СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

11
лютого 2008 року

Справа
№ 2-15/14047-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Борисової
Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря
В.І.,

Плута В.М.,

за участю
представників сторін:

представник
позивача, не
з'явився, Відкрите акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль";

представник
позивача, не
з'явився, Кримська республіканська дирекція відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль";

відповідач,
не з'явився, Суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

розглянувши
апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Іщенко Г.М.) від 27.11.2007 у справі № 2-15/14047-2007

за
позовом           Відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лєскова, 9, Київ 1, 01001)

в
особі Кримської республіканської дирекції відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (вул. Набережна, 32, Сімферополь, 95000)

до Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
Сімферополь, 95000)

про
стягнення 1873,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите
акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»в особі Кримської республіканської
дирекції банку звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з
позовом до відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення 1873,92 грн.

Позовні
вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих
позивачем послуг за договором на розрахунково-касове обслуговування від
07.07.2000 р., в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у
розмірі 1873,92 грн., що і стало приводом для звернення ВАТ «Райффайзен банк
Аваль»в особі Кримської республіканської дирекції з позовом до суду про
стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Рішенням господарського
суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2007 задоволено позов відкритого
акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Кримської
республіканської дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль"  до суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 про
стягнення 1873,92 грн.

На вказаний судовий акт
відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове
рішення від 27.11.2007, мотивуючи вимоги скарги тим, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та процесуального права, безпідставно не застосував
вимоги законодавства щодо строків позовної давності.

У судове засідання,
призначене на 11.02.2008, представники сторін не з'явились, належним чином були
повідомленні про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України, зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін є правом, а не обов'язком, справа може розглядатись без їх
участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія визнала
можливим розглянути справу по суті за відсутністю сторон, враховуючи наявні у
справі матеріали.

Під час розгляду справи в порядку й на
підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова
колегія апеляційного суду  встановила
наступні обставини.

Як встановлено, 07.07.2000 р. між
Кримською республіканською дирекцією АППБ «Аваль» (Банк) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (Клієнт) (відповідач) був
укладений договір на розрахунково-касове обслуговування, (а.с. 9), згідно з
пунктом 1.1 якого Банк відкрив Клієнту розрахунковий рахунок та здійснював
розрахунково-касове обслуговування згідно чинних тарифів. Цей Договір набирає
сили з моменту підписання та є безстроковим (пункт 13 Договору).

Відповідно
до пункту 3 Договору сторони узгодили, що оплата за розрахунково-касове
обслуговування здійснюється з розрахунку 0,15 % від суми обороту на місяць.
Клієнт доручає Банку здійснювати списання коштів в оплату за
розрахунково-касове обслуговування самостійно, не пізніше 30 числа поточного
місяця.

Пунктом
11 Договору визначено, що при отриманні готівки Клієнт сплачує Банку 1% від
виданої суми.

Вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи, судова
колегія не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції у зв'язку з наступним.

Як
було встановлено судом першої інстанції з врахуванням наданих позивачем
письмових доказів, за період з 30.08.2004 р. по 28.09.2004 р. обороти по
поточному рахунку відповідача склали 276400,00 грн., сума видаткових касових
операцій склала 154050,00 грн.

Разом
з тим, встановлено, що відповідачем не були виконані свої обов'язки за
договором щодо оплати наданих позивачем послуг своєчасно та в повному обсязі, в
результаті чого за ним склалася заборгованість у розмірі 1873,92 грн., що і
з'явилося підставою для звернення ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Кримської республіканської
дирекції із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому
порядку.

Згідно
з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо
цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно
з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне
положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно
до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно
до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Отже,
як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконувалися
зобов'язання за договором, надавалися послуги з розрахунково-касового
обслуговування рахунку відповідача. Відповідачем, навпаки, не представлено суду
жодного доказу виконання свого зобов'язання оплати залишку вартості наданих
позивачем послуг, що підтверджує факт невиконання відповідачем зобов'язань по
оплаті 1873,92 грн. заборгованості за отримані послуги за Договором на
розрахунково-касове обслуговування від 07.07.2000 р.

При
цьому, як також підтверджується матеріалами справи, суду не надані докази
припинення дії вказаного договору, у зв'язку з чим судом першої інстанції було
вірно зазначено, що на момент розгляду даного спору дія договору триває. Ці
обставини спростовують доводи апеляційної скарги й одночасно свідчать про
обгрунтованість висновків суду щодо задоволення позовних вимог банку.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни
рішення господарського суду Автономної Республіки Крим відсутні, підстав для
задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись
статтями 101, 102, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 27.11.2007 у справі № 2-15/14047-2007 залишити
без змін.

Головуючий
суддя
Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.І.
Гонтар

В.М. Плут