ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№
8/222

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова
Б.М. -головуючого,

Катеринчук
Л.Й. (доповідач), Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційне подання  та касаційні скарги

прокуратури
Полтавської області в інтересах держави в особі акціонерного комерційного
банку «Україна» акціонерного комерційного банку «Україна» ліквідатора
товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання
«Славутич»ОСОБА_1

на
постанову

Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 09.10.2007

у
справі  господарського суду

№ 8/222
Полтавської області

за
заявою

відкритого
акціонерного товариства «Ремсільгосптехніка»

про
визнання банкрутом

товариства
з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Славутич»

ліквідатор

ОСОБА_1

в судовому засіданні
взяли участь  представники :

від
Генеральної прокуратури України

Громадський
С.О. (посв. №76 від 10.02.2005)

від
АКБ «Україна»

Шаповал
І.В. (дов. №57 від 01.06.2004)

від
заявника

Не
зявились

від
боржника

Директор
Гусєв М.В. (наказ №13 від 02.01.2006) Чирва В.П. (ордер №6182 від 20.02.2008)

ліквідатор

ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В
:

у
квітні 2002 року відкрите акціонерне товариство «Ремсільгосптехніка»звернулося
до господарського суду Полтавської області з заявою про порушення справи про
банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання  «Славутич» (далі -боржника).

Постановою
господарського суду Полтавської області від 12.06.2007 року у справі №8/222,
припинено процедуру санації боржника, визнано банкрутом ТОВ НВО «Славутич»,
відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого
ОСОБА_1, зобов'язано ліквідатора в п'ятиденний строк з дня прийняття даної
постанови опублікувати в офіційному органі преси оголошення про визнання
боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, боржник звернувся до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.10.2007
апеляційну скаргу боржника задоволено, постанову суду першої інстанції
скасовано.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, акціонерний комерційний банк «Україна», ліквідатор боржника ОСОБА_1
звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, а
прокуратура Полтавської області в інтересах держави в особі акціонерного
комерційного банку «Україна»з касаційним поданням, в яких просили:

акціонерний комерційний банк
«Україна»- скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 09.10.2007 та
залишити без змін постанову суду першої інстанції від 12.06.2007, аргументуючи
порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 16, 17,
21 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»(далі -Закону), статті 4-1 Господарського процесуального кодексу
України;

ліквідатор
боржника ОСОБА_1 - скасувати постанову суду апеляційної інстанції від
09.10.2007 та залишити без змін постанову суду першої інстанції від 12.06.2007,
аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема,
статей 16, 17, 21 Закону, статті 4-1 Господарського процесуального кодексу
України;

прокуратура
Полтавської області в інтересах держави в особі акціонерного комерційного банку
«Україна»-- скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 09.10.2007 та
залишити без змін постанову суду першої інстанції від 12.06.2007, аргументуючи
порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 16, 17,
21 Закону, статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
постанову суду апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення
касаційних скарг та касаційного подання, виходячи з такого.

Відповідно
до пунктів 1, 2 статті 21 Закону за п'ятнадцять днів до закінчення санації, а
також за наявності підстав для дострокового припинення санації керуючий
санацією зобов'язаний надати комітету кредиторів письмовий звіт і повідомити
членів комітету кредиторів про час і місце проведення засідання комітету
кредиторів. Звіт керуючого санацією має містити: баланс боржника на останню
звітну дату; рахунок прибутків і збитків боржника; відомості про наявність у
боржника грошових коштів, які можуть бути спрямовані на задоволення вимог
кредиторів боржника; відомості про дебіторську заборгованість боржника на дату
подання звіту та про нереалізовані права вимоги боржника; відомості про стан
кредиторської заборгованості боржника на дату подання звіту.

Згідно
з пунктами 8, 10 статті 21 Закону звіт керуючого санацією та скарги кредиторів
розглядаються на засіданні господарського суду. Про час і місце розгляду
повідомляються керуючий санацією та кредитори, які подали скарги. Про
затвердження звіту керуючого санацією або про відмову в затвердженні
зазначеного звіту, чи про продовження санації, або про затвердження мирової
угоди виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Отже,
законодавцем передбачено обов'язковий перелік питань, які повинен
проаналізувати керуючий санацією у своєму звіті та які свідчать про належне
виконання посадових обов'язків керуючим санацією, що є предметом дослідження в
судовому засіданні за підсумками процедури санації, яке проводиться за участю
кредиторів (комітету кредиторів).

Відповідно
до приписів абзацу 4 статті 1 Закону суб'єкт господарської діяльності може бути
визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його
неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом
вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Отже,  при винесенні постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури суд повинен з'ясувати як актив,
так і пасив боржника та зіставити дані обох величин.

Відомості про актив боржника на час
визнання боржника банкрутом можуть міститися у звіті арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан боржника,
що повинен бути наданий комітету кредиторів, та на основі якого комітет
кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури.

