СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08                                                                                 Справа № 5/732

За позовом Приватного підприємства Торговий Дім "Галпідшипник" в особі філії № 3, м. Донецьк

до Державного підприємства "Антрацит" в особі відокремленого підрозділу "УМТС", м. Антрацит Луганської області

про стягнення 66996 грн. 42 коп.

Суддя

Закропивний О.В.

Секретар с.з.

Савенко В.Ю.

За участю:

Від позивача

Боков А.П., довіреність № б/н від 01.10.07.

Від відповідача

Філіпенко П.О., довіреність № 12 від 03.01.08.

До початку слухання справи від учасників процесу вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача борг у сумі 41 537 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань в сумі 7 390 грн. 25 коп., пені з урахуванням штрафу в сумі 18068 грн. 77 коп.

Позивач заявою про зменшення позовних вимог від 07.02.08. зменшив розмір позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 41 537 грн. 40коп., три відсотки річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 349 грн. 01 коп., пеню з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп.

Заява про зменшення позовних вимог судом приймається. З огляду на це предметом позову є стягнення з відповідача боргу в сумі 41 537 грн. 40коп., трьох відсотків річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційних нарахувань в сумі 8 349 грн. 01 коп., пені з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 18.02.08. № 58 позов визнає частково, а саме визнає: борг в сумі 41 537 грн. 40 коп., три відсотки річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 349 грн. 01 коп.. Заявлену позивачем вимогу щодо стягнення пені з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп. Відповідач не визнає. Також, зазначеним відзивом відповідач просить судові витрати у повному обсязі покласти на нього.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення сторони, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки від 02.11.05. № 63 та додаткової угоди від 26.12.05.(яким строк дії Договору продовжено до 31.12.06.) Позивачем в період з 2005-2006 року передано у власність Відповідача товар на загальну суму 108004грн.56 коп.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснив частково, а саме сплатив 66 467 грн. 16 коп. Решту в сумі 41 537грн.40 коп. відповідач у добровільному порядку не погасив.

Борг у сумі 41 537 грн. 40 коп. підтверджується двостороннім актом звірення розрахунків від 09.10.07.

Позивач 18.12.07. звернувся до господарського суду Луганської області з позовом. Заявою про зменшення позовних вимог від 07.02.08. зменшив розмір позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 41 537 грн. 40коп., три відсотки річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 349 грн. 01 коп., пеню з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 18.02.08. № 58 позов визнає частково, а саме визнає: борг в сумі 41 537 грн. 40 коп., три відсотки річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 349 грн. 01 коп. Заявлену позивачем вимогу щодо стягнення пені з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп. Відповідач не визнає.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач порушив зобов’язання щодо сплати отриманого товару за Договором (п. 1.1., 3.2.).

З огляду на вище наведе вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 41 537 грн. 40коп., трьох відсотків річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційних нарахувань в сумі 8 349 грн. 01 коп. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача пені з урахуванням штрафу в сумі 10 467 грн. 42 коп.

В обґрунтування даної вимоги Позивач посилаючись на ч. 2 ст. 231 ГК України.

П. 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо порушення господарського зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення пов’язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов’язання фінансується з рахунок Державного бюджету України чи на рахунок держаного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачених законом чи договором.

Так, жодна зі сторін по справі не є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, відносини між ними не відповідають умовам, що передбачені даною правовою нормою.

З огляду на це, вимога щодо стягнення з відповідача штрафу нарахованого відповідно до п. 2 статті 231 Господарського кодексу України в сумі 10 467 грн. 42 коп. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З урахуванням клопотання відповідача щодо покладення судових витрат у повному обсязі на відповідача, відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –529 грн. 65 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Антрацит" в особі відокремленого підрозділу "УМТС", вул. Ростовська, 38, м. Антрацит Луганської області, ідентифікаційний код 32226065 на користь Приватного підприємства Торговий Дім "Галпідшипник" в особі філії № 3, м. Донецьк, вул. Сеченова, 31, ідентифікаційний код 26221230 борг в сумі 41 537 грн. 40коп., три відсотки річних в сумі 1 611 грн. 41 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 349 грн. 01 коп., державне мито у сумі –529 грн. 65 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати.

3. В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

21.02.2008 р.