ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" січня 2008 р.                                                  Справа № 17/400/49

м. Чернігів                                                     «22 »січня 2008 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника Позивача: Букій В.О. –юрисконсульт, дов.№15 від 11.01.08р.;

Представників Відповідача-1: Градобик А.Г. –старш. держподатінспектор, дов.№113/9/10-003 від 21.01.08р.

Басанець Н.І. –старш. держподатінспектор, дов.№120/9/10-003 від 21.01.08р.

Представника Відповідача-2: Руденок Л.М. –начальник юр. відділу, дов.№1 від 03.01.08р.

матеріали справи №17/400/49

За ПОЗОВОМ: Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат”

16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2

До ВІДПОВІДАЧА: 1. Ніжинської об’єднаної державної податкової інспекції

16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Поштова, 2

2. Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 27

Про стягнення 23622 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Відкритим акціонерним товариством "Ніжинський жиркомбінат" подано позов до Ніжинської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області про стягнення з державного бюджету заборгованість по невідшкодованому податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ за серпень 2007 року в сумі 23622 грн.

Представником позивача в судовому засіданні 21.01.2008р. подано заяву про зменшення позовних вимог на 9021 грн. і стягнення залишку суми боргу в розмірі 14601грн.

Враховуючи, що зменшення позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси і є правом Позивача, передбаченим ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог.

Представники Відповідача-1 просять у позові відмовити, посилаючись на те, що частина заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2007р. в сумі 91581,50 грн. не була повернута в повному обсязі Позивачу з тих підстав, що за результатами перевірки станом на 01.11.07р. дану суму не можливо підтвердити, що пов`язано з ненадходженням результатів зустрічних перевірок основних постачальників, які вказані в п.3.1.2. акту перевірки

В своїх письмових запереченнях Ніжинська ОДПІ посилається на те, що підчас перевірки був втрачений ланцюг постачання і немає стовідсоткового підтвердження заявленої до відшкодування суми та доказів її фактичного надходження до Державного бюджету України.

Представник Відповідача-2 проти позовних вимог заперечує та просить у позові відмовити, оскільки у Головного управління Державного казначейства відсутні на даний момент правові підстави для відшкодування з бюджету 14601 грн. ПДВ.

Заслухавши представників Позивача та Відповідачів, дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.11 вищевказаного Кодексу:

“Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.”

Відповідно до ч.2 ст.69 зазначеного Кодексу:

«Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.4,5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.»

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Згідно з підпунктами 1.7, 1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі –Закон №168):

«Податковий кредит –сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.»

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, та строки проведення розрахунків передбачені п.7.7 ст. 7 Закону №168.

Відповідно до п.п.7.7.1. п.7.7 ст.7 Закону №1686

«Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.»

Підпунктом 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168 (в редакції, чинній на момент подачі декларації з ПДВ за травень 2007 року) встановлено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.п.7.7.4 п.7.7 ст.7 Закону №168

«Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.»

У відповідності до п.п.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закон №168:

«Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно п.п.7.7.6 п.7.7 ст. 7 Закон №168:

«На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.»

У відповідності до п.п.7.7.7 п.7.7 ст. 7 Закон №168:

«Якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.»

Відкритим акціонерним товариством „Ніжинський жиркомбінат” 20.09.2007р. за вх.№24508 була подана до Ніжинської ОДПІ податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2007 року, якою був заявлений до відшкодування з Державного бюджету податок на додану вартість в сумі 300166 грн.

Аналогічна сума вказана у поданому разом з декларацією за вхідними номерами 24510 та 24511 розрахунку суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за серпень 2007р.

З 15.10.07р. по 26.10.07р. Ніжинською ОДПІ була проведена виїзна позапланова перевірка ВАТ Ніжинський жиркомбінат»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за серпень 2007р., за результатами якої була складена довідка №1560/23-00373942 від 01.11.07р.

Як вбачається з висновків акту, перевіркою встановлено наступне:

«1. Перевіркою підтверджено заявлену ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2007р. в сумі 208584,50грн.

2. За результатами перевірки станом на 01.11.07р. не можливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2007р. в сумі 91581,50 грн., що пов`язано з ненадходженням результатів зустрічних перевірок основних постачальників, які вказані в п.3.1.2. акту перевірки.»

Як вбачається з наданої Позивачем копії банківської виписки 10.12.07р. та наданих сторонами додаткових доказів та пояснень, органами Державного казначейства України були перераховані Позивачу 7378грн. + 60581,50грн. + 208584,50грн. + 899грн. + 2635грн. + 5487 грн. = 285565грн. бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2007р.

Таким чином, залишок неповернутого бюджетного відшкодування складає 300166грн. (сума заявлена по декларації) –285565грн. (сума повернутого бюджетного відшкодування) = 14601 грн.

Враховуючи, що дана сума Позивачу з бюджету не повернута, ВАТ «Ніжинський жиркомбінат»звернувся з відповідним позовом про її стягнення.

Таким чином, частина заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2007р. в розмірі 91581,50 грн. не була повернута в повному обсязі Позивачу з тих підстав, що за результатами перевірки станом на 01.11.07р. дану суму не можливо підтвердити, що пов`язано з ненадходженням результатів зустрічних перевірок основних постачальників, які вказані в п.3.1.2. акту перевірки

В своїх письмових запереченнях Ніжинська ОДПІ посилається на те, що підчас перевірки був втрачений ланцюг постачання і немає стовідсоткового підтвердження заявленої до відшкодування суми.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги такі заперечення Відповідача-1 з наступних підстав.

Для відшкодування з бюджету податку на додану вартість Закон №168 і, зокрема, стаття 7 цього Закону, не передбачають обов’язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов’язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Тобто покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до п. 1.3 ст.1 Закону №168, платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно п.10.2 ст.10 Закону №168:

«Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст.10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, сама по собі можлива несплата податку першим продавцем з усього ланцюгу продавців (у тому числі у разі ухилення від сплати, при фактичному здійсненні господарської операції) не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Зазначені висновки, підтверджуються висновками, викладеними в Постанові Верховного суду України від 26.09.06р., яка є остаточною і не може бути оскаржена.

Отже, податкові органи не можуть зменшувати суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість при можливій несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого зменшення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).”

З урахуванням викладеного та того, що часткове задоволення позовних вимог Позивача Відповідачами здійснено після подання адміністративного позову, що стало підставою для зменшення позовних вимог, суд вважає, що Позивачу мають бути відшкодовані понесені судові витрати по сплаті державного мита та витрат в сумі 236,22грн.

Керуючись ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул.Прилуцька, 2, код 00373942, р/р5 в КФ АБ «Експрес-банк»м. Конотоп, МФО 337212) 14601 грн. бюджетної заборгованості по податку на додану вартість за серпень 2007 року.

3. Відшкодувати з Державного бюджету (р/р0002 УДК в Чернігівській області, МФО 853592, код 22825965) на користь Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2, код 00373942, р/р5 в КФ АБ «Експрес-банк»м. Конотоп, МФО 337212) понесені судові витрати в розмірі 236 грн. 22 коп.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

4. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

5. Дана Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Дана Постанова після набрання законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                           І.В. Кушнір