Як
вбачається з матеріалів справи, постановою суду від 12.06.2007 боржника визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Постанова суду вмотивована тим, що
план санації не виконано, вимоги кредиторів: акціонерно комерційного банку
«Україна», Полтавського управління «Нафтосервіскомплект»ВАТ «Укрнафта», Франц
Фуксхубер «Агрархандель ГмБХ»- не задоволені, строки процедури санації
закінчились, економічних підстав для виконання плану санації у боржника немає,
тому спираючись на засідання комітету кредиторів, яке відбулось 11.05.2007 та на
якому одноголосно прийнято рішення щодо припинення процедури санації та
відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції дійшов висновку про
необхідність відкриття ліквідаційної процедури.

Разом
з тим,  судом апеляційної інстанції було
встановлено, комітет кредиторів боржника було обрано на засіданні зборів
кредиторів (протокол №1 від 26.09.2002 (т.3 а.с. 43), у складі: ВАТ
«Ремсільгосптехніка», Полтавське управління «Нафтосервіскомплект»ВАТ
«Укрнафта», Кобилянська МДПІ, зміна якого матеріалами справи не
підтверджується. В засіданні комітету кредиторів від 11.05.2007 брав участь
лише представник акціонерного комерційного банку «Україна»та керуючий санацією
(т.6 а.с. 88). Доказів повідомлення інших кредиторів матеріали справи не
містять. Відтак, апеляційний суд відхилив протокол засідання зборів кредиторів
від 11.05.2007 як належний доказ прийняття комітетом кредиторів рішення про
відкриття ліквідаційної процедури боржника.

Апеляційний
суд встановив, що матеріалами справи не підтверджується надання керуючим
санацією суду звіту разом з обов'язковими додатками до нього.  Апеляційний суд зазначив про необхідність
дослідження судом першої інстанції обставин погашення грошових вимог конкурсних
кредиторів у ході санації з дотриманням законодавства про банкрутство згідно з
реєстром вимог кредиторів та роз"яснив, що тільки після встановлення судом
законності погашення вимог кредиторів - конкурсні кредитори не приймають участі
в подальших процедурах банкрутства. Апеляційним судом було зазначено про
необхідність дослідження  на яку суму не
задоволені конкурсні вимоги вимоги кредиторів АК ПАБ «України», Полтавського
управління «Нафтосервіскомплект»ВАТ «Укрнафта»з огляду на наявність в
матеріалах справи доказів їх погашення боржником.

Окрім
того, апеляційний суд зазначив про необхідність дослідження судом першої
інстанції грошових вимог фірми Франц Фуксхубер «Аграхандель ГмБХ», м. Хьоршин,
Австрія,  які були відхилені ухвалою
господарського суду Полтавської області від 19.08.2002 року (том 1 а.с. 100),
та підставність включення  до реєстру
вимог кредиторів зазначених конкурсних вимог. Судом апеляційної інстанції було
наголошено про те, що ухвала суду першої інстанції від 19.08.2002 року є чинною
та в апеляційному або касаційному порядку не оскаржувалась, а отже апеляційний
суд зазначив на необхідності обґрунтувати включення до реєстру вимог кредиторів
конкурсних вимог фірми Франц Фуксхубер «Аграхандель ГмБХ».

Постанова
суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за
своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід попередніх
процедур, застосованих до боржника, в якому необхідно повно відобразити
обставини, що мають значення для даної справи (суд повинен з'ясувати як актив,
так і пасив боржника та зіставити дані обох величин, відомості про актив
боржника на час визнання боржника банкрутом мають міститися у звіті
арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про
фінансово-майновий стан боржника, що повинен бути наданий комітету кредиторів,
та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної
судової процедури, рішення комітету кредиторів належить приймати компетентним
складом комітету кредиторів, встановлення обставин погашення (припинення)
конкурсних вимог кредиторів проводиться судом за наслідком завершення судових
процедур, в яких відбувається задоволення вимог конкурсних кредиторів, зокрема
процедури санації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові
наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні (Постанова Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 №11)

З
огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в
межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів статей 111-5, 111-7
Господарського процесуального кодексу України, погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що постанова суду першої інстанції винесена з
порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження
обставин погашення вимог кредиторів у процедурі санації боржника, у зв'язку з
чим підлягає скасуванню. Колегія суддів касаційного суду вважає доводи
скаржників такими, що не спростовують висновків апеляційного суду про неповноту
дослідження обставин справи для переходу до ліквідаційної процедури боржника
та  не вбачає підстав для її скасування.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 111-5, 111-7 ,111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України
-

П О С Т А Н О В И В :

1.
Касаційне подання прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі
акціонерного комерційного банку «Україна»та касаційні скарги акціонерного
комерційного банку «Україна», ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Славутич» ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 09.10.2007 залишити без змін.

Головуючий
Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

Н. Ткаченко