ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"18" грудня 2008 р.

Справа № 14/269

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 14/269

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс”, м. Дніпропетровськ

до відповідача дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, м. Кіровоград

про стягнення 1 012 318,08 грн.

Представники

від позивача – Головко В.В., довіреність №б/н від 05.12.2008 р.

від відповідача – Бондар Р.В., довіреність №1 від 01.08.2008 р.

від відповідача - Миргородська А.О., довіреність №1118 від 19.09.2008 р.

Подано позов про стягнення з дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” заборгованість за поставлену продукцію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 732 384,19 грн., пеню у розмірі 117 931,09 грн., 3% річних у розмірі 9 666,48 грн., збитки у розмірі 77 404,76 грн., а всього 1 012 318,08 грн., що при арифметичному підрахунку не відповідає загальній сумі показників, зазначених до стягнення.

В зв'язку з частковим погашенням боргу подано уточнення позовних вимог, згідно якого позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлену продукцію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 632 384,19 грн., пеню у розмірі 117 931,09 грн., штраф у розмірі 84 598,04 грн., 3% річних у розмірі 9 666,48 грн., збитки у розмірі 77 404,76 грн., а всього 921 984,56 грн.

Судові витрати в сумі 10 123,18 грн. державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу позивач просить покласти на відповідача.

Відповідач подав заперечення на позов та зазначив, що позовні вимоги на предмет настання грошового зобов'язання як і розрахунки штрафних санкцій зроблено позивачем з порушеннями та є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки товар було отримано відповідачем в інші строки набагато пізніше, про що свідчать ж/д накладні. Дана обставина унеможливлює вважати позовні вимоги обґрунтованими.

В судовому засіданні 10.12.2008 р. судом оголошено перерву до 12.12.2008 р. о 15.30, 12.12.2008 р. судом оголошено перерву до 18.12.2008 р. о 16.00.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ “Альянс” (постачальник) та дочірнім підприємством “Кіровоградський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (покупець) укладено договір поставки №3/03-06 від 20.01.2006 року.

За умовами даного договору (пункт 1.1) позивач зобов'язався передати чи поставити відповідачу продукцію (бітум дорожний марки БНД 60/90, БНД 90/130 та нафтопродукти за замовленням), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлену продукцію.

Згідно пункту 3.1 договору ціна на товар, що поставляється за цим договором складає 1 450 грн. за тону в тому числі ПДВ без транспортних витрат. Ж/д тариф та транспортні послуги сплачуються окремо за поданими ж/д накладними та товаротранспортними накладними.

Відповідно до пункту 3.3 договору зміна ціни відображається в специфікаціях, але не повинна перевищувати установлені граничні ціни.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що вартість поставленої продукції підлягає сплаті на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 днів з моменту фактичної поставки продукції, при цьому згідно пункту 5.4 договору датою передачі та прийняття продукції вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

За умовами пункту 4.2 договору в разі поставки продукції, яка не відповідає по якості вимогам, стандартам, відповідач відмовляється від її прийняття і оплати, до усунення всіх недоліків та порушень, складає акт та викликає в дводенний термін позивача.

Згідно пункту 7.5 за прострочення терміну оплати на поставку для кожної партії товару відповідач сплачує позивачу пеню 0,1% від суми несвоєчасно сплаченого товару, за кожен день прострочки платежу.

Договір вступив в дію з моменту його підписання і діє до 31.12.2008 року, а в частині взаєморозрахунків – до повного виконання сторонами своїх обов'язків. Договір підписаний представниками сторін та посвідчений печатками підприємств.

Додатковими угодами № 9 від 01.04.2008 р., № 10 від 12.05.2008 р., № 11 від 01.07.2008 р. до договору № 3/03-06 від 20.01.2006 р. сторонами вносилися зміни до пункту 2.2 договору щодо ціни за поставлену продукцію та загальної суми угоди разом з ПДВ та тарифом на перевезення.

