ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.01.08 р.                     Справа № 2/383пд

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Москаленко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Горлівськтепломережа” м. Горлівка

до відповідача: Колективного підприємства Горлівський завод “Побутрадіотехніка” м. Горлівка

про вирішення неурегульованих розбіжностей за договором № 107 від 19.09.2007р. на поставку теплової енергії та прийняти пункти 4.2.1., 5.2., 6.5. договору № 107 від 19.09.2007р. у редакції позивача

За участю

представників сторін

від позивача: Лапіна Н.В., Мачин О.М. - за довір.

від відповідача: Щукін О.Л. – за довір.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Горлівськтепломережа” м. Горлівка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Колективного підприємства Горлівський завод “Побутрадіотехніка” м. Горлівка про вирішення неурегульованих розбіжностей, що залишилися по договору № 107 від 19.09.2007р. на поставку теплової енергії та просить прийняти пункти 4.2.1., 5.2., 6.5. договору № 107 від 19.09.2007р. у редакції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на проект договору № 107 від 19.09.2007р., протокол розбіжностей від 08.10.2007р., протокол погодження розбіжностей № 08/12129 від 31.10.2007р. Як на правові підстави заявленого позову позивач посилається на норми Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Закону України “Про теплопостачання”, ст. 181 ГК України.

В обґрунтування своєї редакції спірного пункту 4.2.1 договору позивач посилається на рішення Горлівської міської ради від 31.10.01р. № ІІІ/20 “Про встановлення меж повноважень підприємств з експлуатації об’єктів комунальної власності”, яким визначений така межа як зовнішній обріз будівлі незалежно від типу вузла управління. Також, позивач посилається на єдність системи тепло забезпечення вбудованого приміщення відповідача із системою опалення всього житлового будинку.

В обґрунтування позиції по спірному пункту 6.5 договору, позивач посилається на те, що питання відповідності температури повітря у приміщеннях – 18 градусів врегульовано нормативними актами України, зокрема, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, відповідними КТМ, ДБН. Зазначені нормативні акту є обов’язковими для виконання сторонами та не потребують окремого визначення температури повітря в договорі.

Також, позивач посилається на визначення законодавством порядку перерахування вартості послуг теплопостачання у випадках неякісного постачання чи не постачання теплової енергії. Щодо застосування штрафних санкцій у вигляді двохдобової вартості теплової енергії за кожний день, в якому мало місце порушення температурного режиму, які пропонуються відповідачем, то позивач вважає це безпідставним, оскільки не передбачено чинним законодавством та не є обов’язковою умовою для даного договору.

Щодо спірного пункту 5.2 договору, позивач вважає тариф на послуги з тепло забезпечення є регульованою ціною та затверджується органами місцевого самоврядування та набувають чинності з моменту винесення відповідного рішення радою. У зв’язку з чим, не може змінюватися за угодою сторін, на чому наполягає відповідач.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вказує на те, що не може прийняти спірні пункти до договору, оскільки позивач безпосередньо не виконує зобов’язання з теплопостачання, так як по спірному пункту 4.2.1 договору постачає теплову енергію лише до обрізу будівлі, а у подальшому теплова енернія розподіляється по мережам комунальним підприємством, на балансі та в обслуговуванні якого знаходяться такі мережі. Тобто, відповідач визначає свій статус у цих правовідносинах як Субабонента.

Також, відповідач заперечує проти автоматичної зміни тарифів, та невказання у договорі нормативної температури, оскільки протиречить ст. 188, п. 3 ст. 276 ГК України, є зловживанням монопольним становищем на ринку.

У додаткових запереченнях, наданих суду 11.12.07р., 03.01.08р., відповідач надав додаткові пояснення в обґрунтування своєї позиції по спірному пункту 4.2.1 договору, вважаючи, що оскільки позивач наполягає на поставці теплової енергії до обріза будівлі, то відповідний договір позивач повинен укласти із комунальним підприємством, на балансі якого знаходиться будівля, а відповідач як субабонент повинен укладати договір та сплачувати за теплову енергію ЖЕКу, оскільки останній поставляє теплову енергію від обрізу будівлі.

