ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№ 6/48

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.

Рибака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Акціонерна компанія Київводоканал" в особі розрахункового департаменту

на рішення

господарського суду м. Києва від 14.06.2007 р.

у справі

№ 6/48 господарського суду м. Києва

за позовом

ВАТ "Акціонерна компанія Київводоканал" в особі розрахункового департаменту

до

Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-6"

про

стягнення 10000,05 грн.

за участю представників сторін :

позивача

Кукушкін К.М., Сенчило В.В.,

відповідача

Біднюк Г.Г., Дармограй Р.А.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.06.2007 р. у справі №6/48 (суддя: Ковтун С.А.) позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 3618,79 грн. боргу, 22,11 грн. 3 % річних, 114,66 грн. пені, 38,31 грн. держмита та 44,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" від 29.12.1976р. №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981р. № 4, від 25.12.1992 р. № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як встановив господарський суд, 17.01.2003 р. позивач (постачальник) та відповідач (абонент) уклали договір № 01625/4-03 на водопостачання та водовідведення (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору, постачальник зобов’язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов’язався розрахуватись за надані послуги згідно умов Договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 р. (п. 1)

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що постачальник забезпечує постачання питної води та приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично допустимі концентрації шкідливих речовин.

Сторони визначили, що Договір є безстороковим, діє протягом усього часу надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов’язаний у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків до ціни позову ним включена вартість питної води, що йде на підігрів.

Разом з тим, Договір укладено з метою постачання питної води та прийняття каналізаційних стоків.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками лічильників, зареєстрованих постачальником.

Згідно з наданими місцевому господарському суду доказами, з відповідачем було погоджено заміну лічильника у будинку 6-А по проспекту Лісовому в місті Києві. У той же час, заміна лічильника в груповому бойлері, ним не погоджувалась.

Питна вода, яка використовується для виготовлення гарячої води, постачається групі споживачів, а не одноособово відповідачу, її облік здійснюється за даними лічильника, показники якого знімаються позивачем без участі відповідача, а визначення вартості здійснюється у відсотковому відношенні до кількості споживачів.

Однак, умовами Договору не передбачено вказаний порядок обліку та визначення вартості послуг.

Отже, умовами Договору не регулюється постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води, облік якої здійснюється за приладом обліку, встановленому на водопровідному вводі до групового бойлеру.

За таких обставин, визначення вартості наданих послуг в рамках даного спору повинно здійснюватись, виходячи з даних показників лічильників №1569 та №0421.

Господарський суд з урахуванням сплачених відповідачем коштів та зменшення заборгованості на підставі угод про припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог дійшов висновку, що борг відповідача складає 3389,63 грн.

Згідно п. 4.2 Договору, за несвоєчасну оплату послуг абонент зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано та законно задовольнив частково позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 3618,79 грн. боргу, 22,11 грн. трьох відсотків річних, 114,66 грн. пені.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого господарського суду, оскільки умовами договору не врегульовано постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води, облік якої здійснюється приладом обліку, встановленому на водопровідному вводі або груповому бойлері.

Належним доказом, що підтверджує обсяги спожитої відповідачем води можуть бути лише документи про зняття показань водолічильників, складені спільно двома представниками сторін, які позивач суду не надав.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2007 року у справі №6/48 залишити без змін.

Головуючий, суддя            М. Михайлюк

Судді          :            Н.Дунаєвська

В.Рибак