ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.08 Справа №8/407/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В.

при секретарі Лола Н.М.

За участю представників від позивача – ДолгаМ.О., довіреність №18 від 17.01.2008 р.; від відповідача – не з’явився;

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія «Укртранс» на рішення господарського суду Запорізької області від 08.11.2007 р. у справі № 8/407/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливна компанія «Серіол - Плюс», м. Запоріжжя (далі ТОВ «ПК «Серіал - Плюс»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія «Укртранс», м. Запоріжжя (далі ТОВ «УТК «Укртранс»);

про спонукання відповідача виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.04.2007 р. по справі №7/74/07 та сплати суму боргу

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 48 від 21.01.2008 р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Хуторной В.М., судді – Кричмаржевський В.А., Мірошниченко М.В., якою справу № 8/407/07 прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.11.2008 р. у справі № 8/407/07 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 419688,76 грн. основного боргу та 1703 грн. судових витрат.

Вказане рішення мотивоване тим, що оскільки відповідач не надав суду доказів виконання мирової угоди, позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «УТК «Укртранс», відповідач по справі, звернулося з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушення норм процесуального права, на думку заявника апеляційної скарги, полягає в тому, що господарським судом безпідставно не взято до уваги клопотання про відкладання розгляду справи 08.11.2007 р. на більш пізній строк, через що судом порушено ст. 22 ГПК України, оскільки направити іншого представника в судове засідання 08.11.2007 р. у підприємства не було можливості. Просить суд рішення від 08.11.2008 р. по даній справі скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити.

Представник відповідача у судове засіданні не з’явився та листом №121 від 22.01.2008 р. просить суд перенести розгляд справи у зв’язку із знаходженням юрисконсульта у відрядженні. Вказане клопотання колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано будь – яких доказів про його відрядження.

ТОВ «ПК «Серіал - Плюс», позивач по справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність та обґрунтованість судового рішення. З апеляційною скаргою не погоджується, оскільки мирова угода була підписана з ініціативи саме ТОВ «Укртранс», відповідно до якої, останній повинний був сплати суму боргу, що складає 469688,76 грн. в строк до 01.07.2007 р. В даному випадку відповідач не виконав умови мирової угоди та не зробив жодної пропозиції щодо сплати на користь ТОВ ПК «Серіал – Плюс». Одноразове перерахування 03.07.2007 р. коштів в сумі 50000 грн. на користь позивача не є виконання мирової угоди в повному обсязі. Крім того, звертає увагу суду на безпідставність доводів заявника апеляційної скарги на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Представник у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

За заявою представника позивача судовий процес здійснювався без застосування технічних засобів фіксації та в судовому засіданні 22.01.08 р. було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Сутність спору: Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.04.2007 р. по справі №7/74/07 затверджено мирову угоду Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливна компанія «Серіал – Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія». За умовами цієї угоди боржник – відповідач по справі зобов’язався погасити суму заборгованості в розмірі 469688,76 грн., суму державного мита в розмірі 4897 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення до 01.07.2007 р. Взяті на себе зобов’язання по даній мировій угоді боржник виконав частково, а саме перерахував 50000 грн. на розрахунковий рахунок позивач, що підтверджується випискою банку Філія Банку «Фінанси та кредит» від 03.07.2007 р. Доказів сплати решти боргу суду відповідачем не надано.

Стягнення з відповідача на користь позивача 419688,76 грн. решти боргу та 1500 грн. сплачених адвокатських послуг було предметом спору в суді першої інстанції.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.11.2007 р. по справі № 8/407/07 позовні вимоги задоволено, з чим не погодився відповідач.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 абзацу 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов’язанні установлено строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Як свідчать матеріали справи, відповідач за мировою угодою від 19.04.2007 р. по справі №7/74/07 зобов’язався до 01.07.2007 р. сплатити позивачу борг в сумі 469688,76 грн., державне мито в сумі 4897 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. Взяті на себе зобов’язання за вказаною мировою угодою виконав частково, сплативши 03.07.2007 р. 50000 грн. Доказів сплати решти боргу відповідачем суду не надано.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містяться і в ст. 193 ГК України.

Отже, виконання зобов’язання відповідно до умов мирової угоди повинно виконуватися належним чином та встановлений строк, оскільки мирова угода є одним із засобів вирішення господарського спору, що стосується прав та обов’язків сторін.

За таких обставин та з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 419688,76 грн.

Крім того, господарським судом правомірно стягнуто з відповідача 1500 грн., сплачених позивачем адвокатських послуг на підставі договору №88 від 03.09.2007 р. про надання адвокатських послуг. Згідно з п. 10 роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» № 02-5/78 від 04.03.1998 р. із змінами, витрати позивачів та відповідачів, пов’язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об’єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суду, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п’ятою статті 49 ГПК України.

В даному випадку частина п’ята статті 49 ГПК України відносить до числа судових витрат суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката.

Посилання відповідача на порушення господарським судом норм процесуального права, а саме ст. 22 ГПК України є безпідставним, оскільки відповідачем при наданні заяв про відкладання розгляду справи жодного разу не було надано будь – яких доказів, що підтверджують неможливість представника бути присутнім у судовому засіданні (лікарняного листа або копії ухвали про розгляд справи в іншому суді), як не було і надано будь якого заперечення чи то пояснення щодо позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає. Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія «Укртранс» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 08.11.2007 р. у справі № 8/407/07 – без змін.

Постанову оформлено відповідно до ст.84 ГПК України 24.01.2008 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Кричмаржевський В.А. Мірошниченко М.В.