У письмових поясненнях від 15.01.08р. та 21.01.08р. відповідач наполягав на визначенні межі належності та експлуатації теплових мереж – до стояка в межах квартири, посилаючись при цьому на пункт 22 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05р. № 630.

Щодо інших спірних пунктів позиція відповідача не змінилася, по штрафним санкціям наполягає на тому, що в силу ст. 231 п. 4 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначений, то застосовується розмір передбачений договором. У зв’язку з цим, відповідач вважає правомірним, враховуючи монопольне становище позивача, застосування штрафних санкцій в його редакції.

Процесуальний строк вирішення справи продовжувався за клопотанням сторін до 28.01.08р.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007р. відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України Закритим акціонерним товариством “Горлівськтепломережа” направлено Колективному підприємству Горлівський завод “Побутрадіотехніки” проект договору на поставку теплової енергії (в вбудоване в житлові будинки нежитлові приміщення) № 107 від 19.09.2007р., підписаний з боку позивача.

10.10.2007р. Колективне підприємство Горлівський завод “Побутрадіотехніка” м. Горлівка направило на адресу позивача підписаний спірний договір з протоколом розбіжностей.

01.11.2007р. позивачем на адресу відповідача було направлено протокол узгодження розбіжностей від 31.10.2007р. до договору № 107 від 31.10.2007р., який відповідач підписав та повернув на адресу позивача.

У зв’язку з тим, що в результаті укладення договору № 107 від 31.10.07р. сторони не досягли домовленості щодо змісту пунктів 4.2.1., 5.2., 6.5, Закрите акціонерне товариство “Горлівськтепломережа” звернулося до господарського суду із вимогами про зобов’язання прийняти п.п. 4.2.1., 5.2., 6.5. в його редакції. Зокрема, позивач наполягає на прийнятті спірних пунктів договору у наступній редакції:

Пункт 4.2.1. – Забезпечувати поставку теплової енергії Споживачу до границі розподілу теплових мереж між Постачальником та комунальним підприємством, на утриманні якого знаходиться житловий будинок, в яке вбудоване нежитлове приміщення Споживача.

Пункт 5.2. – В разі зміни тарифів (системи оплати) Обласною державною адміністрацією або уповноваженим нею органом місцевого самоврядування, сторони автоматично вводять зміни в розрахунки за послуги теплопостачання з часу введення змін в дію.

Пункт 6.5. – В разі неякісного надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, перерахунок вартості послуг здійснюється в відповідності з Правилами надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води та водовідведенню, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630.

Відповідач просить зазначені пункти викласти в його редакції, а саме :

Пункт 4.2.1. – Постачальник зобов’язаний забезпечити подачу тепло енергії Споживачу, підтримувати температуру в приміщенні Споживача в відповідності з санітарно-гігієнічними нормами (не нижче 18 градусів цілодобово). В разі якщо температура в приміщенні буде опускатися нижче 18 градусів, Постачальник сплачує Споживачу штраф в розмірі 2-ої добової вартості тепло енергії за кожну добу, в яких були допущені порушення температурного режиму. В разі систематичного порушення 2 та більше раз Споживач має право в односторонньому порядку розірвати договір.

Пункт 5.2. – В разі зміни тарифів ці зміни можуть здійснюватися тільки лише по попередньому письмовому погодженню Споживача. В разу не згоди Споживача на зміну тарифів договір вважається розірваним.

Пункт 6.5. – В разі неякісного надання послуг температура в приміщенні не відповідає санітарно-гігієнічним нормам нижче 18 градусів Цельсія Постачальник оплачує Споживачу штрафні санкції в розмірі двократної добової вартості належної до поставки вартості тепло енергії за кожну добу. При систематичному неякісному наданню послуг 2 та більше разів в продовж опалювального періоду Споживач має право в односторонньому порядку розірвати договір.

Вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок укладання договорів визначений ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади.