Додаткові угоди підписані представниками сторін та посвідчені печатками підприємств.

Відповідно до статей 193, 265 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором поставки одна сторона – постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За нормою статті 692 цього Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем здійснена поставка відповідачу продукції партіями на загальну суму 3 343 215,32 грн., в тому числі вартість транспортних послуг, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 42-54) з печаткою та підписом уповноваженої особи відповідача.

При цьому умовами договору, а саме пунктом 5.4 сторони передбачили, що датою передачі та прийняття продукції вважається дата підписання сторонами видаткових накладних.

Доказів наявності будь-яких зауважень з боку відповідача щодо якості продукції, а саме відмов від прийняття та оплати товару до усунення недоліків та порушень, складання актів та виклик представників позивача з приводу поставки неякісної продукції на протязі дії договору № 3/03-06 не відбувалося, що підтвердив в судовому засіданні керівник позивача та не заперечив представник відповідача.

Матеріали справи свідчать, що поставка товару здійснювалась за рахунок позивача та вартість ж/д тарифу та транспортних послуг виставлялася до оплати відповідачу на підставі рахунків (а.с. 29-41), які включали в себе як вартість товару, так і вартість ж/д тарифу та транспортних послуг. Послуги по транспортуванню з визначеною вартістю приймалися відповідачем без заперечень, про що свідчать видаткові накладні (а.с. 42-54).

Ціна на поставлену продукцію відповідає зазначеній в додаткових угодах до договору №3/03-06 від 20.01.2006 р. та не перевищує регіональних граничних цін, затверджених начальником служби автомобільних доріг у Кіровоградській області та погоджених заступником голови Державної служби автомобільних доріг України.

На кожну партію товару позивачем виставлені рахунки до оплати (а.с. 29-41), які оплачені відповідачем не в повному обсязі та з порушенням строку оплати, у зв'язку з чим існує заборгованість в розмірі 573 215,32 грн.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки умовами договору поставки № 3/03-06 від 20.01.2006 р. передбачено, що датою передачі та прийняття продукції вважається дата підписання сторонами видаткової накладної, тобто факт поставки продукції від постачальника до покупця фіксується саме підписанням сторонами видаткової накладної, суд погоджується з позицією позивача, що вартість поставленої продукції підлягає сплаті протягом 30 днів з моменту зафіксованої в видаткової накладної дати поставки продукції. В зв'язку з чим суд не може погодитися з позицією відповідача, яка викладена в запереченнях від 12.12.2008 р., вих. № 43 без врахування умов договору поставки № 3/03-06, а саме пункту 5.4 договору.

Доказів оплати за товар в сумі 573 215,32 грн. відповідачем суду не подано.

Отже, позовні вимоги про стягнення 573 215,32 грн. боргу за отриману продукцію, в тому числі транспортні послуги та ж/д тариф згідно договору поставки № 3/03-06 від 20.01.2006 р., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 59 168,87 грн., 3 % річних в розмірі 9 666,48 грн., пеню 0,1 % в розмірі 117 931,09 грн., 7 % штрафу в розмірі 84 598,04 грн., а всього 271 364, 48 грн. за період з 06.05.2008 р. по 19.11.2008 р. з урахуванням суми простроченого платежу та кількості днів простроченої заборгованості згідно поданого розрахунку станом на 14.11.2008 року та уточненого розрахунку суми позову.

Позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню в силу наступного.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем вірно обраховано інфляційні витрати в розмірі 59 168,87 грн. та 3 % річних в розмірі 9 666,48 грн., в зв'язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Аналогічні положення стосовно стягнення неустойки передбачені статтями 230, 231 Господарського кодексу України.

При цьому за нормою статті 231 цього Кодексу передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Так у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В позовній заяві та уточненні позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 117 931,09 грн. та штраф в розмірі 84 598,04 грн. на підставі розрахунків станом на 14.11.2008 р.

