АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2008
№ 15/77

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Євсікова О.О.

суддів:            Шипка  В.В.

Іваненко
Я.Л.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Бахмацьке районне споживче товариство

на рішення Господарського суду м.Києва від
21.02.2008

у справі № 15/77 (Федоренко Ю.В.)

за позовом                               Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1

до                                                   Бахмацьке
районне споживче товариство

третя особа позивача

третя особа відповідача

про
стягнення 20064,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 21.02.2008 р. припинено провадження у справі в частині стягнення
2978 грн. Боргу. Позов задоволений частково, стягнуто з Бахмацького районного
споживчого товариства на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 12514 грн.
боргу, 1274,69 грн. інфляційних, 1121,19 грн. пені, 404,55 грн. 3% річних,
183,92 грн. державного мита та 107,58 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з даним рішенням,
Бахмацьке районне споживче товариство звернулось до Київського апеляційного
господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення
з відповідача 12514 грн. боргу, 1274,69 грн. інфляційних, 1121,19 грн. пені,
404,55 грн. 3% річних, прийняти нове рішення. Вважає, що дане рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився представник відповідача, причини неявки суду не
повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи
є докази (поштові повідомлення) належного повідомлення сторін про час та місце
розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути
апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2008 апеляційну скаргу Бахмацького районного
споживчого товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від
21.02.2008 р. по справі №15/77 залишено без задоволення, рішення Господарського
суду Чернігівської області від 21.02.2008 р. по справі №15/77 залишено без
змін, матеріали справи № 15/77 повернуто до Господарського суду Чернігівської
області.

Не погоджуючись з рішенням
місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції Бахмацьке районне
споживче товариство звернулось до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просило рішення господарського суду Чернігівської
області від 21.02.2008р. та постанову Київського апеляційного господарського
суду від 13.05.2008р. у справі №15/77 в частині стягнення основної суми боргу,
пені, 3% річних та інфляційних нарахувань скасувати та прийняти нове рішення.

Постановою Вищого господарського
суду України від 11.09.2008 касаційну скаргу Бахмацького районного споживчого
товариства задоволено частково, постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2008р. у справі № 15/77 скасувано, справу № 15/77
передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду в
іншому складі суду.

У постанові від 11.09.2008
касаційна інстанція зазначила наступне.

Згідно зі статтею 105
Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду
апеляційної скарги (подання) апеляційний господарський суд приймає постанову.

Суд апеляційної інстанції за
результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в апеляційному порядку, приймаючи іменем України постанову
зазначив "Ухвалив" замість "Постановив" в резолютивній
частині постанови, припустившись порушення норм процесуального права при
прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-10 ГПК
України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене,
постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 скасовано
відповідно до вимог ст. 111-10 ГПК України з направленням справи на новий
розгляд до апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.10.2008 прийнято до розгляду апеляційну скаргу
Бахмацького районного споживчого товариства і порушити апеляційне провадження у
справі № 15/77, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2008.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2008 Новікова М.М. у
зв'язку з виробничою необхідністю - зайнятістю судді Гарник Л.Л.. у розгляді
іншої справи та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині
додержання процесуальних строків передано для здійснення апеляційного
провадження у даній справі колегії у складі головуючого судді Євсікова О.О.,
суддів Шипка В.В., Іваненко Я.Л.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2008 прийнято до розгляду апеляційну скаргу
Бахмацького районного споживчого товариства колегією суддів у наступному
складі: головуючий суддя - Євсіков О.О. (доповідач), судді: Шипко В.В.,
Іваненко Я.Л., розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.2008.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,
дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів встановила наступне.

Як підтверджено матеріалами справи,
між Бахмацькою районною спілкою споживчих товариств (замовник) та СПД ОСОБА_1
(підрядник) укладено договір підряду №7 від 23.05.2007, відповідно до якого
підрядник в межах договірної ціни виконує власними та залученими силами і
засобами передбачені кошторисом ремонтні роботи магазину в с.м.т. Батурин з
матеріалу замовника, здає в обумовлений строк об'єкт замовнику.

Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.3
договору договірна ціна робіт, що доручені для виконання підряднику, складає
221114 грн. і формується згідно державних будівельних норм України; договірна
ціна робіт є твердою; у разі збільшення обсягів робіт чи виникнення нових
робіт, не передбачених даним кошторисом, за домовленістю обох сторін
складається додаткова угода.

Згідно з п. 4.1 договору замовник
на початку виконання робіт перераховує аванс у розмірі 30% згідно кошторисної
документації на розрахунковий рахунок підрядника. На виконання цього пункту
договору відповідачем було перераховано на рахунок позивача 45000 грн., що
підтверджується банківською квитанцією від 04.06.2007.

Відповідно до п. 4.2, 4.3 договору
наступні розрахунки проводяться замовником за фактично виконані роботи на
підставі акту приймання виконаних робіт: остаточний розрахунок здійснюється
замовником за фактично виконані роботи на підставі акту приймання виконаних
робіт (форма № KБ-2в) і довідки вартості робіт (форми № КБ-3) протягом 10
робочих днів після підписання сторонами акта приймання робіт.