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст.184 ГК України. Так, відповідно до ч.3 ст.184 ГК України укладенні господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладання господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Дослідивши наданий позивачем договір, суд дійшов до висновку, що спірний договір про постачання теплової енергії за своїм змістом та своєю правою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм статті 714 Цивільного кодексу України та статей 275- 277 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Преамбулою Закону України “Про теплопостачання” визначено, що ним регулюються відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії та інші.

Відповідно до Статуту Закритого акціонерного товариства “Горлівськтепломережа” предметом діяльності Товариства є виробництво, транспортування і розподіл теплової енергії між споживачами у вигляді тепла на опалення, гаряче водопостачання і вентиляцію.

Ліцензією серії АВ № 345063, виданої 18.06.2007р. Міністерством з питань житлово-комунального господарства України Закритому акціонерному товариству “Горлівськтепломережа” надано право на виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії (крім певних видів господарської діяльності у сфері теплопостачання).

Таким чином, в силу сфери господарювання, предмету діяльності, позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією, одночасно виробником та виконавцем комунальних послуг, зокрема, з опалення (постачання теплової енергії).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Горлівської міської ради від 05.10.2005р. № 1111 “Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг в житловому фонді міської ради” Комунальні підприємства “Калініна” та “Кіровський” визначені виконавцями послуг з утриманню будинків і споруд та при будинкових територій.

Рішенням виконкому Горлівської міської ради № 1087 від 20.09.06р. затверджений перелік послуг з утримання будинків, споруд та при будинкових територій для населення м. Горлівки, відповідно до якого, виконавці зазначених послуг зобов’язані надавати, у тому числі, й обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло забезпечення, промивання систем опалення, здійснювати підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період. Також, вартість вказаних послуг входить до розміру тарифів комунальних підприємств з утримання будинків, споруд та при будинкових територій, що вбачається з рішення та додатку до нього Горлівської міської ради від 23.08.06р. № V/6-3.

Відповідно до договорів на утримання житлових будинків та прибудинкових територій від 01.08.01р. та від 19.10.01р., укладених між власником житлового фонду – міською Радою м. Горлівка та Комунальним підприємствам “Кіровський” та “Калініна” останнім передані функції по утриманню житлових будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до статті 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками таких відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Зазначена норма закону кореспондується із пунктом 2 ст. 22 та пунктом 4 ст. 26 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, за змістом яких передбачений обов’язок виробника укласти договір з виконавцем про умови надання житлово-комунальних послуг. Зазначені відносини регулюються окремим договором між виробником та виконавцем, в разі якщо останній не є виробником.

На виконання вказаних вимог законів, між Закритим акціонерним товариством “Горлівськтепломережа” (виробник) та Комунальним підприємством “Кіровський” та “Калініна” (виконавець) укладені відповідні договори № 681, № 680 від 15.10.07р. про умови надання послуг з централізованого опалення.

Відповідно до предмету зазначених договорів, виробник забезпечує виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд Виконавця, незалежно від форм власності, для забезпечення Споживачів (населення) послугами з централізованого опалення відповідно до діючих норм до межі розподілу – зовнішньої поверхні стіни теплової камери, яка належить Виробнику і розташована в бік Виконавця, в якій встановлена запірна арматура на відгалуженні до Споживача по ходу нагрітого теплоносія. Для реалізації умов договорів Виробник приймає на себе зобов’язання поставляти теплову енергію для забезпечення централізованого опалення Виконавцю відповідно до діючих норм до межі розподілу.

За цим договором Виконавець забезпечує розподіл, регулювання подачі теплової енергії, відповідно до діючих норм, для забезпечення централізованого опалення у середині будинку, здійснює утримання, ремонт та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення.

Отже, як вбачається із змістів вказаних договорів, рішень Горлівської міськради, комунальні підприємства “Калініна” та “Кіровський” ніяких зобов’язань із теплозабезпечення та теплопостачання житлових будинків та приміщень в них не мають.

Як видно із наданих відповідачем документів, йому на праві власності належить вбудоване приміщення загальною площею 660,1 кв.м., що розташоване у жилому будинку за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Пушкінська, 25. На праві оренди відповідач користується вбудованим приміщенням загальною площею 40,0 кв.м., що розташоване у жилому будинку за адресою: м. Горлівка, вул. Чернікова, буд. 47.

