ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" лютого 2008 р.

Справа № 20/264-07-8436

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської області;

до відповідача Любашівська центральна районна лікарня

про стягнення 221418,9грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

Від позивача: Яблонський Ю.М., Котюжинський В.С.

Від відповідача: Бурлака Г.Я.

СУТЬ СПОРУ: Управління Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської області звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Любашівської центральної районної лікарні 221418,90 грн., посилаючись на те, що в період дії правовідносин з найму (оренди) управлінням ПФУ було здійснено витрати на капітальний ремонт приміщення терапевтичного відділення Любашівської лікарні у вищезазначеній сумі. Законодавчо встановленими підставами заявлених позовних вимог позивач у тексті позовної заяви та у судовому засіданні, в якому здійснювався технічний запис, зазначив ч.2 та 3 ст.776 Цивільного кодексу України. В обґрунтування заявлених вимог та на виконання ухвали суду від 7.11.2007р. позивач надав контракти на виконання ремонтних робіт, проектно-кошторисну документацію та акти прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає у зв’язку з тим, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували необхідність проведення капітального ремонту, крім того, рішенням господарського суду Одеської області від 2.10.2006р. договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю визнаний недійсним.

Дослідивши обставини справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

20.11.2001р. між Любашівською центральною районною лікарнею в особі головного лікаря Бурлаки Г.Я. та Управлінням Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської області (назва зазначена відповідно до доповнення до договору від 1.07.2002р.) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

У відповідності до умов п. 1.1 укладеного договору балансоутримувач (лікарня) забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 45, загальною площею 1160 кв.м, а також утримання прибудинкової території, а орендар (Управління ПФУ) бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Розрахунки за електроенергію, водопостачання та теплоенергію будуть проводиться згідно встановлених лічильників.

При цьому, орендар користується приміщенням, яке складається з будівлі відділення терапії загальною площею 1160 кв.м., розміщене на 2 поверхах будівлі, вартістю 70760 грн., відповідно до плану розміщення приміщення, що додається до договору. Зазначене орендоване приміщення використовується відповідачем для офісу районного відділу Пенсійного фонду України.

У відповідності до вимог п. 2.1.1 зазначеного договору балансоутримувач зобов’язався забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов’язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Крім цього, відповідно до умов п. 2.1.2 позивач зобов’язався надавати орендарю комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами.

В свою чергу позивач по справі взяв на себе зобов’язання дотримуватись вимог встановлених правил користування будівлею та приміщеннями за цим договором. Крім цього, п. 2.2.3 зазначеного договору встановлено, що позивач зобов’язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі, або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідної вартості приміщення, а також за комунальні послуги. Відповідно до п. 5.1 даного договору, він був укладений договір на 10 років, тобто до 31.12.2012р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 2.10.2006р., прийнятим за позовом Любашівської центральної районної лікарні, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.11.2001р. визнаний недійсним на майбутнє. Зазначеним рішенням Управління Пенсійного фонду було виселено з будівлі відділення терапії Любашівської центральної лікарні загальною площею 1160 кв.м, розташованої по вул. Леніна,45 у с.м.т. Любашівка Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.01.2007р. рішення першої інстанції залишено без змін. Однак судом зазначено, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.11.2001р. не є договором оренди комунального майна, про що свідчить предмет цього договору, а лише визначає порядок та умови розподілення витрат між Балансоутримувачем та Орендарем під час користування орендованим майном.

Проаналізувавши наявні у справі документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна, а саме будівлі терапевтичного відділу Любашівської центральної районної лікарні площею 1160 кв.м., яка розташована за адресою: с.м.т. Любашівка, вул. Леніна,45, слід вважати неукладеним, оскільки сторонами не дотримано потрібної письмової форми, яка є обов’язковою для даного виду правочину, особливого порядку, встановленого законодавцем для оренди комунального майна, у тому числі в частині укладення договору належним орендодавцем, а також не досягнуто згоди по всіх істотних умовах орендної угоди, вказаним в ст.10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”. За таких обставин, за змістом зобов’язального права України договір від 20.11.2001р., яким по суті врегульовано лише правовідносини по відшкодуванню витрат Балансоутримувача за спожиті Орендарем комунальні послуги, є вторинним по відношенню до основного договору оренди комунального майна та не може вважатись законним за відсутності основної орендної угоди, яка сторонами не укладалась у встановленому порядку.

Залишаючи без змін вищезазначену постанову суду від 18.01.2007р., Вищий господарський суд зазначив, що оскільки договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю лише визначає порядок та умови розподілення витрат між Балансоутримувачем та Орендарем під час користування орендованим приміщення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що він не є договором оренди, про що свідчить предмет цього договору, а є вторинним по відношенню до основного договору оренди та не може вважатися законним за відсутності основної орендної угоди, яка сторонами у встановленому порядку не укладалась.

Враховуючи недотримання юридичними особами письмової форми, обов'язкової для даного виду правочину, особливого порядку, встановленого для оренди комунального майна, в т.ч. укладення договору належним орендодавцем або отримання від такого орендодавця згоди на укладення договору, тобто згоди по всіх істотних умовах договору оренди, визначених в ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", висновок судів про відсутність належним чином укладеного договору оренди між сторонами у справі є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Приймаючи до уваги, що судовими рішеннями по справі № 17/179-06-6773 за позовом Любашівської центральної районної лікарні до Управління Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської області, які набрали законної сили, встановлено, що договір оренди між сторонами не укладався, суд доходить до висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин ст.776 Цивільного кодексу України, що визначає порядок ремонту речі, переданої у найм (оренду).

Посилання позивача в якості підстав стягнення на п. 2.1. договору також не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки договором передбачений зовсім інший порядок здійснення витрат на ремонт будівлі та їх відшкодування.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 776 ЦК України, на яку посилається позивач, визначає наступний порядок ремонту речі, переданої в найм. 1.Поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. 2.Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. 3. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має, зокрема, право відремонтувати річ та вимагати відшкодування вартості ремонту.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи (контракт № 5 від 25.09.02 (а.с.62-63) із протоколом щодо узгодження ціни робіт (а.с.64), №5 від 25.09.2002р. (а.с.74-75), із протоколом щодо узгодження ціни робіт (а.с.76), договір №1 від 14.03.2002р. (а.с.79), із протоколом щодо узгодження ціни робіт (а.с.80), договір підряду №3 (а.с.83), із протоколом щодо узгодження ціни робіт (а.с.85), всі перелічені договори укладені на виконання поточного, а не капітального ремонту.

Крім того, згідно до листа Держбуду України від 30.04.2003 № 7/7-401 „Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів”, капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних, робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

Відповідно до п.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затверджено Наказом Держбуду України від 05.12.2000 N 273, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2000 р. за N 945/5166, зазначене положення встановлює порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів. Положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування.

Згідно до п. 1.1. положення дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Згідно до п.2.1 Для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції держархбудконтролю такі документи:

а) заяву забудовника (замовника), (додаток 1);

б) рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування;

в) документ, що посвідчує право власності забудовника (замовника) чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт містобудування;

г) комплексний висновок державної інвестиційної експертизи;

ґ) документи про призначення відповідальних виконавців робіт (виконроба, осіб, що виконують технічний нагляд, авторський нагляд);

д) затверджену в установленому порядку проектну документацію (будівельний генеральний план та паспорт фасаду в двох примірниках, пояснювальна записка для реєстрації).

У разі проведення реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, споруд та інших об'єктів без зміни цільового призначення об'єкта замовник (забудовник) крім рішення виконавчого органу відповідної ради, Київської та Севастопольської державної адміністрації про дозвіл на будівництво подає також копію документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмову згоду його власника на проведення зазначених робіт.

Крім того, оцінюючи вимоги про стягнення витрат в сумі 221 418,9 грн., суд звертає увагу, що у кошторисі на 2002 рік (а.с.33-34) та лімітній довідці №29 про витрати з бюджету (а.с.35) зазначено про виділення коштів на капітальний ремонт в сумі 74 419 грн., у акті прийому-передачі приміщення від 4.09.2007р. (а.с.51) зазначено про проведення капітального ремонту на суму 71 418 грн., в тому числі вартість проектно-кошторисної документації на газ на суму 10541 грн., експертиза проекту на суму 439,7 грн., ремонт даху на суму 20 297 грн., що в сумі складає 31 276,7 грн.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що по-перше позивачем не доведено факт здійснення ним капітального ремонту споруди на заявлену суму, взагалі, та необхідності його проведення у розумінні ст.776 ЦК України, зокрема, а також приймаючи до уваги, що судами встановлений факт відсутності між сторонами правовідносин оренди, що виключає можливість стягнення вартості ремонту, навіть у разі його доведення, на підставі зазначених позивачем норм, у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Любашівському районі Одеської області, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Щавинська Ю.М.