ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2008

Справа
№2-7/11938-2007

За
позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, м.Сімферополь,
вул. Київська, 74/6) в особі філії Відкритого акціонерного товариства
«Крименерго» - Будівельно-монтажного управління «Крименергобуд» (95493, м.
Сімферополь, вул. Яблочкова, 8-А, ідентифікаційний номер 04803925)

До
відповідачів: 1) Гресівської селищної ради (95000, м. Сімферополь, смт.
Гресівське, вул. Кржижановського, 22); 2) Сімферопольського міжміського бюро
реєстрації та технічної інвентаризації (м. Сімферополь, вул. Некрасова, 11); 3)
Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради (м. Сімферополь, вул.
Толстого, 15)

Про
визнання права власності та спонукання до виконання певних дій.

Суддя
І. І. Дворний

представники:

Від
позивача - Амельченко Г. О., предст., дов. №171 від 21.01.2008 р.

Від
відповідачів:  1) не з'явився; 2) не
з'явився (клопотання); 3) Лисякова М. П., предст., ждов. №2579/40/01 від
22.10.2007 р.

За
участю арбітражного керуючого ОСОБА_1, призначеного ухвалою ГС АР Крим від
25.09.2007 р. у справі №2-3/37.1-2006.

Суть справи: Відкрите акціонерне
товариство «Крименерго» звернулося в особі філії Відкритого акціонерного
товариства «Крименерго» - Будівельно-монтажного управління «Крименергобуд» до
Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Гресівської
селищної ради та Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної
інвентаризації, в якій просить визнати за ВАТ „Крименерго” в особі
Будівельно-монтажного управління ВАТ „Крименерго” право власності на
вбудовано-прибудовані приміщення, які розташовані за адресою: м. Сімферополь,
вул. Б. Попова/пров. Марсовий, 7/7 та складаються в цілому з: навіс літ. „а2”
4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1” розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15 х 0,9 + 0,25 х
0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина першого поверху
літ. „А” загальною площею 174,6 кв. м. Крім того, позивач просить зобов'язати
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації здійснити
відповідну реєстрацію права власності за
ВАТ „Крименерго” в особі Будівельно-монтажного управління ВАТ „Крименерго”
на вбудовано-прибудовані приміщення, які розташовані за адресою: м.
Сімферополь, вул. Б. Попова/пров. Марсовий, 7/7 та складаються в цілому з:
навіс літ. „а2” 4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1” розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15
х 0,9 + 0,25 х 0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина
першого поверху літ. „А” загальною площею 174,6 кв. м.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що після укладання між позивачем та заводом ЗБВ
держводгоспу „Україна” договору про дольову участь в будівництві 174-квартирного
жилого будинку з вбудованими приміщеннями в м. Сімферополь від 22.07.1995 р.
Протоколом робочої наради з питання завершення будівництва та введення в
експлуатацію 1 черги 174-квартирного жилого будинку в смт. Гресівський,
затвердженому Міністром архітектури та будівельної політики АР Крим 30.12.1998
р., було вирішено замовнику (заводу ЗБВ Рескомводгоспу) в рахунок погашення
заборгованості передати ВАТ „Крименерго” 10 квартир та вбудовані приміщення 1
черги жилого будинку. У зв'язку з невиконанням Заводом ЗБВ Рескомводгоспу АР
Крим своїх зобов'язань з передачі позивачу вбудованих приміщень, БМУ
„Крименергострой” в рамках процедури банкрутства відповідача були заявлені
грошові вимоги, які ухвалою Господарського суду АР Крим від 30.07.2002 р. були
віднесені до четвертої черги та затверджені в розмірі 271361,42 грн. Позивач
повідомив, що згідно з актом приймання-передачі основних засобів від 20.11.2003
р., затвердженим ліквідатором Сімферопольського заводу ЗБВ ОСОБА_1 09.12.2003
р., вбудовані приміщення 174-квартирного жилого будинку по вул. Б. Попова, 7/7
в м. Сімферополі, а саме: „Ощадкаси” площею 196,65 кв. м. та магазин „Книги”
площею 202,85 кв. м., були передані у власність позивачу в рахунок погашення
кредиторської заборгованості Заводу ЗБВ перед БМУ „Крименергострой” за
договором про дольову участь у будівництві від 22.07.1995 р. Оскільки до
теперішнього часу право власності позивача на вказані вбудовано-прибудовані
приміщення зареєстровано не було, філія Відкритого акціонерного товариства
«Крименерго» - Будівельно-монтажного управління «Крименергобуд» звернулося до
суду з позовом про визнання права власності на спірні об'єкти нерухомості та
спонукання Сімферопольське МБРТІ здійснити відповідну реєстрацію права
власності.

