ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

25.02.2008

Справа
№2-7/1475-2008

За
позовом Фонду майна Автономної Республіки Крим (м. Сімферополь, вул.
Севастопольська, 17)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Про
спонукання укласти додаткову угоду до договору.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача  - Мельніков І. В., предст.,
дов. №01/4371 від 27.09.2007 р.

Від
відповідача -  ОСОБА_1, паспорт.

Суть справи: Фонд майна Автономної
Республіки Крим звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з
позовом, в якому просить зобов'язати Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 укласти додаткову угоду до договору оренди державного нерухомого майна
від 01.12.2006 р. в редакції Фонду майна АР Крим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі статті 118 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
та Порядку перегляду договорів оренди державного нерухомого майна у зв'язку із
зміною орендних ставок, відповідачу була направлена додаткова угода про
внесення змін до договору оренди від 01.12.2006 р., яка відповідачем підписана
не була. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач проти позову заперечував з
мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Оскільки матеріали справи в достатній
мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду
справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

01.12.2006
р. між Фондом майна Автономної Республіки Крим (Орендодавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Орендар) був укладений договір оренди
державного нерухомого майна, згідно з п. 1.1 якого Орендар передає державне
нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 200,1 кв. м.,
розташовані в лікувально-фізкультурному корпусі ДП «СКЛЦ «Феміда» за адресою:
Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, вул. Фрунзе, 26-28, що знаходиться на
балансі Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр
«Феміда», а Орендар приймає у строкове платне користування за актом
приймання-передачі (Додаток №1). Майно передається в оренду з метою
розташування косметичного кабінету площею 167,5 кв. м. та фітобару площею 32,6
кв. м.

Відповідно
до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку
орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від
04.10.1995 р. №786 (зі змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий
місяць оренди вересень 2006 року 741,84 грн., у тому числі: 70% - 519,26 грн.,
30% - 222,58 грн.

Матеріали
справи свідчать, що разом із супровідним листом №03/3597 від 24.07.2007 р.
Фондом майна Автономної Республіки Крим на адресу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 була направлена додаткова угода 31 до вищевказаного договору
оренди, якою, серед іншого, був збільшений розмір орендної плати до 4234,19
грн. Необхідність внесення змін до договору оренди позивач обґрунтовує
Постановою Кабінету Міністра України від 27.12.2006 р. №1846, якою були внесені
зміни до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного
майна та затверджені нові орендні ставки за використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств.

Аналогічне
звернення позивача з проханням підписати додаткову угоду викладене в листі
№03/4727 від 23.10.2007 р. У цьому листі Фонд майна Автономної Республіки Крим
додатково посилається на те, що статтею 118 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» передбачено, що договори оренди державного та
комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року (крім договорів на оренду
державного та комунального майна, укладених бюджетними установами, Пенсійним
фондом України та його органами, а також щодо цілісних майнових комплексів), у
шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду відповідно до
встановленої норми.

Листом
від 05.11.2007 р. відповідач відмовився від укладання додаткової угоди до
договору оренди з тих підстав, що пунктами 10.2 та 10.3 Договору оренди від
01.12.2006 р. встановлено, що умови договору зберігають дію протягом всього
строку договору, у тому числі і в тих випадках коли після його укладання
законодавством встановлені правила, які погіршують положення орендаря.

Вважаючи
вказану відмову Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 такою, що не
відповідає положенням чинного законодавства України, позивач звернувся до суду
за захистом свого права.

Всебічно
та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи
та фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги Фонду майна Автономної Республіки Крим не
підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так,
статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

При
цьому, згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або
розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В п.
10.2 укладеного між сторонами договору оренди від 01.12.2006 р. передбачено, що
умови цього договору зберігають чинність протягом всього терміну цього
договору, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством
встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов'язань
Орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Відповідно
до п. 10.3 Договору зміни і доповненням або розірвання цього договору
допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонується
внести, розглядаються протягом 20 днів з дати їх подання до розгляду іншою
стороною. Однобічна відмова від виконання договору і додаткових угод до нього
не допускається.

Усі
зміни та доповнення, внесені до цього договору, вважаються дійсними лише у тому
разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами (п.
10.10 Договору).