Зазначені приміщення є об’єктами, що підлягають забезпеченню тепловою енергією, згідно додатків № 1, № 2 до спірного договору, актів технічного огляду об’єктів.

Будинки, в яких знаходяться вказані приміщення відповідача, є багатоквартирними житловими будинками, які знаходяться на обслуговуванні та утриманні відповідно Комунальним підприємствам “Кіровський” та “Калініна”, та з якими відповідачем укладені договори на участь орендарів нежитлових приміщень, що знаходяться в будинках жилого фонду, в експлуатаційних витратах з утримання будинків та при будинкової території. Зазначені обставини підтверджуються наявними матеріалами справи, зокрема, додатками до договорів про умови надання послуг з централізованого опалення № 680, № 681 від 15.10.07р. та договорами на участь в експлуатаційних витратах № 26 від 01.10.06р., від 01.05.02р. бн.

Судом встановлено, що внутрішня система опалення цих житлових будинків є централізованою, теплопостачання здійснюється по централізованим мережам від зовнішньої мережі позивача (котелен № 6, № 2), та є єдиною із системою опалення приміщень, які належать відповідачу. Внутрішня система опалення знаходиться на балансах, на утриманні та в експлуатаційному обслуговуванні вищевказаних комунальних підприємств.

Доказів на підключення приміщень відповідача до будь-яких інших джерел теплопостачання, ніж до централізованої системи, у тому числі, автономного, децентралізованого, змішаного, сторонами суду не надано.

Викладені обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом довідками від 09.01.08р., від 11.01.08р. Комунальних підприємств “Калініна”, “Кіровське”, планами внутрішньо квартальних тепломереж котелен № 2, № 6.

Рішенням Горлівської міської ради від 31.10.2001р. № ІІІ/20-19 “Про встановлення меж повноважень підприємств по експлуатації об’єктів комунальної власності” встановлена межа повноважень по утриманню та експлуатації теплових мереж та їх ввід в житлові будинки: по зовнішньому обрізу будівлі, споруди, незалежно від типу вузла управління.

Доказів оскарження зазначеного рішення або його скасування сторони суду не надали.

Відповідно до письмових пояснень позивача № 06/7 від 17.01.08р., а також, наданих пояснень виконуючим обов’язки технічного директора ЗАТ “Горлівськтепломережа” Мачиним О.М., який приймав участь у судових засіданнях, система опалення приміщень позивача була запроектована та є єдиною цілісною з внутрішньою системою опалення будинків, тобто всі центральні стояки опалення що проходять у будинках - спільні. У зв’язку з чим, встановити межу балансової належності безпосередньо між КП “Горлівський завод “Побутрадіотехніка” та ЗАТ “Горлівськтепломережа” на внутрішній системі опалення житлового будинку, в які вбудовані нежитлові приміщення відповідача та інших власників, неможливо з технічного обґрунтування.

Особливості регулювання відносин у сфері теплопостачання, визначені статтею 5 Закону України “Про теплопостачання”, вони викликані об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, у тому числі, централізованим теплопостачанням споживачів від теплоелектроцентралей і котелень, які входять до об'єднаної енергетичної системи України. У зв’язку з чим, та в силу ст. 19 цього ж Закону, споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо.

З урахуванням викладеного та вимог закону, не приймаються судом до уваги заперечення відповідача відносно того, що постачання теплової енергії повинно здійснюватися до стояка споживача.

Крім того, не беруться судом до уваги, й посилання відповідача в обґрунтування цієї позиції, на Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05р. № 630 “Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору”. А саме, суд виходить з наступного.

Зазначений типовий договір розроблений для укладання договорів з власниками квартир (будинку садибного типу), підлягає застосуванню у правовідносинах із населенням та юридичними особами, яким належать житлові приміщень.