Ухвалою
ГС АР Крим від 20.09.2007 р. до участі у справі в якості іншого відповідача був
залучений Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради.

Фонд
комунального майна Сімферопольської міської ради проти позову заперечував з тих
підстав, що рішенням ГС АР Крим від 12.07.2005 р. у справі №2-26/8346-2005
Сімферопольську міську раду було зобов'язано прийняти жили будинки по вул.
Попова, 2 та по вул. Попова, 7/7 в м. Сімферополі з об'єктами інфраструктури у
комунальну власність за актом приймання-передачі. Відповідач зазначив, що після
цього виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради було прийнято рішення
№1393 від 25.05.2007 р. «Про внесення на розгляд сесії Сімферопольської міської
ради проекту рішення «Про надання дозволу на приймання у комунальну власність
територіальної громади м. Сімферополя жилих будинків по вул. Попова, 2, вул.
Попова, 7/7, пр. Кірова, 82, які знаходяться на балансі Сімферопольського
заводу залізобетонних виробів», а рішенням Сімферопольської міської ради №294
від 21.06.2007 р. був наданий дозвіл на приймання у комунальну власність
спірного жилого будинку з нежилим фондом.
З урахуванням викладеного, Фонд комунального майна Сімферопольської
міської ради вважає, що спірні вбудовано-прибудовані приміщення є комунальною
власністю територіальної громади м. Сімферополя, у зв'язку з чим просить
відмовити в задоволенні позову.

Аналогічні
підстави для відмови в задоволенні позову містяться також і в відзиві
Гресівської селищної ради.

Представник
Гресівської селищної ради у судове засідання не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним
чином рекомендованою кореспонденцією.

Представник
Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації у
судове засідання не з'явився, однак направив до суду клопотання з проханням
розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладався у порядку
статті 77 господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду
справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального
кодексу України

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача,
Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради та арбітражного
керуючого, суд

ВСТАНОВИВ :

22.07.1995
р. між Сімферопольським будівельно-монтажним управлінням «Крименергобуд» та
Заводом залізобетонних виробів держводгоспу «Україна» був укладений договір про
дольову участь і будівництві 174-квартирного жилого будинку з вбудованими
приміщеннями в м. Сімферополі.

Відповідно
до п. 1 цього договору Завод ЗБВ держводгоспу „Україна” передає право власності
на вбудовані приміщення (контори ЖКО) Сімферопольському БМУ „Крименергосбуд”.

П. 2
Договору передбачено, що Сімферопольське БМУ „Крименергобуд” здійснює погашення
заборгованості заводом ЗБВ держводгоспу „Україна” за виконані роботи з
будівництва 174-квартирного жилого будинку згідно з актом звірки та розрахунком
вартості виконаних робіт по вбудованим приміщенням (контори ЖКО) в
порівнювальних цінах за 1993, 1994 р. р.

В пункті
3 договору сторони дійшли згоди, що подальше будівництво вбудованих приміщень
буде здійснюватися за рахунок коштів БМУ «Крименергобуд».

Зазначений
договір про дольову участь у будівництві був погоджений виконкомом
Сімферопольської міської ради, про що свідчать відповідні протокольні записи
рішень від 01.09.1995 р. та від 10.11.1995 р. (а. с. 39-40).

Згідно
з п. 2 Протоколу наради з питання завершення будівництва та введення в
експлуатацію 69-квартирного жилого будинку в смт. Гресівський, затвердженого
заступником голови Ради міністрів АР Крим 18.12.1998 р. (а. с. 30), було
вирішено Замовнику (заводу ЗБВ Рескомводгоспу) оформити передачу вбудованих
приміщень підряднику (БМУ „Крименергострой”) в рахунок часткового погашення
заборгованості (за виконані роботи).

