КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2008                                                                                           № 42/469

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Радзвіло Т.О. (за довір.),

від відповідача - Яковенко С.В. (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АЕК "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.12.2007

у справі № 42/469

за позовом                               АЕК "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до                                                   Житлово-будівельного кооперативу "Зв"язківець-3"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов"язання, ціна позову 123614,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду передано позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 123614,59 грн., з яких:

- 86411,61 грн. – заборгованості за поставлену теплову енергію в період з 01.10.2004 р. по 01.09.2007р.;

- 18292,71 грн. – збитки від інфляції;

- 13068,09 грн. – нарахована пеня;

- 5841,96 грн. – 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.12.2007 р. у справі №42/469 позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2142,07 грн. - збитків від інфляції, 684,09 грн. – 3% річних, 1530,27 грн. – пені та судові витрати. Провадження в частині стягнення 10115,76 грн. – основної заборгованості, припинено. В іншій частині позову – відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю, оскільки вважає, що воно прийнято судом в порушення норм матеріального права, у справі прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неправомірності зарахування позивачем, сплаченої відповідачем в квітні 2006 р. грошових коштів в сумі 72869,21 грн., в рахунок оплати спожитої теплової енергії в період до 01.10.2004 р. Позивач стверджує, що ці кошти, перераховані відповідачем, є цільовими, й відповідно були зараховані позивачем в рахунок накопиченої раніше заборгованості позивача у відповідності до Порядку проведення у 2005 р. розрахунків з погашення зобов’язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадного банку колишнього СРСР, шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №644 від 29.07.2005 р.

У відзиві відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечує повністю, вважає їх необґрунтованими з підстав того, що у відповідності до положень абз.2 п.2 Порядку, на який посилається позивач, передбачено, що зарахуванню за комунальні послуги по знеціненим вкладам підлягала заборгованість, що утворилася й після 01.09.2004 р., що підтверджується двостороннім Протоколом (наявний в матеріалах справи), в якому вказано, що виплата в розмірі 72869,21 грн. Здійснюється за заборгованість за період до 01.09.2005 р., а не до 01.09.2004 р., як стверджує позивач. Прийняте у справі рішення суду вважає законним та просить залишити його без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та обґрунтовано задовольнив позовні частково, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу проведених розрахунків за спожиту відповідачем теплову енергію у гарячій воді в період з 01.10.2004 р. по 01.09.2007р. у відповідності до укладеного між сторонами 01.04.2000 р. договору № 1640333 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Згідно умов укладеного договору облік споживання відповідачем теплової енергії за договором передбачено проводити розрахунковим способом.

Між сторонами у справі немає спору щодо обсягів поставленої протягом спірного періоду теплової енергії та її вартості. Так, згідно з наданими поясненнями та розрахунками, протягом указаного періоду позивачем поставлено відповідачу теплову енергію вартістю 602567,01 грн.

За даними позивача протягом спірного періоду поставлена теплова енергія була оплачена відповідачем у розмірі 519582,04 грн.

Згідно наданих пояснень сторін, частину коштів у розмірі 72869,21 грн., одержаних від відповідача у квітні 2006 року як оплату за спожиту теплову енергію, позивачем було зараховано в рахунок оплати теплової енергії, спожитої позивачем до 1 жовтня 2004 р.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що платіж в указаному розмірі був проведений на виконання протоколів-погоджень розрахунків від 23 листопада 2005 р. підприємств, установ та організацій, які приймають участь в розрахунку згідно ст. 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та постанови Кабінету Міністрів України № 664 від 29 липня 2005 р. Згідно цих протоколів-погоджень проводилася оплата заборгованості за теплову енергію, яка існувала на 1 вересня 2005 р., тобто протягом спірного періоду.

Дослідивши обставини справи, колегія погоджується із висновком суду першої інстанції що зарахування позивачем указаних сум коштів в рахунок оплати боргів минулих періодів є безпідставним, а сума проведених відповідачем оплат за теплову енергію станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом була більшою на 72869,21 грн. та загалом становила 592451,25 грн.

Відповідно станом на час звернення позивача до суду, заборгованість відповідача по оплаті спожитої теплової енергії в період з 01.10.2004 р. по 01.09.2007р. становила 10115,76 грн. (602567,01-592451,25).

Як свідчать матеріали справи, на час розгляду спору господарським судом платіжним дорученням № 166 від 09.11.2007 р. відповідачем було перераховано позивачу 45115,34 грн. в рахунок погашення боргу за вересень, грудень 2004, січень, березень, травень, вересень-грудень 2005 років. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано припинив провадження на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в частині стягнення заборгованості в сумі 10115,76 грн.

Оскільки, як вбачається зі змісту укладеного договору, сторони чітко визначили свої права і обов’язки за договором, а зібрані у справі докази свідчать про порушення відповідачем положень договору щодо своєчасної і повної оплати платежів, судова колегія приходить до висновку, що у відповідності до положень ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги в частині стягнення 684,09 грн. – 3% річних, 2142,07 грн. – збитків від інфляції та нарахованої пені в сумі 1530,27 грн., розрахованих пропорційно фактичного розміру простроченої заборгованості, наявної на час звернення позивачем до суду (10115,76 грн.) на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у зв’язку із простроченням відповідачем виконання зобов’язання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та відповідність висновків суду фактичним обставинам та зібраним у справі доказам, а відтак відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем не надано належних доказів, позовних вимог не спростовано, а тому апеляційна скарга визнається необґрунтованою, у зв’язку з чим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу „Енергозбуд Київенерго” залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2007 р. у справі №42/469 залишити без змін.

3. Матеріали справи №42/469 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді