ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №09/3644а

"03" жовтня 2008 р.,  11 год.
15 хв.
м. Черкаси

Господарський суд Черкаської
області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі -Мирошниченко Б.В.,

за участю представника позивача
-Романюк О.М. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в
Христинівському районі до підприємця ОСОБА_1, м. Христинівка про стягнення
232,82 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків, -

ВСТАНОВИВ :

Подано адміністративний позов
про  стягнення з відповідача 248,82 грн.
заборгованості до Пенсійного фонду України
по страхових внесках за період січня-березня 2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим,
що згідно акту № 26 від 24.03.2008 року відповідачу було донараховано
фіксований розмір страхового внеску за І квартал 2005 року та направлена вимога
про сплату боргу, яку відповідач не виконав.

У клопотанні від 12.09.2008 року позивач
зменшив суму позовних вимог, у зв'язку з врахуванням частини відрахування
від фіксованого податку, та просив стягнути з відповідача 232,82 грн.
заборгованості зі сплати страхових внесків.

Відповідач у письмових запереченнях
вказав, що позов є незаконним і безпідставним, оскільки
позивачем невірно визначено підвідомчість спору, донарахування страхових
внесків є безпідставним та протизаконним, оскільки порушено вимоги Закону
України  «Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу
2005 року»від 18.09.2006 року №3583.

Відповідач у судове засідання  вдруге не з'явився, батько відповідача
телефонував 02.10.2008 року з повторним клопотанням відкласти розгляд справи, у
зв'язку із захворюванням відповідача.

Суд вважає можливим розгляд справи
без участі відповідача та його представника за наявними матеріалами. При цьому
суд враховує те, що всі клопотання відповідача були розглянуті судом 19 вересня
2008 року, про що відповідачу направлена ухвала суду, докази захворювання
відповідач не подав, судом продовжувався, встановлений ст.122 КАС України строк
розгляду справи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне:

Відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, обрав особливі умови оподаткування -фіксований
податок, відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” від 09.07.2003 року
№1058-IV (далі -Закон №1058) зареєстрований як платник страхових внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду
України (далі - Фонд).

24 березня 2008 року  заступником начальника управління
-начальником відділу обліку надходження платежів Рибаченко Л.Р., відповідно до
Закону №1058 та Інструкції «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року (далі -Інструкція №21-1),
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663 та Закону
України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», проведено перевірку повноти
нарахування та сплати фіксованого розміру страхового внеску за І квартал 2005
року суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, про що складено акт № 26.

Перевіркою встановлено, що відповідно
до п.4 ч.8 Прикінцевих положень Закону №1058, абз.7 п.8 ст. 45 Закону України
«Про Державний бюджет на 2005 рік», п.2 ст. 48, п.4 Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на
2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України», Закону України  «Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року»від
18.09.2006 року №3583 (далі -Закон №3583), відповідач зобов'язаний сплатити
кожен місяць І кварталу 2005 року фіксований страховий внесок, розрахований як
різниця між встановленою ставкою внеску (83,84 грн.) та частиною єдиного або
фіксованого податків, яка згідно Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»№727/98 від
03 липня 1998 року та Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок громадян»становить 42% (єдиний
податок) та 10% (фіксований податок).

За результатами перевірки відповідачу
донараховано 248,82 грн. страхових внесків, та виставлена вимога № Ф-26/1 від
24.03.2008 року про сплату донарахованих сум внесків.

Акт перевірки разом з вимогою
направлений відповідачу рекомендованою кореспонденцією та отриманий ним
03.04.2008р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.
Відповідач оскаржив вимогу позивача. Рішенням від  13.06.2008 року №1 про результати розгляду
скарги, скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Донараховані страхові внески
відповідач добровільно не сплатив.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 5 Закону №1058 встановлено,
що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники
страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками; види
пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних
виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право
на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок
здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним
страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та Накопичувального
фонду; організація та порядок здійснення управління в системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом третім статті 11 Закону
№1058 встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний
податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 5 статті 14 Закону
№1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є застраховані особи,
зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 15 Закону
№1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині
першій статті 12 цього Закону.

У статті 18 Закону №1058 зазначено,
що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється
на всій території України в порядку, встановленому цим Законом; страхові
внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове
законодавство; законодавством не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до пп.4 п.8 Прикінцевих
положень Закону №1058  фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту),
та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Ставки, механізм справляння та
пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
встановлені Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування»від 26 червня 1997 року №400/97-ВР.

