ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 257/19-05/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ВАТ "АТАСС-Бориспіль"

на постанову

від 01.03.06 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№257/19-05/17 господарського суду Київської області

за позовом

Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство"

до

1.ВАТ "АТАСС-Бориспіль"

2.РВ ФДМУ по Київській області

про

усунення перешкод для ведення лісового господарства у вигляді знесення бази відпочинку "Дубки"

за участю представників сторін:

позивача: Анісімов Ф.Х., довір. №72 від 22.01.08

відповідачів:

1.ВАТ "АТАСС-Бориспіль" –не з'явилися

2.РВ ФДМУ по Київській області –Осока О.В., довір. від 12.06.07 №44

ВСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи колегією суддів відхилено.

Рішенням господарського суду Київської області від 22 12.2005 (суддя В. Суховий), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.03.2006 (суддя Б. Ткаченко, В. Поліщук, О. Лобань), позовні вимоги про усунення перешкод для ведення лісового господарства, спричинених незаконним користуванням земельною ділянкою, - задоволені, оскільки відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про правомірність його знаходження на спірній земельній ділянці.

ВАТ “АТАСС-Бориспіль” в поданій касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові акти і звільнити його від обов’язку знищувати державне майно. Скаржник вважає, що власником майна, від якого необхідно звільнити земельну ділянку, є регіональне відділення ФДМУ по Київській області і тільки він має право розпоряджатися державним майном. Рішення суду порушують ст. ст. 346, 386, 399 ЦК України, так як підстав для припинення права власності і навмисного знищення майна немає. Доводи відповідача у справі залишилися поза увагою судів.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

На підставі розпорядження Ради Міністрів УРСР від 16.08.1974 № 664-р (далі –Розпорядження) Київській пересувній механізованій колоні № 237 відведено ділянку держлісфонду площе. 4,6 га під будівництво комплексної бази відпочинку в довгострокове користування строком на 10 років.

До складу комплексної бази відпочинку входило 5 підприємств і організацій, у тому числі і Бориспільське автопідприємство № 09033 (правонаступником якого є ВАТ “АТАСС-Бориспіль” (відповідач-1), якому виділено земельну ділянку площею 0,84 га.

Листом Київського обласного управління лісового господарства і лісозаготівель № 7-ЛХ-ІІ від 11.09.1974 відвід земельної ділянки проводився у довгострокове користування з правом вирубування дерев у місцях забудови.

В абзаці третьому Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 16.08.1974 № 664-р зазначено: “Земельні ділянки, що надаються у тимчасове користування, повернути після закінчення строку користування попереднім землекористувачам у стані, придатному для господарського використання”.

Проте, як свідчать матеріали справи, після закінчення тимчасового користування у 1984р., відповідач-1 продовжував користуватися зазначеною земельною ділянкою без будь-яких на це підстав, що не заперечується відповідачами.

Відповідно до рішення Головурівської сільської ради від 09.07.2004 № ХХІУ/18-361 Державному підприємству “Бориспільське лісове господарство” (позивач) 16.07.2004 видано Державний Акт на право постійного користування землею площею 51,96 га, яка розміщена в межах території Бориспільського держлісгоспу, для ведення лісового господарства (а.с. 13).

На зазначеній земельній ділянці в кварталі 49 виділі 2 в Кийлівському лісництві (біля села Кийлів) знаходиться база відпочинку “Дубки”, яка перебуває у володінні і користуванні відповідача-1 –ВАТ “АТАСС-Бориспіль”. Місцезнаходження названої бази відпочинку відображено на Схемі розміщення земельної ділянки, якою користується ВАТ “АТАСС-Бориспіль”, площею 0,84 га (а.с. 21), що не заперечується відповідачами.

Таким чином, на земельній ділянці, яка надана у постійне користування позивачу, знаходиться майно, яким володіє і користується відповідач-1 - ВАТ “АТАСС-Бориспіль”.

Відповідачем-1 не подано суду правовстановлюючих документів на земельну ділянку де знаходиться база "Дубки".

Питання щодо оформлення прав на користування земельною ділянкою бази відпочинку “Дубки” було предметом розгляду комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам Бориспільського району, на засіданнях якої, зокрема 14.10.2004 (а.с. 17), було звернуто увагу на зволікання в оформленні правовстановлюючих документів, у тому числі представників ВАТ “АТАСС-Бориспіль”.

З огляду на встановлені обставини, попередні судові інстанції обгрунтовано застосували до спірних відносин ст. 9 Лісового Кодексу України та ст. ст. 124, 125, 126, 212 Земельного Кодексу України.

Використання землі без правовстановлюючих на це документів кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Доводи скаржника про порушення судами ст. ст. 346, 386, 399 ЦК України, що регулюють питання права власності на майно, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позовні вимоги пред’явлені з приводу порушення відповідачем прав позивача на земельну ділянку, тобто спір виник з питань, що регулюються Земельним та Лісовим Кодексами України.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута відповідно встановленим обставинам, дослідженим доказам з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “АТАСС-Бориспіль” залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.03.2006 та рішення господарського суду Київської області від 22.12.2005 у справі № 257/19-05/17 –без змін.

Головуючий В. Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун