ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2008 р.

Справа № 8/146

За позовом Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми “БКО”, м. Чернівці,

до Лужанського експериментального заводу, смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області,

про стягнення заборгованості в сумі 736 грн.

Суддя Паскарь А. Д.

Представники:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Зінчук П.Ф., довіреність від 28.12.2007

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство виробничо-комерційна фірма “БКО”, м. Чернівці, звернулося з позовом до Лужанського експериментального заводу, смт Лужани Кіцманського району, про стягнення 736,00 грн.

Позов мотивується тим, що 20.04.2000 позивач поставив відповідачу дріжджову етикетку в порядку самовивозу в кількості 80 кг на загальну суму 736,00 грн. Однак, відповідач в порушення норм Цивільного кодексу України, незважаючи на направлену на адресу останнього претензію від 25.07.2002 про погашення заборгованості, вказану суму боргу не погасив.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.05.2003 провадження у справі було зупинено до вирішення господарським судом Чернівецької області справи № 4/538/б про банкрутство відповідача.

Розпорядженням голови господарського суду Чернівецької області від 11.02.2008, у зв’язку з перебуванням судді Черв’якова Є.В. у відпустці, дану справу передано судді Паскарю А.Д.

Ухвалою суду від 27.02.2008 провадження у справі було поновлено а її розгляд призначено на 19.03.2008.

У наданому відзиві відповідач просить провадження у справі припинити, посилаючись на те, що в 2001-2006 роках, коли господарським судом Чернівецької області відносно відповідача велось провадження у справі про його банкрутство, позивач не звернувся з письмовими заявами з вимогами до відповідача, а тому відповідно до вимог статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги позивача вважаються погашеними.

Позивач, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судовому засіданні не забезпечив, та про причини його неявки суд не повідомив. У зв’язку з цим справа розглядається без участі представника позивача за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, виходячи з такого.

Заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі суми позову підтверджується копією накладної № 52 від 20.04.2000, актом звірки взаємних розрахунків сторін від 18 грудня 2001 року.

Однак, з даним позовом позивач звернувся 07.05.2003, в той час коли оголошення про порушення відносно відповідача справи про банкрутство було опубліковано в газеті “Голос України” 20.04.2002.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Отже в даному випадку позивач вважається конкурсним кредитором. В процесі розгляду справи про банкрутство відповідача всі подані до суду вимоги кредиторів було включено до Реєстру вимог кредиторів та до мирової угоди по справі № 4/538/б, яка затверджена ухвалою господарського суду Чернівецької області від 05.04.2006. Однак вимог позивача в цих документах не значиться.

А тому, якщо позивач не звернувся у місячний строк з дня публікації оголошення про порушення відносно відповідача справи про банкрутство з заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, господарський суд поновлює провадження у справі та відмовляє у задоволенні позову на підставі частини 2 статті 14 Закону, якою встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, –не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Дане положення також кореспондується і в рекомендаціях Президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 № 04-5/1193 про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з покладенням судових витрат на позивача.

На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, статтями 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя А. Д. Паскарь