Відповідно
до п. 1 Протоколу робочої наради з питання завершення будівництва та введення в
експлуатацію 1 черги 174-квартирного жилого будинку в смт. Гресівський,
затвердженому Міністром архітектури та будівельної політики АР Крим 30.12.1998
р. (а. с. 31), було вирішено замовнику (заводу ЗБВ Рескомводгоспу) в рахунок
погашення заборгованості передати ВАТ „Крименерго” 10 квартир та вбудовані
приміщення 1 черги жилого будинку.

У
зв'язку з невиконанням Заводом ЗБВ Рескомводгоспу АР Крим своїх зобов'язань з
передачі позивачу вбудованих приміщень, БМУ „Крименергострой” в рамках
процедури банкрутства відповідача були заявлені грошові вимоги, які ухвалою
Господарського суду АР Крим від 30.07.2002 р. були віднесені до четвертої черги
та затверджені в розмірі 271361,42 грн.

Право
Будівельно-монтажного управління „Крименергострой” на вбудовано-прибудовані
приміщенні в будинку по вул. Б. Попова, 7/7 в м. Сімферополі підтверджується
також і листом ліквідатора Сімферопольського заводу ЗБВ ОСОБА_1 №86 від
19.11.2003 р. (а. с. 20).

Згідно
з актом приймання-передачі основних засобів від 20.11.2003 р., затвердженим
ліквідатором Сімферопольського заводу ЗБВ ОСОБА_1 09.12.2003 р. (а. с. 18),
вбудовані приміщення 174-квартирного жилого будинку по вул. Б. Попова, 7/7 в м.
Сімферополі, а саме: „Ощадкаси” площею 196,65 кв. м. та магазин „Книги” площею
202,85 кв. м., були передані у власність позивачу в рахунок погашення
кредиторської заборгованості Заводу ЗБВ перед БМУ „Крименергострой” за
договором про дольову участь у будівництві від 22.07.1995 р.

Згідно
з даними Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної
інвентаризації передані позивачеві прибудовані приміщення розташовані за
адресою: м. Сімферополь, вул. Б. Попова/пров. Марсовий, 7/7 та представляють
собою: навіс літ. „а2” 4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1” розмірами 26,65 х 8,35
+ 0,15 х 0,9 + 0,25 х 0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.;
частина першого поверху літ. „А” загальною площею 174,6 кв. м. (а. с. 17).

Враховуючи
те, що до теперішнього часу право власності на передані приміщення за позивачем
зареєстроване не було, Відкрите акціонерне товариство «Крименерго» звернулося в
особі філії Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» -
Будівельно-монтажного управління «Крименергобуд» до суду з позовом про визнання
за ним права власності на зазначені об'єкти нерухомості та спонукання
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації здійснити
відповідну реєстрацію права власності на них.

З
цього приводу суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Так,
відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право
оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно
п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право
власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо
інше не встановлено договором або законом (ст. 334 ЦК України).

В п.
12.1 інформаційного листа N 01-8/98 від 31.01.2001р. «Про деякі приписи
законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» Вищий
арбітражний суд України зазначив, що якщо для спорудження будинку пайовик
перерахував основному замовнику кошти і у договорі, укладеному ними,
передбачено кількість одно-, дво- та трикімнатних квартир, що підлягають
передачі пайовику, останній у разі невиконання замовником свого зобов'язання
вправі звернутись до арбітражного суду з відповідним позовом, зокрема про
визнання права власності на приміщення відповідно до переданих на такі цілі
коштів.

З
матеріалів справи вбачається, що спірні вбудовано-прибудовані приміщення, які
розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Б. Попова/пров. Марсовий, 7/7,
були передані позивачу в рахунок погашення кредиторської заборгованості Заводу
ЗБВ перед БМУ „Крименергострой” за договором про дольову участь у будівництві
від 22.07.1995 р.

Більш
того, факт наявності заборгованості Заводу ЗБВ перед ВАТ «Крименерго» у сумі
271361,42 грн., як вже було зазначено раніше підтверджується ухвалою ГС АР Крим
від 30.07.2002 р. у справі №2-8/5126-2002, який визнається судом преюдиціальним
відповідно до положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Отже,
з моменту передачі спірних об'єктів нерухомого майна за відповідним актом,
тобто з 09.03.2003 р., їх власником є ВАТ „Крименерго” в особі
Будівельно-монтажного управління ВАТ „Крименерго”.

Згідно
зі ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів
права власності та господарювання. Усі суб'єкти права власності рівні перед
законом.