Як було встановлено вище, відповідачу належать на праві власності та користування вбудовані приміщення у жилих будинках, а ні житлові квартири. Зазначені приміщення мають статус та відносяться до нежитлового фонду, тому положення зазначеного типового договору не підлягають застосуванню при укладанні договорів на теплопостачання нежитлових приміщень.

Крім того, судом встановлено, що відповідач фактично користується тепловою енергією, що поставляється позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами на включення опалення від 17.10.07р., від 20.10.07р., а також, актами перевірки тепло забезпечення саме об’єктів відповідача від 19.12.07р., 24.12.07р., 09.01.08р., 09.01.08р. Зазначені акти підписані диспетчерами та бригадирами, що працюють у відповідача. Отже, відповідач, відповідно до визначення в Законі України “Про теплопостачання” є споживачем теплової енергії.

Приписами ст. 25 Закону України “Про теплопостачання” встановлено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Разом з цим, згідно статті 24 Закону України „Про теплопостачання”, основним обов’язком споживача теплової енергії – є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ст. 19 Закону України “Про теплопостачання” споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, законом визначений обов’язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації, а ні підприємству, на утриманні якого знаходяться теплові мережі.

Викладеним спростовуються аргументи відповідача стосовно того, що теплопостачання йому повинно здійснюватися Комунальними підприємствами “Калініна” та “Кіровський”, а спірні договірні відносини відповідача у такій ситуації підпадають під регулювання та визначення його Субабоненом.

Таким чином, суд вважає редакцію пункту 4.2.1 спірного договору, запропоновану позивачем, такою що є правомірною та задовольняється судом в редакції позивача.

Щодо прийняття п. 5.2. договору в редакції позивача то суд виходить з наступного.

Приписами ст. 6 Закону України “Про ціни та ціноутворення” встановлено, що в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Ціни і тарифи на житлово-комунальні послуги (в тому числі на електроенергію і природний газ для комунально-побутових потреб населення України), послуги громадського транспорту і зв'язку встановлюються Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України.

Згідно ст. 10 зазначеного Закону, зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які відповідно до цього Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи).

Зміна державних фіксованих та регульованих цін і тарифів може здійснюватись у зв'язку із зміною умов виробництва і реалізації продукції, що не залежать від господарської діяльності підприємств.

Відповідно ст. 20 Закону України “Про теплопостачання” визначено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якого здійснюється суб’єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлено, що органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов’язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 5 Ст. 59 Закону України “Про органи місцевого самоврядування в Україні” встановлено, що рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Відповідно до ст. 25 Закону України “Про теплопостачання” теплопостачальні організації зобов’язані при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації.

Статтею 179 Господарського кодексу України визначено, що сторони при укладенні господарського договору узгоджують умови договору на власний розсуд, але такі що не суперечать чинному законодавству.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання на п. 1 ст. 188 Господарського кодексу України. Дійсно, за загальним правилом у господарських відносинах неприпустима одностороння зміна та розірвання господарських договорів, проте, якщо інше не передбачено законом або договором. У даному випадку, нормами законів передбачений особливий порядок зміни тарифів, який викладений вище.

З огляду на зазначене, в разі зміни тарифів за рішенням органа місцевого самоврядування, зміни в розрахунках сторін починаються з дати введення тарифів в дію.

Таким чином п. 5.2. договору необхідно викласти в наступній редакції суду: У разі зміни вартості послуг Постачальник у розумний строк повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на затвердження відповідним органом, та/або повідомляє споживача письмово у місцевих засобах масової інформації. Тарифи вводяться в дію з моменту набрання чинності рішенням місцевого самоврядування про зміну тарифів.

Щодо п. 6.5. договору, яку позивач просить прийняти в його редакції, то суд виходить з наступного.

Приписами ст. 22 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” встановлено, що виробник зобов’язаний проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Щодо редакції відповідача, то суд виходить з п. 1.3. проекту до спірного договору, в якому сторони дійшли згоди, що при виконанні договору вони керуються Законом України “Про теплопостачання”, Законом України “Про житлово-комунальні послуги”, Правилами про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведенню, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 21.07.05рю № 630, Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на житлово-комунальні потреби в Україні, затверджені Держжилкомунгоспом України 14.12.93р., іншими нормативними актами та діючим законодавством України.

