ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.08р.

Справа № 18/256-08

За позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг

до Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про стягнення 10 111,36 грн.

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача:не з"явився

від відповідача: Мартинов В.В. дов. № 85-163 юр від 20.06.2007 року

СУТЬ СПОРУ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області просить стягнути з відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на свою користь суму перерахунку страхових виплат, виплачених Фондом соціального страхування потерпілому у сумі 10 111,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по цивільній справі за позовом Боднарука М.Ф. до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі "Про зміну розміру відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я, пов"язаним із виконанням трудових обов"язків", було стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Кривому Розі на користь Боднарука М.Ф. в рахунок не нарахованих та не виплачених сум втраченого заробітку 10 111,36 грн.

Позивач вважає, що судом було встановлено вину підприємства в недостовірному розрахунку сум відшкодування шкоди потерпілому на виробництві і що позивач не являється правонаступником помилок підприємства і тому не може відповідати за них. Неправомірні додаткові витрати тягнуть за собою збитки Фонду, чим спричиняють шкоду Відділенню Фонду, а відповідно і Державі.

Позивач явку в судове засідання представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що обов"язок по відшкодуванню шкоди потерпілим на виробництві покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. На відповідача лише покладається обов"язок нараховувати та сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду. Відповідач заперечує проти застосування до спірних правовідносин ст. 1192 ЦК України, оскільки до спірних правовідносин повинні застосовуватися не загальні норми ЦК України, а норми Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Відповідач заперечує правомірність застосування до спірних правовідносин права про регрес.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Боднарук Микола Федорович звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі про перерахунок щомісячних страхових виплат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.11.2006 року позов Боднарук Миколи Федоровича було частково задоволено та присуджено до стягнення з Фонду соціального страхування недоплату по щомісячним страховим виплатам в сумі 10 111,36 грн.

Позивач посилається на те, що рішенням суду було встановлено вину підприємства в недостовірному розрахунку сум відшкодування шкоди потерпілому на виробництві згідно діючого законодавства , оскільки роботодавець несе повну відповідальність за достовірність даних, відображених за підписом посадових осіб, в наданих до Відділення Фонду документів про суму виплат потерпілому. Судом визначено інший розмір відшкодування шкоди, ніж наданий підприємством з моменту прийому-передачі особової справи потерпілого, а саме - 10 111,36 грн. Позивач вважає, що перерахунок судових виплат, виплачених ним потерпілому, у вказаній сумі в порядку регресу підлягає стягненню з Відкритого акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг", що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (надалі –Закон).

Так, у відповідності до частини 1 статті 9 Закону України „Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні.

Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду (стаття 25 Закону), а можливість відшкодування Фондом моральної шкоди передбачена частиною 3 статті 28 Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 46 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Частиною 3 статті 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування.

Частиною 3 статті 46 Закону встановлено, що кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків в установах банків, визначених Кабінетом Міністрів України для обслуговування коштів Державного бюджету України, або спеціалізованого банку, який обслуговує фонди соціального страхування.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 47 Закону страхові тарифи, диференційовані по групах галузей економіки (видах робіт) залежно від класу професійного ризику виробництва, встановлюються законом.

Сума страхових внесків страхувальників до Фонду соціального страхування від нещасних випадків повинна забезпечувати:

фінансування заходів, спрямованих на вирішення завдань, передбачених статтею 1 цього Закону;

створення відповідно до пункту 9 частини сьомої статті 17 цього Закону резерву коштів Фонду для забезпечення його стабільного функціонування;

покриття витрат Фонду, пов’язаних із здійсненням соціального страхування від нещасного випадку.

За викладеного суду приходить до висновку, що страхові виплати здійснюються за рахунок внесків роботодавців і Закон не передбачає права Фонду на звернення до страхувальника (роботодавця) з регресними вимогами щодо відшкодування сплачених Фондом страхових виплат.

Враховуючи те, що питання сплати внесків підприємствами (страхувальниками) і відшкодування Фондом (страховиком) шкоди, в тому числі моральної, врегульовані спеціальним законом - Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” є необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для застосування ст.ст.1172, 1191 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

В.І. Петрова