ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 6/297-17/302

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого                               С. Шевчук,

суддів:                                         С. Владимиренко,

І. Воліка (доповідача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державного підприємства (ДП)

"Теплокомуненерго"

на постанову

від 20.02.2007 року

Львівського апеляційного господарського суду

за скаргою

ДП "Теплокомуненерго" на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області

у справі

№ 6/297-17/302

за позовом

Дочірньої компанії (ДК) “Газ України” Національної акціонерної компанії (НАК) “Нафтогаз України”

до

ДП "Теплокомуненерго"

про

стягнення 240 639,37 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

не з'явились;

відповідача

Ямборак Я.С. (директор);

органу ДВС

не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” до ДП "Теплокомуненерго" задоволені частково рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.03.2004 року по даній справі, з відповідача на користь позивача стягнуто 199 670,11 основного боргу, 4 752,69 грн. штрафних санкцій, 9 284,66 грн. інфляційних, а також судові витрати, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; виконання рішення відстрочено на 10 місяців.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2004 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.03.2004 року у даній справі в частині стягнення штрафних санкцій та інфляційних, а також надання відстрочки виконання рішення скасоване, справа передана на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області, в іншій частині –рішення суду залишено без змін.

Доповідач: Волік І.М.

В ході нового розгляду рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.12.2004 року з ДП "Теплокомуненерго" на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” стягнуто 14 070,78 грн. пені, 5 794,98 грн. річних.

На виконання вищевказаних рішень господарським судом видані накази від 11.01.2005 року № 437 та від 28.01.2005 року № 1398.

Постановами підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області ВП № 47474001, ВП № 442932 від 06.09.2005 року з боржника ДП “Теплокомуненерго” у зв'язку з невиконанням ним в термін для добровільного виконання рішення суду, виходячи з положень ст. 46 Закону України “Про виконавче провадження”, стягнуто виконавчий збір на загальну суму 23 063,84 грн.

07.11.2006 року ДП "Теплокомуненерго" подано до господарського суду скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області щодо скасування постанов ВП № 47474001, ВП № 442932 від 06.09.2005 року про стягнення із боржника - ДП “Теплокомуненерго” виконавчого збору в сумі 23 063,84 грн., а також заяву про поновлення строку для оскарження дій органу ДВС.

Скарга мотивована тим, що рішення суду у даній справі були виконані ДП "Теплокомуненерго" добровільно, а саме, в порядку, передбаченому Законом України “Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, і жодних дій, спрямованих на примусове виконання рішень суду відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області вчинено не було.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 року у справі № 6/297-17/302 (суддя Л. Неверовська) поновлено строк для оскарження дій органу ДВС, скаргу ДП "Теплокомуненерго" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області задоволено, та скасовано постанови ВП № 47474001, ВП № 442932 від 06.09.2005 року про стягнення із боржника ДП “Теплокомуненерго” виконавчого збору в сумі 23 063,84 грн., яка мотивована наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання рішення в строк, установлений для його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника-громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян –з боржника-юридичної особи.

Отже, виходячи з вищенаведених законодавчих положень, місцевий господарський суд дійшов висновку, що виконавчий збір стягується у разі, якщо рішення суду було виконано примусово та вираховується від фактично стягненої державним виконавцем суми.

При цьому, судом зазначено, що постанови ВП № 47474001, ВП № 442932 від 06.09.2005 року про стягнення із боржника ДП “Теплокомуненерго” виконавчого збору в сумі 23 063,84 грн. прийняті до прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження по виконанню наказів господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2005 року № 437 та від 28.01.2005 року № 1398.

Відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики "Про затвердження переліку підприємств" № 568 від 10.11.2005 року ДП “Теплокомуненерго” включено до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", що встановлено в ході судового розгляду.

Відповідно до п. 3. 2. 6. ст. 3 вказаного Закону, підприємство ПЕК вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики України про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. Документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Згідно з п. 3. 7. ст. 3 цього ж Закону на строк участі підприємства ПЕК у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження зупиняється, зокрема, у випадках, передбачених п. 15 ч. 1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами ПЕК, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області від 16.12.2005 року виконавче провадження по виконанню наказів господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2005 року № 437 та від 28.01.2005 року № 1398 зупинено у зв'язку з включенням ДП “Теплокомуненерго” включено до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Підставою для закриття виконавчого провадження по виконанню наказів господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2005 року № 437 та від 28.01.2005 року № 1398, як встановлено господарським судом першої інстанції, стало погашення ДП “Теплокомуненерго” заборгованості перед ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” в порядку, встановленому Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки державними виконавцями фактично не проводились виконавчі дії по стягненню коштів у розмірі 230 638,53 грн. за наказами господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2005 року № 437 та від 28.01.2005 року № 1398, то сам лише факт прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для нарахування виконавчого збору, адже відсутні докази примусового виконання судового рішення.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року (колегія суддів: Г. Гнатюк, Н. Кравчук, О. Мирутенко) ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2006 року у справі№ 6/297-17/302 скасована, у задоволенні скарги ДП "Теплокомуненерго" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Івано-Франківської області відмовлено.