Правилами надання послуг по централізованому опаленню, постачанню холодної та гарячої води та водовідведення (затверджені постановою Кабінетів міністрів України від 21.07.2005р. № 630) встановлена нормативна температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам (18° C, у наружних кімнатах - 20° C).

Зазначеними Правилами детально встановлений порядок розрахунку та перерахунку плати за теплопостачання. А саме, розмір зменшення плати за надані послуги у разі перевищення строку відхилення їх показників, а саме на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18° C до 12° C у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах - від 20° C до 14° C) плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення); при температурі в житлових приміщеннях нижче 12° C (у наріжних кімнатах - нижче 14° C) плата за централізоване опалення не справляється.

При двоставкових тарифах перерахунку за ненадані чи неякісно надані послуги справляється лише плата за фактично спожитий об'єм теплової енергії (умовно-змінна частина тарифу).

Відповідач не довів суду, що наявна температура повітря у приміщеннях позивача не відповідає нормативній, а також, той факт, що позивачем не здійснюються перерахунки, відповідно до вимог законодавства.

На підставі зазначеного, п. 6.5. договору необхідно викласти в наступній редакції суду: в разі неякісного надання послуг (температура в приміщенні не відповідає нижче 18° С) або ненадання послуг, виробник зобов’язаний проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Одночасно, судом відхиляється запропоновано редакція пункту 6.5 договору відповідачем стосовно нарахування штрафних санкцій в розмірі двохкратної добової вартості тепло енергії та одностороннього порядку розірвання договору.

Пунктом 5 ст. 277 Господарського кодексу України визначено, що відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Відповідач не довів суду та не навів існування правових підстав для включення запропонованих ним наслідків порушення зобов’язань за договором на теплопостачання.

Відповідно зі ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з вищевикладених підстав.

Судові витрати підлягають віднесенню на сторони, відповідно ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 179, 180, 181, 187, 188, 230, 231, 275-277 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5, 19, 20, 24, 25 Закону України „Про теплопостачання”, ст.ст. 1, 19, 22, 31 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, ст. 59 Закону України “Про органи місцевого самоврядування в Україні”, ст. 6, 10 Закону України “Про ціни та ціноутворення”, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05р. № 630 “Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору”, ст. ст. 4, 4-3, 33, 34, ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Горлівськтепломережа” м. Горлівка до Колективного підприємства “Горлівський завод “Побутрадіотехніка” м. Горлівка про вирішення неурегульованих розбіжностей, що залишилися по договору № 107 від 19.09.2007р. на поставку теплової енергії та прийняти пункти 4.2.1., 5.2., 6.5. договору № 107 від 19.09.2007р. у редакції позивача задовольнити частково.

Пункт 4.2.1. договору на поставку теплової енергії № 107 від 19.08.2007р. прийняти в редакції позивача.

Пункт 5.2. договору викласти в редакції суду: У разі зміни вартості послуг Постачальник у розумний строк повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на затвердження відповідним органом, та/або повідомляє споживача письмово у місцевих засобах масової інформації. Тарифи вводяться в дію з моменту набрання чинності рішенням місцевого самоврядування про зміну тарифів.

Пункт 6.5. договору викласти в наступній редакції: В разі неякісного надання послуг (температура в приміщенні не відповідає нижче 18° С) або ненадання послуг, виробник зобов’язаний проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Колективного підприємства “Горлівський завод “Побутрадіотехніка” (84646, м. Горлівка, пр. Перемоги, 106, р/р 8 в Горлівському відділенні АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 334088, ЗКПО 51883) на користь Закритим акціонерним товариством “Горлівськтепломережа” (84601, м. Горлівка, вул. Ак. Павлова, 13, р/р 50604 в АБ “Ікар-Банк”, МФО 334594, ЗКПО 03337007) судові витрати: витрати по сплаті державного мита в розмірі 42,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 25.01.2008р.

Суддя Мартюхіна Н.О.