Згідно з п. 6.1.2 договору
Підрядник зобов'язався виконати за додаткову оплату роботи, які можуть
виникнути при виконанні основних робіт, з оформленням відповідної додаткової
документації до даної угоди.

Бахмацька райспоживспілка без
зауважень прийняла виконані роботи згідно актів прийняття виконаних підрядних
робіт форми КБ-2в та довідок про вартість виконаних підрядних робіт форма КБ-3
за липень на суму 189547 грн. та на суму 38589 грн., за вересень на суму 5492
грн., всього на загальну суму 233628 грн. Вказані довідки та акти підписані
повноважними представниками сторін.

Відповідач частково оплатив
виконані роботи на суму 173136 грн., підтвердженням чого є банківські виписки,
які знаходяться в матеріалах справи.

Всього відповідачем до подачі
позову оплачено з урахуванням авансу 218136 грн. за виконані підрядні роботи.

Після подання позову 19.02.2008
відповідач перерахував на поточний рахунок позивача 2978 грн., що
підтверджується копією платіжного доручення № 41 від 19.02.2008, наданого
відповідачем.

Таким чином на час розгляду справи
в суді першої інстанції відповідачем було не оплачено 12514 грн. вартості
виконаних підрядних робіт, які виконані з перевищенням кошторису.

Відповідно до ст. 844 ч. 3
Цивільного кодексу України зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за
погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим
витрати несе підрядник, якщо інше не встановлене законом.

Частиною 1 ст. 853 Цивільного
кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає
право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у
виконаній роботі.

Оскільки умовами договору між
сторонами передбачено оплата вартості виконаних підрядних робіт після
підписання сторонами актів прийняття виконаних робіт та довідок про їх
вартість, вказані документи підписані сторонами і відповідач не зробив заяв
підрядникові щодо відступу позивачем від умов договору в частині перевищення
твердого кошторису, апеляційний суд не приймає до уваги твердження відповідача
про те що Виконавцем не передано Замовнику за Актрм приймання-передачі
відремонтований об'єкту в експлуатацію, а тому строк виконання зобов'язань з
проведення з відповідачем кінцевого розрахунку не настав.

Апеляційним судом не приймаються до
уваги та відхиляються твердження відповідача щодо того, що судом першої
інстанції не враховано такої обставини як не підписання сторонами акта робочої
комісії про прийняття в експлуатацію закінченого капітального ремонту
приміщення магазину „Універмаг” в смт. Батурин: переліку матеріалів,
використаних при проведенні капітального ремонту приміщень магазину з торгівлі
непродовольчими товарами в смт. Батурин; актів приймання передачі-матеріалів
під капітальний ремонт цього магазину, оскільки договір між сторонами
передбачав виконання ремонтних робіт магазину „Маркет” в смт. Батурин, вказаний
договір не передбачає виконання капітального ремонту і його умовами не встановлено
підписання акта робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого
капітального ремонту. За умовами договору виконання робіт здійснювалось з
матеріалів замовника і, відповідно до підписаних актів виконання робіт, їх
вартість не була включена до вказаних актів.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання
не допускається, а тому сума боргу підлягає стягненню на користь позивача.

Отже, враховуючи вимоги п. 7.2
договору та ст. 549 Цивільного кодексу України, апеляційний суд погоджується з
судом першої інстанції, що пеня в сумі 1274.69 грн. за період з 11.08.2007 по
21.02.2008 підлягає стягненню на користь позивача.

Твердження відповідача щодо
невизначеності судом першої інстанції правової природи таких стягнень як сума
відсотків річних та інфляційних витрат не приймається до уваги, враховуючи
наступне.

Відповідно до положень чинного
законодавства України особливості регулювання майнових відносин у сфері
господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених
Господарським кодексом України (ст. 9 ЦК України, ст. 175 ГК України).

Відповідальність за порушення
грошового зобов'язання передбачена положеннями ст.625 Цивільного кодексу
України.

Статтею 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно було стягнуто з відповідача 404.55 грн. процентів річних га 1274.69
грн. витрат від інфляції за період прострочення сплати боргу.

Також апеляційний господарський суд
погоджується з судом першої інстанції, що в решті позовних вимог про стягнення
пені, витрат від інфляції та процентів річних слід відмовити у зв'язку з
неправильним визначенням позивачем періоду стягнення з 04.06.2007 по
11.08.2007, враховуючи наступне.

Так, умовами договору між сторонами
не передбачено сплати штрафних санкцій замовником у разі прострочення оплати
авансу, перерахування якого передбачено п. 4.1 договору.

Частина 6 ст. 231 Господарського
кодексу України дійсно передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами,
якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки у даному випадку
відповідач як замовник підрядних робіт не користувався чужими коштами, відсутні
підстави для застосування ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що доводи Бахмацького районного споживчого товариства, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої
інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Переглядаючи в апеляційному порядку
Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2008 у справі № 15/77,
колегія суддів встановила наступне.

