ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 221
РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2008

Справа
№2-1/15477-2007

За
позовом Фонд майна АРК, м. Сімферополь (95000, м. Сімферополь, вул.
Севастопольська, 17)

До
відповідача 1) ВАТ «Білогірське ремонтно-транспортне підприємство», м.
Білогірськ (97600, м. Білогірськ, вул. Луначарського, 56) в особі керуючого
санацією ВАТ «Білогірське РТП» ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

2)
Державна податкова інспекція в Білогірському районі АРК (97600, м. Білогірськ,
вул. Миру,1)

За
участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог:

1).
Таврійська товарна-сировинна біржа (95007, м. Сімферополь, вул. Ялтинська, 20)

2).
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

3)
.ОСОБА_3 (АДРЕСА_3);

4).
ОСОБА_4 (АДРЕСА_2);

5).
ОСОБА_5 (АДРЕСА_4)

Про
визнання недійсним договору

Суддя
Господарського суду

Суддя
Л. О. Ковтун

З
а   у ч а с т ю   п р е д с т а в н и к і в :

Позивач,
Соловйова К.С., довіреність № 01Д  від
08.01.08,  представник;

Відповідач,
Твердюков Є,М., довіреність № 02/08  від
31.01.08,  представник;

Відповідач,
ОСОБА_6, довіреність № 139/9/10-0  від
01.02.07,  представник;

Відповідач,
Ласков С.Г., довіреність № 1165/9/10-0
від 05.09.07,  представник;

Третя
особа, ОСОБА_5,  ,  паспорт НОМЕР_1;

Відповідач,
ОСОБА_7,  ,  посвідчення №013255;

Третя
особа, ОСОБА_3,  ,  паспорт НОМЕР_2;

Суть спору: Фонд майна АРК, м.
Сімферополь звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою та
просить визнати недійсним біржовий договір купівлі-продажу (реєстр № 02318),
укладений 04.08.2006 р. між Арбітражним керуючим ОСОБА_1 та Державною
податковою інспекцією в Білогірському районі Автономної Республіки Крим.

Ухвалою господарського суду АР
Крим від 29.11.2007р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору була залучена гр. ОСОБА_2 (АДРЕСА_2).

28.11.2007
р. до господарського суду АР Крим від відповідача надійшло клопотання про
фіксування судових засідань звукозаписувальними технічними засобами.

Зазначене
клопотання прийнято судом до розгляду.

Звукозапис
судового засідання, яке відбулося 18.12.2007р. не проводився у зв'язку з
виходом зі строю технічної системи «Діловодство», про що 18.12.2007р. був
складений акт.

29.11.2007
р. до господарського суду АРК надійшли клопотання від ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, про залучення їх до
участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору. Ухвалою господарського суду АР Крим від 29.11.2007р. розгляд
зазначених клопотань був відкладений до надання громадянами доказів, які
підтверджують викладені у клопотаннях обставини, а саме: виписки з реєстру
власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку.

18.12.2007р.
у судовому засіданні були надані наступні виписи з реєстру власників іменних
цінних паперів про стан особового рахунку: на ім'я ОСОБА_3 (АДРЕСА_3); ОСОБА_4
(АДРЕСА_2); ОСОБА_5 (АДРЕСА_4).

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 18.12.2007р. до участі справі у якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору були залучені ОСОБА_3
(АДРЕСА_3); ОСОБА_4 (АДРЕСА_2); ОСОБА_5 (АДРЕСА_4).

28.11.2007 р. до господарського суду АР
Крим надійшло клопотання від відповідача про припинення провадження по справі.

Зазначене
клопотання суд залишає без задоволення оскільки Фонд майна АРК є органом
управління майном що належить АРК згідно до положень Фонду майна АРК
затверджених Постановою Уряду Автономної Республіки Крим від 02.11.1995 р. №
325. Здебільшого не спроможними є висновки відповідача, щодо відсутності
предмету спору оскільки Фонд майна АР Крим, як орган управління державним
майном та майном, що належить Автономній Республіці Крим, який виконує функції
власника державних та які належать Автономній Республіці Крим пакетів акцій та
часток, звернувся до суду із позовом про захист свого як він вважає порушеного
права.

З
аналогічних підстав залишено без задоволення усне клопотання відповідача з
дійсного спору про припинення провадження по справі або відмову у задоволенні
позову у зв'язку з тим, що Фонд майна АР Крим є неналежним позивачем по справі.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 17.01.2008р. було виключено ДПІ в Білогірському
районі зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору та залучити ДПІ в Білогірському районі до участі у справі у якості
співвідповідача.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір
був укладений у порушення Закону України «Про введення мораторію на примусове
реалізацію майна» та у порушення положень Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідачі
на позовних вимогах заперечують та вважають, що оспорюваний договір був
укладений сторонами під час набуття законної сили постанови господарського суду
АР Крим від 17.04.2006р. по справі №2-8/2655-2006.

Фізичні
особи - акціонери, які були залучені до участі по справі у якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, позовні вимоги підтримали
у повному обсязі.

