СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.01.08
Справа №  7/383/07

Суддя   Кутищева Н.С.

За позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1,
смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька область

до відповідача Якимівської
державної сортодослідної станції, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька
область

Суддя
Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача        ОСОБА_2, дов. б/н від 23.10.2007 р.

Від відповідача    Фоменко О.С., дов. № 251 від 20.12.2007 р.

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на користь позивача 12400,00 грн. збитків   в
вигляді неодержаного прибутку (втрачена вигода).

11.10.2007 р. порушено провадження
у справі, розгляд якої призначено на 26.11.2006 р.  Ухвалою суду від 26.11.2007р., за клопотанням
сторін, строк вирішення спору було продовжено -до 11.01.2008 р., розгляд справи
відкладено на  24.12.2007 р. В
продовженому судовому засіданні 24.12.2007 р. було оголошено  перерву до             09.01.2008 р.

24.12.2007 р. в судовому засіданні
позивач надав суду письмову заяву, якою зменшив суму позовних вимог.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК
України, прийнята до розгляду судом. Спір розглядається в сумі 8887,50 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
ст. ст. 22, 610, 629  Цивільного кодексу
України, ст. 224 Господарського кодексу України та  договором від 29.11.2005р. №29/11, просить
стягнути з відповідача  8887 грн. 50 коп.
збитків  в вигляді неодержаного прибутку
(втрачена вигода), яку він отримав би у тому разі, коли б відповідач виконав
умови договору  і передав фуражне зерно
пшениці у заліковій вазі 20 тон на суму 6000,00 грн. у власність позивачу, а
той мав би можливість реалізувати дане насіння за вищою ціною.

Відповідач проти позову заперечує,
вказує на відсутність його вини, просить
відмовити в задоволені позовних вимог, як необґрунтованих (відзив
долучено до матеріалів справи).

За клопотанням представників сторін
судове засідання ведеться без застосування

технічних засобів фіксації судового
процесу.

Розгляд справи закінчено 09.01.2008 р. оголошено рішення суду в повному
об'ємі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем
29.11.2005р. було укладено договір № 29/11 купівлі-продажу товару
(надалі-договір).

У відповідності до п. 1.1 договору,
відповідач  зобов'язався передати товар у
власність позивача, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар,
найменування та характеристика якого приведені в п. 1.2. даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, товар,
який є предметом договору поставки по діючому договору, відвантажується
в заліковій вазі на Якимівськой  КХП на
картку позивача, в строк до 25 липня 2006 року.

Згідно п. 5.1. договору, розрахунок
по даному договору між позивачем та відповідачем здійснюються шляхом
перерахування внесення позивачем оплати на розрахунковий рахунок або в касу
відповідача в строк до 01.12.2005 р.

На виконання умов договору позивач
свої зобов'язання  виконав в повному
обсязі  та в строк до 01.12.2005р.
здійснив предоплату, що підтверджується платіжним дорученням     № 19 від
29.11.2005р. про перерахування 6000,00 грн.

Відповідач, у встановлений п. 4.1.
договору строк до 25.07.2006р. не зробив поставку оплаченого позивачем товару.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору…

Не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язань крім випадків, передбачених законом.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК
України.

Згідно п. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України  якщо  продавець,
який  одержав  суму
попередньої  оплати товару,  не передав товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати  передання  оплаченого
товару   або   повернення
суми попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання по поставки товару у
визначені договором строки.

Відповідно ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття  629 Цивільного кодексу України, передбачає що
договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.10.2006 р. у
справі         № 9/293/06 було задоволено
позовні вимоги ПП ОСОБА_1, на його користь з Якимівської державної
сортодослідної станції стягнуто фуражне зерно пшениці у заліковій вазі 20 тон
на суму 6000,00 грн., а також 1200,00 грн. неустойки за порушення строків
поставки, 80,79 грн. державного мита та 93,46 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач рішення господарського
суду № 9/293/06  у добровільному порядку
не виконав, тому, позивач звернувся до господарського суду з заявою про  зміну способу виконання рішення шляхом
звернення  стягнення на грошові кошти
боржника.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.08.2007 р. у справі          № 9/293/06 було задоволено заяву
позивача і змінено спосіб виконання рішення господарського суду Запорізької
області від 23.10.2006 р. у справі № 9/293/09 шляхом звернення стягнення на
грошові кошти боржника -Якимівської державної сортодослідної станції в
сумі  6000,00 грн.