Аналізуючи уточнений розрахунок суми позову, що доданий позивачем до уточнення позовних вимог судом встановлено, що в підсумку графи 14 (пеня 0,1 %) позивач зазначає загальну суму пені в розмірі 106 776,22 грн., що не відповідає дійсності, оскільки при підрахунку пені за період з 13.10.2008 р. по 19.11.2008 р. з простроченого платежу в сумі 55 519,36 грн. за 120 днів прострочки в графі 14 замість 6 662,32 грн. пені помилково зазначає 0,00 грн., за період з 06.08.2008 р. по 14.11.2008 р. з простроченого платежу в сумі 77 875,36 грн. за 101 день прострочки в графі 14 замість 7 865,41 грн. пені помилково зазначає 3 372,87 грн.

Отже при підрахунку судом пені з урахуванням умов договору та частини 2 статті 231 Господарського кодексу України її розмір складає 117 931,09 грн., як заявлено позивачем в позові.

Враховуючи умови договору поставки №3/03-06 від 20.01.2006 р., норми статті 231 Господарського кодексу України та непроведення відповідачем своєчасних розрахунків за поставлену продукцію та надані транспортні послуги, приймаючі до уваги розрахунок суми позову станом на 14.11.2008 р. доданий до позовної заяви та уточнений розрахунок позову доданий до заяви про уточнення позовних вимог з урахуванням виявлених помилок при здійсненні підрахунку пені, господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 117 931,09 грн., 7 % штрафу в розмірі 84 598,04 грн.

В той же час господарський суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення збитків в розмірі 77 404,76 грн. в силу наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до частини першої статті 7 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України, при цьому відповідно до частини першої статті 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Отже спеціальні норми Господарського кодексу України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами Цивільного кодексу України, які містять відповідне загальне регулювання, а тому правила частини першої статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої збитки відшкодовуються в частині, не покритій штрафними санкціями (залікова неустойка), підлягають переважному застосуванню перед правилами частини першої статті 624 Цивільного кодексу України, відповідно до якої неустойка підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (штрафна неустойка).

Враховуючи, що заявлена до стягнення сума збитків покривається штрафними санкціями, господарський суд керуючись нормами частини першої статті 232 Господарського кодексу України відмовляє в задоволенні позовних вимог в частини стягнення з відповідача збитків в розмірі 77 404,76 грн.

В судовому засіданні 18.12.2008 р. представником відповідача подано клопотання про перенесення слухання справи та витребування від позивача ж/д накладних та товаротранспортних накладних, оскільки позовні вимоги на предмет настання грошового зобов"язання як і розрахунки штрафних санкцій було зроблено позивачем з порушеннями та є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки товар було отримано відповідачем в інші строки набагато пізніше, про що свідчать ж/д накладні та товаротранспортні накладні, як наслідок дана обставина унеможливлює вважати позовні вимоги обгрунтованими.

Господарський суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки за умовами договору поставки 3/03-06 від 20.01.2006 р. датою передачі та прийняття продукції сторони домовились вважати дату підписання сторонами видаткової накладної.

Належним чином підписані та скріплені печатками підприємств видаткові накладні, що свідчать про дату прийому-передачі продукції знаходяться в матеріалах справи і є достатнім доказом для визначення строку настання грошового зобов"язання та обрахування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кіровоград, вул. Полтавська, 38, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" (49070, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 31, ) 573 215,32 грн. основного боргу, інфляційні витрати в розмірі 59 168,87 грн., 3 % річних в розмірі 9 666,48 грн., пеню 0,1 % в розмірі 117 931,09 грн., 7 % штрафу в розмірі 84 598,04 грн., 9 349,13 грн. державного мита та 109,06 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кіровоград, вул. Полтавська, 38, ) в доход державного бюджету (отримувач коштів - УДК у м. Кіровограді, банк отримувача - ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, р/р 0002, код 24145329) - державне мито в сумі 96,66 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам.

Суддя