Постанова суду мотивована наступними обставинами, що встановлені апеляційним господарським судом в ході перегляду ухвали суду в апеляційному порядку.

На виконання наказів господарського суду Івано-Франківської області по стягненню з ДП “Теплокомуненерго” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” заборгованості, інфляційних, річних, пені та судових витрат ВДВС Богородичанського РУЮ було відкрито виконавче провадження відповідно до постанов ВП № 474001 від 03.03.2005 року та ВП № 442932 від 24.02.2005 року, а боржнику - надано термін для добровільного погашення заборгованості і виконання рішення суду.

Копії виписок з журналу вихідної кореспонденції спростовують твердження заявника (боржника), що постанови йому не направлялись, що також спростовується листами, які ДП “Теплокомуненерго” направляв органу ДВС з проханням відстрочити виконання виконавчого провадження (листи № 64 від 04.03.2005 року та № 108 від 12.04.2005 року). У встановленні терміни для добровільного виконання рішення боржник суму боргу не сплатив, однак постанови про стягнення виконавчого збору в цей час не виносились.

У зв’язку із складністю виконавчі провадження були передані на виконання до підрозділу примусового виконання рішень ДВС Івано-Франківського обласного управління юстиції, про що було повідомлено також і боржника.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи постанови про арешт коштів, запити в ДПІ щодо наявності рахунків у боржника, апеляційний господарський суд зазначає про хибність висновків місцевого господарського суду про те, що державним виконавцем не вживалось жодних дій щодо примусового стягнення заборгованості.

Крім того, господарський суд апеляційної інстанції зазначає, що ДП “Теплокомуненерго” зверталось з клопотанням про відміну постанови про арешт коштів у зв'язку з тим, що набрав чинності закон “Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” та вжиттям ним заходів, спрямованих на добровільне погашення боргу, і про зупинення виконавчих проваджень, однак, до клопотання не було додано жодних доказів того, що підприємство –боржник включено в Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до вищезгаданого закону. Лише 10.11.2005 року відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України № 568 було затверджено Реєстр таких підприємств і відповідно 16.12.2005 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, а до цього часу виконавчою службою проводились відповідні дії, передбачені Законом України “Про виконавче провадження”.

Таким чином, апеляційний гоподарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом не враховані всі обставини справи, не витребувані докази надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження, а також і самі постанови, що загалом призвело до помилкового висновку про скасування постанов про стягнення виконавчого збору ВП № 47474001 та ВП № 442932 від 06.09.2005 року.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ДП "Теплокомуненерго" посилається на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм права та просить про її скасування та залишення в силі ухвали господарського суду першої інстанції.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга ДП "Теплокомуненерго" не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Пункту 4.16.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Розмір виконавчого збору визначається відповідно до вимог Закону (ст.46 Закону України “Про виконавче провадження”).

Статтею 46 Закону України “Про виконавче провадження” встановлюються підстави сплати боржником виконавчого збору. Так , виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника у разі невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Згідно зі ст. 24 Закону державний виконавець після надходження до нього письмової заяви стягувача та виконавчого документа повинен винести постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої не пізніше наступного дня надіслати боржнику. В постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення, і в тому числі про стягнення з нього виконавчого збору після закінчення цього строку.

Після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та закінчення строку, вказаного державним виконавцем у постанові, на підставі ст. 30 Закону державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до ст. 24 цього Закону. Лише після цього державний виконавець вправі винести постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, і не пізніше наступного дня надсилається боржнику.

За таких обставин господарський суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність постанов органу ДВС про стягнення виконавчого збору з боржника, а отже, апеляційним господарським судом правильно скасовано ухвалу місцевого господарського суду про задоволення скарги на дії органу ДВС.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Теплокомуненерго" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007 року у справі № 6/297-17/302 залишити без змін.

Головуючий, суддя С. Шевчук

Судді : С. Владимиренко

І. Волік