ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.03.2008 року                                                                      Справа № 6/598

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Бородіної Л.І.

Іноземцевої Л.В.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 21.01.2008

при секретарі

судового засідання                    Шабадаш Д.В.

за участю представників сторін

від позивача                              Читідзе Т.Г., дов. №14-04д від 08.01.2008

від відповідача                    Шахов В.В., дов. №05-09 від 08.01.2008

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Державного підприємства „Свердловантрацит”,

м. Свердловськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         10.12.2007

у справі                               № 6/598 (суддя Василенко Т.А.)

за позовом                               Державного підприємства „Свердловантрацит”,

м. Свердловськ

до відповідача                    Державного підприємства „Обласна дирекція

„Луганськвуглеректруктуризація”, м. Стаханов

про                                         стягнення 153006 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.12.07 у справі №6/598 (суддя Василенко Т.А.) відмовлено у задоволенні позову державного підприємства „Свердловантрацит” до державного підприємства „Обласна дирекція „Луганськвуглереструктуризація” про стягнення з відповідача збитків у сумі 153006 грн.

Рішення суду з посиланням на норми статті 19 Конституції України, статті 224 Господарського кодексу України, статті 22 Цивільного кодексу України, статей 32, 33, 36 Господарського процесуального кодексу України мотивоване недоведеністю заявлених вимог.

Позивач у справі, державне підприємство „Свердловантрацит”, не погодився з прийнятим господарським судом рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.

Рішення господарського суду від 10.12.07 не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному з’ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

Місцевий господарський суд не врахував, що відповідач відзивом від 23.11.07 № 05-3994 визнав факт безпідставного користування технологічними мережами для передачі електричної енергії протягом періоду з 01.01.07 до 01.06.07, але не погодився з розміром заявлених збитків і визнав позов частково в сумі 134817 грн. за тарифом, що діяв у 2006 році.

Крім того, позивач вважає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач погодився з вартістю послуг, а тому зобов’язаний відшкодувати вартість послуг по обслуговуванню технологічних мереж у повному обсязі, згідно тарифу 2007 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що сума позовних вимог має бути 134817 грн., але просить суд апеляційну каргу залишити без задоволення.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія

ВСТАНОВИЛА:

На балансі ДП “Свердловантрацит” в особі ВП “Енергоуправління” знаходяться електропідстанції “Володарська в/с” та “10 Володарська н/с” які є джерелом живлення водовідливного комплексу шахти “ім. Володарського”, що належить відповідачу.

Позивач забезпечує оперативне та технічне обслуговування електричних мереж для передачі електричної енергії до межі балансової належності відповідача у справі на умовах визначених договором.

Кожен рік сторони у справі укладали договори “Про спільне використання технологічних мереж”.

Відповідач не підписав договір про спільне використання технологічних мереж на 2007 рік, проте позивач фактично забезпечував можливість для передачі відповідачу електроенергії для електроживлення шахти «ім. Володарського», що завдало позивачу збитки в сумі 153006 грн.

02.04.08 позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача збитків в зазначеній вище сумі.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом відповідач погодився з тим, що не зважаючи на відсутність договірних відносин між сторонами, позивачем надавалися послуги з технічного обслуговування електричних мереж до шахти ім. Володарського та вважає, що сума позову має бути 134817 грн. не більше раніше узгодженої суми вартості послуг за договором на 2006 рік.

Рішенням господарського суду від 10.12.07 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відповідно до статей 99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд переглядаючи рішення в апеляційному порядку користується правами, наданими суду першої інстанції та повторно розглядає справу.

На вимогу суду апеляційної інстанції сторони надали договір № 129Д/06 від 10.02.06, який досліджено судовою колегією та встановлено, що 10.02.06 було укладено договір № 129Д/06 на спільне використання електричних мереж енергопідприємства, за умовами п. 1.1, якого позивач зобов’язався забезпечити оперативне та технічне обслуговування розподільчих мереж, а відповідач у свою чергу зобов’язався здійснювати оплату за використання електричних мереж та поданих послуг.

Статтею 3 названого договору сторони визначили порядок розрахунків та передбачили можливість п. 3.2 договору змінювати вартість послуг у зв’язку із зміною цін на матеріали, заробітної плати та інших змін.

Пунктом 3.3 договору визначено сума договору на І-й квартал.

Додатковими угодами до цього договору сторони змінювали суму договору, останні зміни до п. 3.3 названого договору внесені додатковою угодою, відповідно до якої сума договору у період з 02.11.06 до 31.12.06 складає 249238 грн. 80 коп.