Господарським судом було видано відповідний
наказ про стягнення з Якимівської державної сортодослідної станції на користь
Приватного підприємця ОСОБА_1 6000,00 грн.

Лише 12.09.2007р., згідно наказу
господарського суду Запорізької області,
Державною виконавчою службою Якимівського  району Запорізької області було стягнуто з
відповідача на користь позивача   6000,00
грн.

У зв'язку з цим, позивач просить
стягнути з відповідача 8887 грн. 50 коп.
збитків у вигляді неодержаного прибутку (втрачена вигода), який
він отримав би у  разі, коли би
відповідач виконав належним чином свої зобов'язання по договору: передав
фуражне зерно пшениці у заліковій вазі 20 тон на суму 6000,00 грн. у власність
позивачу, а той мав би можливість реалізувати дане насіння за вищою ціною.

Згідно ст. 224 ГК України учасник
господарських відноси, який порушив господарське зобов'язання або установлені
вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно зі ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою,   яка
допустила господарське правопорушення, включаються:   вартість
втраченого,   пошкодженого  або
знищеного   майна,  визначена відповідно до вимог
законодавства;  додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам,
вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів  тощо),
понесені   стороною,  яка
зазнала  збитків  внаслідок
порушення  зобов'язання другою
стороною;  неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона,  яка  зазнала
збитків,  мала  право
розраховувати  у  разі
належного  виконання зобов'язання
другою стороною;   матеріальна   компенсація
моральної   шкоди   у
випадках,  передбачених законом.

Позивач  вказує на наявність вини з боку відповідача у
невиконанні останнім своїх зобов'язань і
заподіяння позивачу збитків в вигляді
неодержаного прибутку (втрачена вигода)
в сумі  8887 грн. 50 коп.  В обґрунтування вини і наявності збитків в
вигляді втраченої вигода позивач надав суду договір міни від 01.10.2006р. №
01/10-1.

Судом  не приймається до уваги доводи позивача і
надане обґрунтування суд не вважає належними доказами, що підтверджують
наявність у  позивача збитків в вигляді
втраченої вигоди (неодержаного прибутку), поскільки договір куплі-продажу №
29/11 між позивачем і відповідачем   був
укладений 29.11.2005р., а договір міни укладений між позивачем і ПП НВП
“Прогрес” 01.10.2006р. і відповідно по цьому договору між сторонами була
здійснена бартерна операція по передачі товару, тобто відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між заявленою сумою збитків в  вигляді неодержаного прибутку і  протиправною поведінкою відповідача,
поскільки зі змісту договору міни  не
вбачається, що поніс якісь затрати чи неодержав прибуток, відсутні докази , що
з вини відповідача позивач не зміг виконати якісь зобов'язання і внаслідок
цього неодержав запланований прибуток.

Для настання  відповідальності в вигляді стягнення збитків
необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність збитків,
протиправна поведінка заподіювача збитків, причинний зв'язок між збитками та
протиправною поведінкою заподіювача, вина. Перераховані підстави визнаються
загальними оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування
збитків, якщо інше не передбачено законом. Відсутність однієї із перелічених
складових виключає застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Отже надані позивачем документи та
розрахунок збитків не можуть бути підставою для
покладання на відповідача обов'язку для відшкодування позивачу збитків в
вигляді неодежаного прибутку в сумі 8887 грн. 50 коп.

Враховуючи вищевикладене в позові
слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК
України, судові витрати, в частині задоволеної суми, слід покласти на
відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 33, 34,
43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя
Н.С. Кутіщева