СУД
РІШЕННЯ

24.01.08р.

Справа № 25/287-07

За позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Дніпродзержинськ

до  Дніпродзержинської міської ради, м.
Дніпродзержинськ

про
зобов'язання надати в оренду земельну ділянку

Суддя  Чередко А.Є.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2. - дов. №1906 від 25.09.07р.

від відповідача: Шевченко Л.І. -
дов. №77 від 16.03.07р.

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про зобов'язання останнього надати позивачеві в оренду земельну
ділянку площею 0,1400га., що розташована в м. Дніпродзержинську на бул. Героїв
(навпроти будинку № 4) для будівництва громадсько-торгового комплексу у складі:
магазину продовольчих та непродовольчих товарів, фізкультурно-оздоровчого
центру.

Позовні вимоги обгрунтовані
посиланням на ст.ст. 123, 124 ЗК України, ст.ст. 6, 16  Закону України „Про оренду землі” та на
неправомірну відмову відповідача від надання позивачу в оренду земельної
ділянки для будівництва.

Відповідач позов не визнає та у
відзиві вказує, що згідно з Законом України «Про державний бюджет України
на  2008 рік»та ст. 124 ЗК України,
набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності
здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти  нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2007р. позивач звернувся із
заявою до Дніпродзержинської міської ради з проханням надати в оренду земельну
ділянку загальною площею 0,1400га, яка знаходиться в м. Дніпродзержинську на
бул. Героїв (навпроти будинку №4) для будівництва громадсько-торгового
комплексу у складі: магазину продовольчих та непродовольчих товарів,
фізкультурно-оздоровчого центру.

20.04.07р.  Дніпродзержинською міською радою було
прийнято рішення за  № 174-09/V, згідно з
п. 8.38, якого було вирішено відкласти надання права користування земельною
ділянкою позивачу до вирішення питання забудови намивних територій.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Земельного Кодексу України та Закону України „Про оренду землі”, які
суд застосовує в редакції на час звернення позивача з клопотанням про надання в
оренду земельної ділянки в силу ст.. 5 ЦК України.

Так, відповідно до п. 1 ст. 93 ЗК
України, право оренди земельної ділянки - це засноване на  договорі строкове  платне
володіння  і  користування
земельною  ділянкою, необхідною
орендареві для  провадження  підприємницької  та
іншої  діяльності.

За ч. 1, 2 ст. 16 Закону України
«Про оренду землі», особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із
земель державної або комунальної власності,
подає до відповідного органу виконавчої
влади  чи  органу
місцевого  самоврядування за
місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви  (клопотання)
і  надання  земельної
ділянки в оренду проводяться у
порядку,  встановленому  Земельним
кодексом України.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 83
Земельного кодексу України, землі,  які
належать  на  праві
власності  територіальним громадам
сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній  власності  перебувають
усі  землі в межах населених
пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також  земельні ділянки за їх межами,  на яких розташовані об'єкти комунальної
власності. Орендодавцями   земельних   ділянок
є  їх  власники
або уповноважені ними особи (п. 5 ст. 93 ЗК України).

Розпорядження землями
територіальних громад згідно з ст. 12 ЗК України та ст. 26 Закону України „Про
місцеве самоврядування” віднесено до повноважень міських рад.

Передача в оренду  земельних
ділянок,  що  перебувають
у державній  або  комунальній
власності,  здійснюється  на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу  місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель
запасу під забудову   здійснюється   за
проектами   відведення  в
порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу (п. 1, 3 ст. 124
ЗК України).

Отже передача в оренду земельних
ділянок здійснюється на підставі рішення
органу  місцевого самоврядування,
що є його виключною компетенцією. Чинне законодавство України, також не
передбачає надання в оренду земельних ділянок на підставі рішення суду.

Рішення щодо надання позивачу
земельної ділянки Дніпродзержинською міською радою не приймалось, а
рішення  № 174-09/V від 20.04.07р. не
скасовувалось, недійсним або неправомірним судом не визнавалось (доказів не
надано), отже є чинним.

Таким чином, за відсутності рішення
Дніпродзержинської  міської ради щодо
надання позивачу в оренду земельної ділянки у суду відсутні правові підстави
для зобов'язання Дніпродзержинської міської ради надати позивачеві в оренду
земельну ділянку площею 0,1400га., що розташована в м. Дніпродзержинську на
бул. Героїв (навпроти будинку № 4) для будівництва громадсько-торгового
комплексу у складі: магазину продовольчих та непродовольчих товарів,
фізкультурно-оздоровчого центру.

При цьому, суд також враховує, що
відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних  ділянок
юридичним  особам  у  постійне
користування  здійснюється  на
підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування за проектами  відведення
цих ділянок.

Відмову  органів
місцевого  самоврядування  або
органів виконавчої  влади  у
наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без
розгляду в установлений строк  може  бути оскаржено  в
судовому  порядку.  Рішення
про  відмову  у наданні земельної ділянки в користування
має містити мотивовані  пояснення з  посиланням
на  відповідні положення
нормативно-правових актів, затвердженої
містобудівної  документації   та
документації   із землеустрою (ч.
9 ст. 123 ЗК України).

Таким чином, ст. 123 ЗК України
встановлений спосіб захисту порушеного права у випадку відмови у наданні в
оренду земельної ділянки або залишення заяви без розгляду у встановлений строк
-шляхом оскарження рішення або неправомірних дій, а не шляхом зобов'язання
органу місцевого самоврядування надати в оренду земельну ділянку, що є
виключною компетенцією відповідної ради, тобто колегіального органу.

Отже, позивачем обрано спосіб
захисту порушеного права, який не передбачений чинним земельним законодавством
України.

Враховуючи усе вищевикладене, суд
вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. Судові витрати слід покласти на позивача.

Розглядаючи справу по суті спору,
суд також виходив з того, що розпорядження землею, яка належить до комунальної
власності є формою реалізації Дніпродзержинської міської ради права власності
на землю, суб'єктом  якої вона є згідно з
ст. 80 ЗК України. Тобто спірні правовідносини не є публічно правовими, а є
цивільними (земельними). Відповідач же у цих відносинах не є суб'єктом владних
повноважень, оскільки не має підстав владно керувати поведінкою позивача, а
його вказівки не є обов'язковими для останнього. За таких підстав дана справа
не є справою адміністративної юрисдикції та підвідомча господарському
суду.

З підстав наведеного та керуючись,
ст.ст. 12, 80, 83, 93, 118, 123, 124 ЗК України, ст.ст. 5, 15, 16 ЦК України,
Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
позивача  відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення підписано