Відповідно до умов пункту 10.1 договору, строк дії договору визначено до 31.12.06 та може бути продовжено на наступний рік, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору не надійде заява від однієї із сторін про його розірвання.

Під час розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні позивач подав клопотання в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру позовних вимог і просить стягнути з відповідача збитки в сумі 134817 грн.

Дане клопотання судовою колегією залишається без задоволення, оскільки можливість збільшення або зменшення позовних вимог на стадії апеляційного провадження Господарським процесуальним кодексом України не передбачена.

Перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку та повноту встановлених місцевим господарським судом фактичних обставин справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов”язків , у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди) –є зобов”язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв”язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушення.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з цього позивач повинен довести, що шкоду заподіяно саме протиправною поведінкою відповідачів у справі, безпосередній причинний зв”язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування, а відповідачі повинні довести, що в діях їх працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Місцевий господарський суд оцінюючи фактичні обставини справи дійшов висновку про недоведеність позивачем заподіяння йому збитків в сумі 153606 грн. з вини відповідача та зазначив, що не підписання відповідачем проекту відповідного договору та лист Міністерства вугільної промисловості України від 30.07.07. на ім’я генерального директора ДП “Свердловантрацит”про те, що з 01.01.07 електрична енергія на водозливні споруди ш.ім. Володарського подавалася у повному обсязі, не може бути доказом заподіяних збитків та підставою для стягнення вказаної вище суми.

Проте, з таким висновком погодитися не можна з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач забезпечував технічну можливість для передачі відповідачу електричної енергії до межі балансової належності.

Щорічно сторони за позовом укладали договори про спільне використання технологічних мереж.

Судовою колегією з’ясовано, що між сторонами за позовом 10.02.06 було укладено договір № 129Д/06 про спільне використання електричних мереж енергопідприємства, за умовами якого позивач забезпечував оперативне та технічне обслуговування розподільчих мереж, а відповідач здійснював оплату за використання електричних мереж та одержаних послуг відповідно кошторису витрат на оперативне та технічне обслуговування мереж.

У зв’язку із збільшенням витрат позивача сторонами змінювалася сума договору додатковими угодами до нього, остання додаткова угода укладена 27.10.2006 року, за умовами угоди сторони визначили суму договору –214843 грн. 20 коп. та строк дії цієї угоди з 01.10.06 по 31.12.06.

Позивач запропонував відповідачу укласти договір про спільне використання технологічних мереж на 2007 рік та направив проект договору відповідачу, відповідачем вказаний проект договору не був підписаний.

Враховуючи те, що джерелом живлення водовідливного комплексу шахти ім.Володарського, що входила до складу відповідача, є електропідстанції, балансоутримувачем яких є позивач, у період з 01.01.07 по 01.06.07 позивач забезпечував технічну можливість для передачі відповідачу електричної енергії в обсягах, визначених відповідно до договору від 10.02.06 № 129Д/06, що підтверджено відповідачем.

Плата за використання електричних мереж згідно умов договору є витратами позивача на оперативне та технічне обслуговування розподільчих мереж.

Відповідач відзивом на позов (а.с. 30) та на апеляційну скаргу визнав, що позивач у спірний період поніс витрати у сумі на утримання електромереж, якими здійснюється передача йому електричної енергії.

Отже, понесені позивачем витрати в сумі 134817 грн., які є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Неповне з’ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, не надання оцінки фактичним обставинам призвело до неправомірних висновків щодо відмови позивачу у стягненні з відповідача збитків в сумі 134817 грн., а тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Щодо решти вимог позивача судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в цій частині позову за їх недоведеністю.

За таких обставин, апеляційна скарга ВП «Енергоуправління»ДП «Свердловантрацит»підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 10.12.07 у справі №6/598 –частковому скасуванню в частині відмови у стягненні збитків в сумі 134817 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за позовом та апеляційною скаргою покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме:

- за позовом –1348 грн. 17 коп. державне мито та 103 грн. 97 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

- за апеляційною скаргою –674 грн. 08 коп. державне мито.

Відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, 3 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Свердловантрацит” на рішення господарського суду Луганської області від 10.12.2007 у справі №6/598 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 10.12.2007 у справі №6/598 скасувати частково.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного підприємства „Луганськвуглереструктуризація”, м. Стаханов, вул.Дзержинського, 14, ід. код 32449971 на користь Державного підприємства „Свердловантрацит”, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1, ід. код 32355669 збитки в сумі 134817 грн. 00 коп., судові витрати за позовом в сумі 1452 грн. 14 коп. та апеляційною скаргою в сумі 674 грн. 08 коп.

5. В решті рішення залишити без змін.

6. Доручити місцевому господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                 Л.В. Іноземцева