СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.08                                                                                 Справа № 10/572.

Суддя Т.М.Мінська, розглянувши матеріали за позовом

Державного підприємства "Дарницький вагоноремонтний завод", м. Київ

до Державного підприємства "Попаснянський вагоноремонтний завод",

м. Попасна

про стягнення 834 грн. 60 коп.

Представники сторін:

від позивача - Донченко О.Г. - юрисконсульт, довіреність № 38 від 08.01.08.;

від відповідача - Шарій О.А.-юрисконсульт, довіреність № 86 від 10.12.07.

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми штрафної санкції в розмірі 834 грн. 60 коп., а саме: пені –702 грн. 82 коп., три відсотки річних –131 грн. 78 коп.

У судовому засіданні 10.01.2008р. відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 24.01.2008р.

24.01.2008р. позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно відповідача. Клопотання відхилено судом, оскільки позивач не обґрунтував, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Згідно з договором № 07/07/31/01-П від 31.07.2007р. ДП «Дарницький вагоноремонтний завод» (Виконавець) - позивач у справі, зобов’язався виконати роботи - виготовити трафарети та пофарбувати для ДП «Попаснянський вагоноремонтний завод»(Замовника) - відповідача у справі піввагони 4 –вісні згідно специфікації № 1, а відповідач - прийняти і оплатити на умовах договору. Згідно специфікації до договору № 07/07/31/01-П від 31.07.2007р. вартість робіт - 69 709 грн. 20 коп.

П. 4.1. Договору передбачено, що Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 100 % від вартості роботи шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня підписання даного договору. 5 банківських днів з дня підписання договору 31.07.2007р. закінчуються 08.08.2007р.

Згідно п. 5.2. Договору передбачено, що в разі порушення строків оплати згідно п. 4.1. Договору покупець сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі, визначеному законодавством.

Виконання умов договору позивачем підтверджується актом від 31.07.2007р.

Відповідачем виконані умови договору по оплаті несвоєчасно, а саме:

Сума 69 709 грн. 20 коп. сплачена 30.08.2007р. .

Тобто, термін прострочення оплати становить 23 дні.

Позивачем нарахована пеня на суму 69 709 грн. 20 коп. за період прострочення 23 дні з 08.08.2007р. по 30.08.2007р. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 702 грн. 82 коп. Також позивачем нараховано 3 % річних на суму 69 709 грн. 20 коп. за період прострочення 23 дні з 08.08.2007р. по 30.08.2007р., що становить 131 грн. 78 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. 231 ч. 2 ГК України, та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань».

Відповідач відзивом № 10-ю від 10.01.2008р. і доповненням № 24-ю від 18.01.2008р. на заперечує проти позову. Відповідач зазначає, що позивач поставив піввагони відповідачу в день укладання договору, 31.07.2007р., а умовами договору передбачено строк виготовлення піввагонів - 30 днів з моменту 100 % попередньої оплати, що на думку відповідача є односторонньої зміною умов договору, а відтак повинно застосовуватись вимоги ст. 530 ЦК України і щодо строку оплати. Також відповідач вважає, що у всякому разі до розміру штрафних санкцій має бути застосована ч. 6 ст. 231 ГУ України.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими з огляду на наступне:

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Договором № 07/07/31/01-П від 31.07.2007р. чітко визначений строк виконання грошового зобов’язання відповідача. Цей строк не пов’язаний з моментом виконання свого зобов’язання позивачем, а лише пов’язаний з моментом укладення договору.

Факт поставки позивачем піввагонів відповідачу в день укладання договору, 31.07.2007р., в той час як умовами договору передбачено строк виготовлення піввагонів - 30 днів з моменту 100 % попередньої оплати, не є зміною договірних зобов’язань, а є лише достроковим виконанням зобов’язань, право на яке передбачено ст. 531 ЦК України. Відповідач не відмовився від прийняття зобов’язання, яке виконано дострокове.

Відтак дострокове виконання зобов’язань позивачем не впливає на строк виконання грошового зобов’язання відповідача.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання зобов’язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, нарахування 3 % річних, що становить - 131 грн. 78 коп. визнається судом обґрунтованим.

При визначення розміру штрафних санкцій необхідно враховувати, що і позивач і відповідач є державними підприємствами. Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Позивач обмежив суму пені розміром подвійної облікової ставки НБУ, що передбачено Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань». Таке обмеження розміру пені не суперечить діючому законодавству не порушує права відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування до розміру штрафних санкцій має ч. 6 ст. 231 ГУ України. Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Дана норма визначає лише одиницю виміру при визначенні штрафних санкцій за порушення грошового зобов’язання, а саме - одиницею виміру є облікова ставка Національного банку України.

Таким чином, суд визнає правомірним обґрунтування нарахування позивачем пені в розмірі 702 грн. 82 коп. Але зважаючи на те, що згідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Враховуючи, що і позивач і відповідач є державними підприємствами, а порушення строку виконання грошових зобов’язань відповідачем не завдало значних збитків позивачу, суд зменшує розмір штрафних санкцій у вигляді пені, що нарахована позивачем у розмірі 702 грн. 82 коп., до суми 351 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача повністю, оскільки розмір штрафних санкцій зменшено за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 85 ГПК України за згодою сторін у судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна, Луганської області , вул. Залізнична, 1, на користь Державного підприємства «Дарницький вагоноремонтний завод», м. Київ, вул. Алма –Атинська, 74, пеню в сумі 351 грн., річні відсотки в сумі 131 грн. 78 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 102 грн. 00 коп. ; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

підписано 29.01.2008р.

Суддя                                                                                 Т.М.Мінська