Позивач звернувся до Господарського
суду Чернігівської області 01.02.2008 з позовом про стягнення з Бахмацького
районного споживчого товариства на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
15492 грн. боргу, 2621,92 грн. інфляційних, 1425,83 грн. пені, 524,81 грн. 3%
річних.

В подальшому позивач 21.02.2008
звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про уточнення позовних вимог,
в якому зазначив, що 19.02.2008 відповідач у справі перерахував на поточний
рахунок позивача 2.978,00 грн., у зв'язку з чим сума основного боргу складає
12.514,00 грн.

З урахуванням наведеного позивач
згідно з клопотанням про уточнення позовних вимог від 21.02.2008 просив
стягнути з відповідача 12.514,00 грн. боргу, 3.071,19 грн. інфляційних,
1.533,18 грн. пені, 549,77 грн. 3% річних. Загальна сума позовних вимог складає
17.668,14 грн.

При цьому стягнення 2.978,00 грн.,
сплачених відповідачем 19.02.2008 в ході розгляду спору, вже не входить до
предмету спору та до складу позовних вимог, оскільки позивач клопотанням про
уточнення від 21.02.2008 зменшив свої позовні вимоги на вказану суму.

Відтак, у суду першої інстанції не
було підстав розглядати позовну вимогу про стягнення з відповідача 2.978,00
грн. та припиняти провадження в частині вказаних позовних вимог, оскільки такі
вимоги були зняті самим позивачем.

Відповідно до ч. 2 п. 4.2
Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 № 02-5/78
«Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України» якщо позивач завищив ціну позову, або у процесі
розгляду спору зменшив позовні вимоги, або господарський суд відмовив у
стягненні певних сум, державне мито у цій частині не повертається.

Як встановлено колегією суддів,
загальна сума позовних вимог складає 17.668,14 грн. Всього ж позов підлягає
задоволенню на суму 15.314,43 грн.

Державне мито, судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають покладенню на
відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, за розгляд справи
судом першої інстанції з відповідача підлягає стягненню на користь позивача
державне мито у розмірі 153,14 грн. та 102,28 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Також з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача державне мито у розмірі 29,78 грн., тобто 1 % від
суми 2.978,00 грн., сплаченої відповідачем у ході розгляду спору судом першої
інстанції, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,
оскільки спір в цій частині виник внаслідок неправомірних дій відповідача, а
тому господарський суд має право покласти на нього державне мито незалежно від
результатів вирішення спору.

З урахуванням наведеного колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було обґрунтовано позов
задоволений частково, стягнуто з Бахмацького районного споживчого товариства на
користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 12514 грн. боргу, 1274,69 грн. інфляційних,
1121,19 грн. пені, 404,55 грн. 3% річних.

Разом з тим, місцевим судом невірно
розраховано розподіл судових витрат (в т. ч. І щодо додаткового стягнення з
позивача в доход Державного бюджету 5,82 грн. державного мита) та безпідставно
припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2.978,00 грн.

З урахуванням наведеного рішення
Господарського суду Чернігівської області від 21.02.2008  у справі № 15/77 в цій частині підлягає
зміні.

Відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або
зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинами справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин апеляційна скарга
Бахмацького районного споживчого товариства задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати, понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги
зі сплати державного мита, не відшкодовуються та покладаються на відповідача
(апелянта).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 33, 69, 75, 99, 101, 104-106 Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
В задоволенні апеляційної скарги Бахмацького районного споживчого
товариства відмовити.

2.          Рішення Господарського суду
Чернігівської області від 21.02.2008  у
справі № 15/77 змінити, виключивши з резолютивної частини рішення частину 1,
якою припинено провадження у справі в частині стягнення 2.978,00 грн. боргу, та
частину 4, якою стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 кімната
202, п/р № 4 у ЗАТ „Полікомбанк", МФО 353100, код ) в
доход Державного бюджету України 5,82 грн.

3.          Частини 2 та 3 рішення Господарського
суду Чернігівської області від 21.02.2008
у справі № 15/77 викласти у такій редакції:

„Позов задовольнити частково.

Стягнути з Бахмацького районного
споживчого товариства (16500, м. Бахмач, вул. Богомольця 2, п/р №
6002 в Приватбанку м. Бахмач. МФО 353586, код 017749489) на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 кімната 202, п/р № 4 у
ЗАТ „Полікомбанк", МФО 353100, код ) 12.514,00 грн. боргу,
1.274,69 грн. інфляційних втрат, 1.121,19 грн. пені, 404,55 грн. 3% річних,
182,92 грн. державного мита та 102,28 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В решті позову відмовити.”

4. Видачу відповідного наказу
доручити Господарському суду Чернігівської області.

5. Матеріали справи № 15/77
повернути до Господарського суду Чернігівської області.

6. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
Євсіков О.О.

Судді
Шипко  В.В.

Іваненко  Я.Л.