Згідно
з ч.1 ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу
України).

Відповідно
ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються
судом.

Згідно
зі статтею 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно
зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Конституційний
суд України в Рішенні від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 за конституційним
поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України
(справа про охоронюваний законом інтерес) зазначив, що поняття
"охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті
4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як
прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом,
як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у
суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом
судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення
індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам
України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та
іншим загальноправовим засадам.

Серед
способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16
Цивільного кодексу України, передбачено, зокрема, визнання права.

Твердження
Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради та Гресівської селищної
ради про те, що спірні вбудовано-прибудовані приміщення є комунальною власністю
територіальної громади м. Сімферополя, суд вважає непереконливими з огляду на
наступне.

Питання визначення системи та
гарантій місцевого самоврядування  в  Україні, засади організації та діяльності,
правового статусу та відповідальності органів та посадових осіб    місцевого самоврядування, обсяг повноважень
при здійсненні своєї діяльності органів місцевого самоврядування визначаються
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно п. 1, 2 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради в межах своїх повноважень
приймають нормативні та  інші акти у
формі рішень.

Сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим
та іншими законами до їх відання (ст. 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону
право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно,
економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх
інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування.

Від
імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності
здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Відповідно
до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому
числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що
є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та
утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право  власності вважається
набутим правомірно,  якщо інше прямо  не
випливає  із  закону
або  незаконність  набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно
до ст. 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває
право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у
власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно
зі статтею 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та
комунальної власності» передача об'єктів з державної у комунальну власність
здійснюється, у тому числі, за рішенням органів, уповноважених управляти
державним майном, самоврядних організацій - щодо об'єктів, визначених у абзацах
четвертому та шостому частини першої статті 2 цього Закону. Передача об'єктів з
державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах здійснюється за наявності згоди відповідних сільських,
селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а у
спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди
районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом.

Рішення
щодо передачі об'єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність
приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними
організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у
містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за
згодою районних або обласних рад (ч. 3 ст. 4-1 Закону).

У той
же час, рішенням Сімферопольської міської ради №294 від 21.06.2007 р., на яке
посилаються відповідачі, була надана згода на приймання у комунальну власність
територіальної громади м. Сімферополя жилих будинків по вул. Більшовика Попова,
2 вул. Більшовика Попова, 7/7, пров. Кірова, 82. Отже, вказане рішення
стосується виключно жилих будинків та ніяким чином не вирішує питання
приналежності вбудовано-прибудованих приміщень до них. Доказів же прийняття
органом місцевого самоврядування рішення про передачу у комунальну власність
спірних об'єктів нерухомості сторони суду не надали, у той час як згідно з
положеннями статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається в якості
підстав своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством
для доведення такого роду фактів.

Більш
того, суд звертає увагу на те, що згідно з наданими на запит суду
повідомленнями Сімферопольського МБРТІ №28175/23 від 01.11.2007 р. та №28299/10
від 07.11.2007 р. до теперішнього часу інвентаризація спірних об'єктів
нерухомого майна проведена не була, а, отже, право власності на вбудовано-прибудовані
приміщення розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Б. Попова/пров.
Марсовий, 7/7 не зареєстроване.

Так,
згідно з п. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України
від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від
28 січня 2003 р. N 6/5), обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності
на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб
без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних
держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування
та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Реєстрації
підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких
закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності
матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить
реєстрацію права власності на ці об'єкти (п. 1.6 Тимчасового положення).

Таким
чином, приймаючи до уваги те, що згідно з приписами ч. 2 ст. 331 та ч. 1 ст.
182 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає тільки
після проведення відповідної державної реєстрації, суд дійшов висновку, що
твердження Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради та
Гресівської селищної ради про належність спірних об'єктів нерухомості
територіальній громаді м. Сімферополя, спростовуються матеріалами справи.

