рішення сесії ІУ скликання Дніпропетровської міської ради № 242/30 від 21.09.2005 р. “Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Сталінграда, 142 в оренду ВАТ “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” по фактичному розміщенню гуртожитку”.

З технічного стану будівельних конструкцій гуртожитку по вул. Г.Сталінграда № 142 в м. Дніпропетровську від 10.08.2007 р., наданою Придніпровською державною академією будівництва і архітектури вбачається, що перепланування приміщень будівлі гуртожитку по вул. Г.Сталінграда, 142 виконано з дотриманням діючих об’ємно - планувальних вимог, санітарно-гігієнічних і протипожежних норм і правил. Будівля знаходиться в задовільному стані, відповідає діючим нормативним документам і придатна для подальшої експлуатації.

Враховуючи викладене, господарський суд Дніпропетровської обл. правильно зазначив в рішенні, що є безпідставним посилання відповідача на те, що на час здійснення позивачем реконструкції та переобладнання зазначеного гуртожитку в користуванні у позивача земельна ділянка по вул. Г.Сталінграда,142 в м. Дніпропетровську не перебувала, так як це спростовується рішенням Дніпропетровської міської ради № 242/30 від 21.09.2005 р. “ Про передачу земельної ділянки по вул. Г.Сталінграда,142 в м.Дніпропетровську в оренду ВАТ “Дніпропетровський дослідний завод засобів механізації” по фактичному розміщенню гуртожитку”, яким затверджено проект відведення земельної ділянки (план земельної ділянки) площею 0,3045 га (кадастровий номер :02:134:0039) і передано її в оренду строком на п’ятнадцять років.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що на сьогоднішній день рішення про передачу в оренду земельної ділянки не прийнято із-за відсутності свідоцтва про реєстрацію права власності ТОВ “ДЗКЗМ” Дніпрокран”, договір не укладено.

Згідно до вимог ч.1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, відповідно до ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” є рішення суду відносно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів є власником цієї речі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2007 р. у справі № 12/237-07 залишити без змін.

Головуючий                     Л.О.Лотоцька

Судді:                                                                                 Р.М. Бахмат

О.С. Євстигнеєв

З оригіналом згідно:

Пом. судді І.Г.Логвиненко

20.03.2008 р.