Наведені
вище положення, на думку суду, кореспондуються зі статтею 627 Цивільного
кодексу України, якою закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже,
укладеним між сторонами договором, виконання якого є обов'язковим, передбачено,
що у випадку зміни законодавства, якщо ці зміни погіршують становище Орендаря,
умови договору оренди продовжують діяти. Суд звертає увагу на те, що зміни, які
були внесені до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду
державного майна Постановою Кабінету Міністра України від 27.12.2006 р. №1846,
значно погіршують положення позивача, позаяк збільшують розмір первісно
встановленої орендної плати майже в шість разів, а отже, не можуть бути внесені
до договору без згоди відповідача на це.

Крім
того, суд звертає на те, що ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що
у разі істотної зміни обставин,  якими
сторони  керувалися при укладенні
договору,  договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін,  якщо  інше
не  встановлено  договором
або  не випливає із суті зобов'язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити,  вони не уклали
б  договір  або уклали б його на інших умовах.

Якщо  сторони
не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з
обставинами,  які істотно змінились, або
щодо його розірвання,   договір   може
бути   розірваний,   а
з  підстав, встановлених  частиною
четвертою  цієї  статті,
-  змінений   за рішенням
суду  на  вимогу
заінтересованої  сторони  за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили  з  того,
що така зміна обставин не настане;

2) зміна  обставин
зумовлена  причинами,  які заінтересована сторона  не
могла  усунути   після
їх   виникнення   при
всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання  договору
порушило  б  співвідношення  майнових інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того,  на що вона
розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв
ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована
сторона.

Отже, ст. 652 ЦК України формулює
розгорнені правила, спрямовані на захист інтересів сторін договору у разі
істотної зміни обставин. Законодавець в цьому випадку визнав, що зміст прав та
обов'язків, які виникли у сторін на підставі договору, доцільно змінити з метою
зберегти той баланс інтересів сторін, якого було досягнуто при укладенні
договору і який виявився порушеним у зв'язку з істотною зміною обставин.
Підставою зміни або розірвання договору може бути істотна зміна обставин, якими
сторони керувалися при укладенні договору. Визначення істотності змін обставин
наводиться в абзаці другому ч. 1 ст. 652 ЦК України.

Ч. 2 ст. 652 ЦК України встановлює, що у
разі недосягнення між сторонами договорі згоди щодо його розірвання, договір
може бути змінений за рішенням суду. Це можливе за наявності одночасно всіх
умов, що встановлені п. 1 - 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України. Сторона, яка вимагає
розірвання або зміни договору, повинна довести, що момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна не настане. Ця ж сторона повинна
довести, що її вина в неусуненні причин, які привели до зміни обставин,
відсутня. В п. 2 ч. 2 ст. 652 ЦК України передбачено поняття вини як
непроявлення всієї турботливості та обачності, які вимагались від сторони. Суд
звертає увагу на те, що про турботливість та обачність сторони йдеться тільки
стосовно усунення причин після їх виникнення. Непроявленню стороною
турботливості та обачності стосовно запобіганні настанню цих причин правового
значення не надається.

У той же час, всупереч вимогам ст.
ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, Фонд майна Автономної
Республіки Крим не надав суду доказів того, що обставини, які виникли при
виконанні договору оренди від 01.12.2006 р., змінилися істотно настільки, що
потребують внесення змін до зазначеного договору. Виникнення ж необхідності
отримання орендної плати в більш значному розмірі, порівняно з первинними
умовами договору, не є істотною зміною обставин.

Суд звертає увагу на те, що
запропоновані позивачем зміни, навпаки, можуть призвести до порушення майнових
прав Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, а також до погіршення умов за
договором порівняно з умовами, що були в ньому зафіксовані раніше, у той час як
приписами статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що метою внесення
змін до договору на підставі цієї статті є збереження балансу інтересів сторін.
Збільшення ж розміру орендної плати майже в шість разів порушить зазначений
баланс та, як вже було вказано раніше, не відповідає пункту 10.2 договору
оренди, який передбачає збереження умов договору впродовж його дії навіть у
випадку зміни норм законодавства.

За таких обставин, суд не вбачає
правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.