Строк
розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального
кодексу України на один місяць.

Слухання
по справі відкладалося у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, оцінивши докази суд -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 17.09.2004р. порушено справу про банкрутство
ВАТ «Білогірське Ремонтно-транспортне підприємство».

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 19-30.09.2005р. стосовно боржника було
застосована судова процедура банкрутства - санація, керуючим санацією
призначений арбітражний керуючій ОСОБА_1

На
засіданні комітету кредиторів від 27.03.2006р. ВАТ «Білогірське
Ремонтно-транспортне підприємство» було прийнято рішення щодо того, що у
випадку непогодження Фондом майна АР Крим плану санації боржника у строки, які
передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», буде прийнято рішення про звернення до господарського
суду АР Крим із клопотання про застосування до боржника судової процедури
банкрутства - ліквідації.

У
зв'язку з непогодженням плану санації Фондом майна АР Крим, 12.04.2006р.
засіданням комітету кредиторів було прийнято рішення про звернення до
господарського суду АР Крим із вищезгаданим клопотанням.

При
цьому, постановою господарського суду АР Крим від 17.04.2006р. по справі
№2-8/2655-2006 ВАТ «Білогірське ремонтно-транспортне підприємство» було визнано
банкрутом,  до боржника застосована
судова процедура банкрутства - ліквідація, ліквідатором призначений арбітражний
керуючий ОСОБА_1Згідно вищенаведеної постанови господарського суду АР Крим,
відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»  на
ліквідатора були покладені обов'язки з прийняття до свого відання майна
боржника, реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, які
включені до реєстру у порядку, передбаченому зазначеним законом.

16.05.2006р.
Фондом майна АР Крим була направлена апеляційна скарга на постанову
господарського суду АР Крим від 17.04.2006р. про визнання банкрутом ВАТ
«Білогірське ремонтно-транспортне підприємство».

Ухвалою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.06.2006р. по справі
№2-8/2655-2006 апеляційна скарга була повернена Фонду майна АР Крим на
підставі  п. 1 ст. 97 ГПК України.

04.08.2006р.
між ВАТ «Білогірське ремонтно-транспортне підприємство» в особі ліквідатора
ОСОБА_1, яка діяла на підставі постанови господарського суду АР Крим від
17.04.2006р. по справі №2-8/2655-2006, яка у зв'язку з поверненням апеляційної
скарги Фонду майна АР Крим, набула законної сили, та Державною податковою
інспекцією в Білогірському районі, був укладений біржовій договір
купівлі-продажу майна, яке належить ВАТ «Білогірське ремонтно-транспортне
підприємство», зареєстроване в Сімферопольському МБРТІ в книзі №34, номер
запису 65, яке складає 6/100 часток, а саме: будівля контори, Літера К площею
504,8 кв.м., ганок, які розташовані в м. Білогірськ, вул. Луначарського, 56.

У
подальшому, як свідчать матеріали справи, Фондом майна АР Крим була повторно
направлена апеляційна скарга на постанову господарського суду АР Крим від
17.04.2006р. по справі «№2-8/2655-2006 із клопотанням про поновлення строку для
подачі апеляційної скарги.

Ухвалою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2006р. по
апеляційна скарга Фонду майна АР Крим була прийнята до провадження. Фонду майна
АР Крим був відновлений строк для апеляційного оскарження.

У
зв'язку з чим, суд звертає увагу на те, що на час укладення  спірного договору купівлі-продажу постанова
господарського суду АР Крим від 17.04.2006р. по справі №2-8/2655-2006
набула  законної сили та у розумінні ст.
4-5 Господарського процесуального кодексу України була обов'язковою для
виконання на вій території України.

Стосовно
посилань позивача на положення Закону України «Про введення мораторію на
примусове реалізацію майна», суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно
до п. 3.3 рішення Конституційного суду України від 10.06.2003р. №11-рп/2003
щодо відповідності положень Закону України «Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна» Конституції України, положення ст. 2 зазначеного закону не
поширюється на відчуження  рухомого та
іншого майна підприємств, яке не забезпечує ведення виробничої діяльності
підприємства у процедурі санації.

Слід
зазначити, що чинним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за
якими правочин є недійсним.

Відповідно
ст. 203 Цивільного кодексу України до загальних вимог, додержання яких
необхідно для визнання правочину дійсним, відносяться, зокрема, те, що  зміст
правочину  не може суперечити діючому
законодавству на час укладення правочину, форма вчинення правочину має
відповідати вимогам закону. Крім того, відповідно п. 5 ст. 203  Цивільного кодексу України правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно
ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним,  якщо його
недійсність  прямо  не встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним. Отже, законодавчо встановлена презумпція дійсності
правочину. Враховуючі вищенаведен, суд дійшов висновку, що на час укладення
оспорюваного договору він відповідав вимогам діючого законодавства. Отже,  й не має підстав для визнання вказаного
договору недійсним.

За такими обставинами, суд дійшов
висновку щодо того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 82-84 Господарського процесуального
кодексу  України, суд   -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову відмовити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Ковтун  Л.А.