Враховуючи наведені норми
законодавства, суд прийшов до висновку, що страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим
законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Закон України «Про внесення змін до
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»від 13
лютого 1998 року №129/98-ВР, регулює питання оподаткування суб'єктів малого
підприємництва. Згідно з вимогами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058
до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Положення п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», якими встановлено, що до внесення відповідних
змін до порядку здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування
громадянами-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків від сум
цього податку, що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються
до Пенсійного фонду України, а 90 відсотків від сум фіксованого податку, що
надійшли до місцевого бюджету, спрямовуються на потреби територіальної громади
за визначеними нею напрямами, не звільняють суб'єктів малого підприємництва,
які сплачують фіксований податок, від сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Щодо правомірності донарахування
відповідачем сум страхових внесків, то суд виходить з того, що відповідно до
статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»за період з
1 січня до 31 березня 2005 року фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності повинні сплатити до Пенсійного Фонду фіксований розмір страхових
внесків за січень, лютий та 30 днів березня із розрахунку 83 грн. 84 коп. за
місяць з урахуванням частини єдиного та фіксованого податків, незалежно від
перерахування їх Держказначейством.

Посилання відповідача на Закон
№3583 щодо незаконності донарахування страхових внесків суд вважає
безпідставним, оскільки вказаний Закон регулює відносини щодо страхових
внесків, які були сплачені в сумі єдиного або фіксованого податку та не
перераховані Державним казначейством до Фонду. В процесі розгляду справи
позивач зменшив суму позовних вимог, враховуючи інформацію ДПІ у
Христинівському районі щодо сплати відповідачем фіксованого податку за
січень-березень 2005 року у сумі 160 грн., відповідно, просив стягнути з
відповідача 232,82 грн. страхових внесків (248,82 грн. фіксований розмір страхового
внеску -16,00 грн. частина фіксованого податку, яка б мала надійти до Фонду
(10% від сплаченого фіксованого податку).

Дії позивача щодо складення акту
№26 про донарахування фіксованого розміру страхових внесків та виставлення
вимоги про сплату боргу суд вважає такими, що відповідають положенням ст. 20
Закону №1058, п.п.5.9, 8.3 Інструкції №21-1.

Згідно п.3 ст. 106  Закону №1058, розділу 8 Інструкції №21-1
територіальний орган Пенсійного фонду України надсилає страхувальникам, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми
недоїмки.

Оскільки в установлений
десятиденний строк відповідач борг не сплатив, то відповідно до пп. 3.8 п.3 ст.
106 Закону №1058 позивач має право вимагати стягнення з відповідача зазначеного
боргу.

Частиною 1 статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач
довів та обґрунтував свої позовні вимоги. Заперечення відповідача ґрунтуються
на неправильному тлумаченні ним норм права.

З огляду на викладене, суд вважає,
що при донарахуванні страхових внесків та виставленні вимоги позивач діяв  на підставі, у межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення;  безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;  пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з
урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; та  своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає доведеним право позивача на стягнення 232,82 грн.
заборгованості зі сплати страхових внесках до Пенсійного фонду України  за період січня -березня 2005 року.

Відповідно до ст. 94 та Прикінцевих
і перехідних положень КАС України з відповідача на користь держави підлягає
стягненню судовий збір в сумі 2,33 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1:

- на користь Управління Пенсійного
фонду України в  Христинівському районі,
Черкаська область, м. Христинівка, вул. Леніна, 31, ідентифікаційний код
21366797, (р/р  1 ОПЕРВ  Черкаського обласного управління ВАТ
„Державний ощадний банк України”, МФО 354507) -232,82 грн. заборгованості зі
сплати страхових внесків;

- в доход Державного бюджету
України через  Державну податкову
інспекцію у Христинівському районі, м. Христинівка, вул. Гонти, 2 для зарахування
на реєстраційний рахунок УДК в м. Черкаси № 0002 банк -ГУДКУ  в Черкаській області, МФО 854018, код
22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095 -2,33
грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає
поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський
суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ
Н.М.Курченко

Постанова складена у повному обсязі
06 жовтня 2008 року.