За
таких обставин, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши наявні в
матеріалах справи документи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» в особі філії
Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» - Будівельно-монтажного
управління «Крименергобуд» в частині визнання за ним права власності на
вбудовано-прибудовані приміщення по вул. Попова/пров. Марсовий, 7/7 в м.
Сімферополі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно
вимоги позивача про спонукання Сімферопольське МБРТІ до реєстрації за позивачем
права власності суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1)  справи
у  спорах,  що
виникають  при  укладанні, зміні, розірванні  і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів  та
технічних умов;

- спорів про  встановлення цін на продукцію (товари),  а також тарифів на послуги  (виконання
робіт),  якщо  ці
ціни  і  тарифи відповідно  до
законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що  виникають
із   публічно-правових
відносин  та віднесені  до компетенції   Конституційного   Суду
України  та адміністративних
судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно
до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших
органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи
за  заявами  органів
Антимонопольного  комітету
України,  Рахункової  палати
з  питань,  віднесених законодавчими актами до їх
компетенції;

4)
справи,  що  виникають
з корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством
та  його  учасником
(засновником, акціонером),  у  тому
числі  учасником,  який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб  із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної  дії), дій
чи бездіяльності.

П.  1
ст.  3  КАС
України передбачено, що  справа
адміністративної   юрисдикції    -
переданий    на    вирішення адміністративного  суду
публічно-правовий  спір,  у
якому хоча б однією  зі  сторін
є  орган виконавчої  влади,
орган  місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Відносини,
пов'язані  з державною реєстрацією
речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів
щодо нерухомості  регулюються  нормами
Закону  України  "Про
державну реєстрацію речових
прав  на  нерухоме
майно  та   їх
обмежень", що визначено ст. 1 цього Закону.

Відповідно
до  п.
1 ст.  4 вказаного Закону
обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що
знаходиться на території України,  фізичних та юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних
осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на
нерухоме майно.

Згідно
з п.  4 ст.  5 Закону
державна  реєстрація прав
проводиться місцевими  органами державної
реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна,   а
саме: в містах  Києві  та Севастополі,  місті обласного підпорядкування, районі.

Місцевими
органами державної реєстрації, відповідно до ст. 7 Закону, є   відділення державної госпрозрахункової
юридичної особи з консолідованим балансом (центру державного земельного
кадастру).

П.  5
Прикінцевих  положень зазначеного
Закону встановлено, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а
також до формування  Державного  реєстру прав у складі державного
земельного  кадастру  реєстрація
об'єктів  нерухомості
проводиться    комунальними
підприємствами бюро технічної інвентаризації. Повноваження бюро технічної
інвентаризації  щодо реєстрації  прав
власності  на  нерухоме
майно на час звернення позивача
щодо здійснення  реєстрації  також
визначені  п.  1.3 Тимчасового  положення
про  порядок  реєстрації прав власності на нерухоме  майно,
що  затверджено  наказом
Міністерства   юстиції України від
7 лютого 2002 року N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28
січня 2003 р. N 6/5).

В
силу підпункту 10 п. "б" ст. 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні",  до  відання
виконавчих органів
сільських,  селищних,  міських
рад  належить,  зокрема, делеговане повноваження щодо обліку
та  реєстрації  відповідно
до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Отже,
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації виконує
делеговані йому виконавчим органом місцевого самоврядування повноваження щодо
реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким
чином,  відповідач у розумінні п.  7 ст.
3 КАС України є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи
суб'єктний склад та характер правовідносин, спір у даній  справі в зазначеній вище частині
підвідомчий  суду,  до
компетенції  якого належить
розгляд адміністративних справ.

За таких обставин, спір в частині позовних
вимог щодо спонукання Сімферопольського МБРТІ провести державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно не підвідомчий господарським  судам України і провадження в частині цих
позовних вимог підлягає припиненню на підстав п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись п.
1. ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати за Відкритим акціонерним
товариством «Крименерго» в особі філії Відкритого акціонерного товариства
«Крименерго» - Будівельно-монтажного управління «Крименергобуд» (95493, м.
Сімферополь, вул. Яблочкова, 8-А, ідентифікаційний номер 04803925) право
власності на вбудовано-прибудовані приміщення, які розташовані за адресою: м.
Сімферополь, вул. Б. Попова/пров. Марсовий, 7/7 та складаються в цілому з:
навіс літ. „а2” 4,45 х 2,85; прибудова літ. „А1” розмірами 26,65 х 8,35 + 0,15
х 0,9 + 0,25 х 0,8 + (0,5 х 0,5) х 4 з загальною площею 207 кв. м.; частина
першого поверху літ. „А” загальною площею 174,6 кв. м..

3.          В іншій частині провадження у справі
припинити.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.