ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.02.08                                                                                           Справа № 5/53

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Долинської районної Ради №07-073/560 від 03.12.07р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.2007 року

у справі №5/53

за позовом виконавчого комітету Долинської міської Ради, м. Долина Івано-Франківської області

до відповідача 1 Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача 2 Долинської районної Ради, м. Долина

про стягнення 2 702 000 грн.

За участю:

Від позивача Скуба А.В., Кучкуда П.В.

Від відповідача 1: Присяжнюк В.С.

Від відповідача 2: Білінська О.Я.

В ході судового засідання представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз’яснено, заперечень щодо складу суду не поступало.

Встановив: рішенням господарського суду Івано-Франківської області (суддя Цюх Г.З.) від 20.11.2007р. у справі №5/53 задоволено позовні вимоги.

Відповідач з рішенням не погоджується подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з підстав порушення норм процесуального права, покликаючись на те, що при постановленні рішення судом не враховано того, що відповідач 2 не мав можливості подати заперечення на подані уточнення позовних вимог, оскільки такі були подані в останньому судовому засіданні. Зазначає, що судом першої інстанції не зазначено нормативно правові акти, якими керувався суд при постановленні рішення. Покликається, що судом не з'ясовано того, чи дійсно мало місце завдання збитків і в чому вони виражені.

Відповідач 1 відзиву на апеляційну скаргу не подав, при цьому в судовому засіданні представник просив залишити рішення господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач 2 відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судовому засіданні представники просили припинити апеляційне провадження, оскільки між сторонами укладена мирова угода.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.07 року скасувати, оскільки таке прийняте з порушенням норм процесуального законодавства.

При цьому колегія виходила з наступного:

Пунктом 6 рішення Долинської районної ради №220-11/2003 від 17.12.03р. було передбачено передачу коштів до районного бюджету з бюджету м. Долина на суму 2 802 000 грн.

На підставі цього рішення Долинською районною радою було вилучено кошти в сумі 2 702 000 з бюджету м.Долина. Даний факт стверджується довідкою Долинської міської ради від 15.10.2007 р. та рішенням Долинської міської ради від 15.03.2005 року, а також виписками банку.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області по справі №А-8/21-10/228-11/52 від 18.03.2005 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.06.2006 року, п.6 рішення Долинської районної ради від 17.12.2003 року визнано недійсним.

Зважаючи на те, що п. 6 рішення Долинської районної ради від 17.12.03р. визнано недійсним позивач вважає, що кошти в сумі 2 702 000 грн. повинні бути повернуті Долинської районною радою.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 10 ч. 2 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 393 ЦК України Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Враховуючи той факт, що передача коштів в сумі 2 702 000,0 грн. з міського бюджету м. Долина до бюджету Долинського району мала місце на підставі п.6 рішення Долинської районної Ради, який визнано судом недійсним, то колегія вважає, що позовна вимога є обґрунтованою.

Крім цього, представниками позивача в судовому засіданні подано колегії для огляду мирову угоду від 4.02.08р. укладену між Долинською районною Радою та Долинською міською Радою та підписану головами цих рад, згідно умов якої, сторони домовилися розстрочити передбачену рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.07р. суму заборгованості в розмірі 2 727 618,0 грн. на три роки. У зв'язку з чим представники позивача просили припинити провадження у справі. Проте, враховуючи, що представник відповідача 2 заперечив проти даного клопотання та з врахуванням положень ст. 100 ГПК України в задоволенні цього клопотання відмовлено. Однак, слід зазначити, що прийняттям такої мирової угоди відповідач 2 фактично визнав позовні вимоги, розмір та факт завдання такої шкоди позивачу. А тому з врахуванням аналізу письмових доказів у справі колегія вважає, що позовні вимоги є доведеними і підлягають до задоволення.

Перевіркою доводів апеляційної скарги в частині порушення норм процесуального права судом при прийнятті оскаржуваного рішення встановлено, що первинні позовні вимоги були заявлені на суму 2 077 306 грн., однак в судовому засіданні 16.10.07р. позивачем було уточнено позовні вимоги та збільшено суму збитків, що підлягають до відшкодування до 2 702 000,0 грн. Як встановлено з матеріалів справи –згідно протоклу судового засідання від 16.10.07р. зазначено, що позивачем подано клопотання про уточнення позовних вимог. Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що така заява належним чином була вручена відповідачу 2 в судовому засіданні, або скерована на його адресу поштою. А тому колегія вважає, що вимоги ст. 56 ГПК України позивачем не виконано, чим порушено права відповідачів. Однак, порушення вимог процесуального права залишилось поза увагою господарського суду Івано-Франківської області, а тому рішення слід скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Згідно ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється територіальними органами Державного казначейства України за функціями, визначеними статтею 48 цього Кодексу. Державне казначейство України веде облік всіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням органів стягнення, погодженим з відповідними фінансовими органами, здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Враховуючи те, що органи казначейства здійснюють лише казначейське обслуговування місцевих бюджетів, колегія вважає що провадження відносно Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області слід припнити.

Згідно ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що згідно п. 11 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито»позивач звільнений від оплати державного мита, а згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита, колегія дійшла висновку, що з відповідача - Долинської районної Ради слід стягнути в дохід Державного бюджету України 38 207,50 грн. державного мита за розгляд справи у господарському суді Івано-Франківської області та Львівському апеляційному господарськму суді.

За таких обставин слід визнати, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням вимог норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частково до задоволення, рішення господарського суду слід скасувати, прийнявши нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,104,105ГПК України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задоволити частково.

2.Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.2007 року по справі за №5/53 скасувати. Прийняти нове рішення. Позов задоволити: стягнути з Долинської районної Ради (м. Долина, пр. Незалежності, 5) через Головне управління Державного казначейства в Івано-Франківській області на користь Долинської міської ради (м. Долина, пр.Незалежності, 5, код 04054317) - 2 702 000 грн., та 118 грн. інформаційно-технічних послуг.

Стягнути з Долинської районної Ради (м. Долина, пр. Незалежності, 5, код 04054317) на користь державного бюджету 38 207,50 грн. державного мита.

Провадження відносно Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області припинити.

3.Господарському суду Івано-Франківської області видати накази.

4.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий–суддя Г.І.Мельник

Судді Д.Ф.Новосад

О.В.Михалюк