СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.08                                                                                 Справа № 5/725

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання” в особі Краснодонської філії, м. Краснодон Луганська область

до Відкритого акціонерного товариства "Сімейкінське", с. Сімейкіне Луганської області

про стягнення 573 грн. 69 коп.

Суддя

Закропивний О.В.

Секретар с.з.

Мелехова О.С.

За участю:

Від позивача

Піганова Н.А., довіреність № 52 від 01.01.08.

Від відповідача

Шевченко О.В., довіреність № 12 від 10.01.08.

До початку слухання справи від представників сторін вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача двократної вартості різниці між фактично спожитою та договірною величиною у сумі 573,69 грн.

Позивач позов підтримав.

Відповідач відзивом на позовну заяву, яка здана у судовому засіданні 11.02.08., позов не визнає і вважає позовні вимоги тами, що не підлягають задоволенню, зокрема посилаючись на, що звіт про використану електроенергію не є підставою для висновку про перевищення договірної величини.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення сторони, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 01.07.06. №191 про постачання електричної енергії позивач (постачальник) здійснював постачання електричної енергії відповідачу (споживач).

Відповідно до п. 4.4.2 зазначеного договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 Договору, відповідач сплачує позивачу двократну вартість різниці фактично спожитої договірної величини.

Так, договірна величина споживання електричної енергії між позивачем та відповідачем за листопад 2006 року складала 300000 кВТ*г.

Відповідач, відповідно до 5.5 Договору, листом від 15.11.06. зменшив договірну величину споживання електричної енергії за листопад до 110 000 кВТ*г.

Відповідно до звіту про споживання електроенергії на листопад 2006 року підписаного уповноваженими особами, відповідач спожив за зазначений місяць 110 890 кВТ*г, споживши понад договірної величини 890 кВТ*г.

Відповідачу позивачем був наданий рахунок на сплату зазначеної суми.

На цей час відповідач виставлений рахунок не сплатив.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилання відповідача про те, що звіт про використану електроенергію не є підставою для висновку про перевищення договірної величини не заслуговує на увагу оскільки відповідно до п.2.3.3. Договору саме на відповідача покладається обов’язок знімати покази розрахункових засобів обліку, оформляти результати відповідно о Додатку та направляти уповноваженого представника у відділу збуту позивача для подання акту і отримання рахунків для здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію та інших платежів передбачених Договором.

За таких обставини вимога позивача щодо стягнення двократної вартості різниці між фактично спожитою та договірною величиною у сумі 573,69 грн. є обґрунтованою, підтверджуються матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Сімейкінське", с. Сімейкіне Луганської області ідентифікаційний код 00851608 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання” в особі Краснодонської філії, вул. Лобачевського,44, м. Краснодон Луганська область, ідентифікаційний код 26204119 на р/р №400, МФО 364014 ВАТ «Державний ощадний банк України»двократну вартость різниці між фактично спожитою та договірною величиною у сумі 573грн. 69 коп., на р/р № АППБ “Райффайзенбанк банк Аваль” МФО 304007, Код 24197094 державне мито у сумі –102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

18.02.2008 р.

Помічник судді А.В.Бабаян