ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 17-28/264-06-6506

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий

Муравйов О. В.

Судді

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року

по справі

№ 17-28/264-06-6506 Господарського суду Одеської області

за позовом

Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт"

до

Одеської міської ради

про

визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача:

Конончук О. В. –дов. від 26.12.07 № 020п/7-450

від відповідача:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.12.2007 року по справі № 17-28/264-06-6506 касаційна скарга Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" була прийнята до провадження, а розгляд справи був призначений на 05.02.2008 року.

В судове засідання 05.02.2008 року представник відповідача не з'явився, про існування поважних причин неявки суд не повідомив. Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, виходячи з приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представника позивача в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2007 року по справі № 17-28/264-06-6506 (суддя Зуєва Л. Є.) задоволений позов Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" до Одеської міської ради: визнано за позивачем право власності на нерухоме майно –гуртожиток, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 11-А. Судові витрати в сумі 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу стягнуті з відповідача на користь позивача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності фактів належності спірного майна позивачу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року по справі № 17-28/264-06-6506 (головуючий суддя Бандура Л. І., судді Бойко Л. І., Величко Т. А.) рішення місцевого суду скасовано, провадження у справі припинено на підставці п. 1 ст. 80 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір порушує права та інтереси фізичних осіб, однак останні не можуть бути залучені до участі у справі в силу положень ст. ст. 1, 21, 26, 27 ГПК України.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. В касаційній скарзі заявник стверджує про порушення судом при прийнятті постанови норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не наданий, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Для визначення підвідомчості спору необхідно враховувати одночасно положення статей 1, 21 та 12 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 1). У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності (ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі є Державне підприємство "Одеський морський торгівельний порт", яке є юридичною особою. Відповідачем є Одеська міська рада, яка також відповідає наведеним в ст. ст. 1, 21 ГПК України критеріям сторони в господарському процесі.

Спір про визнання права власності на нерухоме майно, яким є гуртожиток, підвідомчий господарським судам України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

За таких обставин висновок апеляційного господарського суду про непідвідомчість спору господарським судам є помилковим. Тому підстав для припинення провадження у справі не було.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги в цій частині Вищий господарський суд України вважає обгрунтованими.

Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, є однією з основних засад судочинства.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач стверджує, що судом не було здійснено повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, як того вимагає ст. 43 ГПК України. Відповідач в апеляційній скарзі стверджує також про невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи.

На відміну суду апеляційної інстанції, касаційна інстанція позбавлена можливості збирати докази, давати їм оцінку, встановлювати обставини справи, які не були встановлені судами першої та апеляційної інстанції (ст.ст. 1115, 1117 ГПК України).

Оскільки скасувавши рішення суду інстанції та припинивши провадження у справі, апеляційний господарський суд не надав оцінки доводам, викладений в апеляційній скарзі, не здійснив повторно в повному обсязі розгляд справи, як того вимагає ч. 1 ст. 101 ГПК України, з метою забезпечення реалізації конституційного права сторін на апеляційне оскарження, суд касаційної інстанції вважає за необхідне направити справу до суду апеляційної інстанції для нового розгляду.

На підставі викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117-12 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торгівельний порт" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року по справі № 17-28/264-06-6506 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Головуючий

О. Муравйов

Судді

А. Полянський

Г. Фролова