ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.02.08                                                                                           Справа № 22/334

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Низовій М.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», м. Львів, № 30/1-24 від 11.01.08р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2007 року

у справі № 22/334, суддя Желік М.,

за позовом Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»в особі Львівської філії

до – Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», м. Львів

про стягнення 37 520, 52 грн.,

за участю представників

прокуратури: Нестеренко А.А. –пом.прок.Шевченківського району, посвідчення № 55;

від позивача: Працьовита С.М. - юрисконсульт;

від відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2007 року у справі № 22/334 позов Прокурора Шевченківського району м. Львова задоволено. З рахунку Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс»на користь ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»в особі Львівської філії стягнуто 37 520,52 грн. боргу.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обгрунтованістю та підставністю вимог позивача, їх відповідністю вимогам законодавства. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт щодо невиконання відповідачем своїх зобов’язань по оплаті за поставлений позивачем природний газ згідно укладеного договору № 4012/П від 23.03.2005 року на постачання природного газу та додаткових угод до нього, а тому дійшов висновку про те, що на підставі ст. 526 Цивільного кодексу України сума боргу підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2007 року у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі –заперечив, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник –ЛКП «Львівелектротранс»участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи ту обставину, що сторони були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та про наслідки неявки в судове засідання, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як встановлено місцевим господарським судом, 23.03.2005р. між Львівською філією ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та Львівським комунальним підприємством «Львівелекротранс» (Покупець) було укладено договір № 4012/П на постачання природного газу.

З метою внесення змін та доповнень до договору № 4012/П від 23.03.2005р., 01.12.2005р. та 30.12.2005р. між сторонами було укладено додаткові угоди, відповідно № 5 та № 6.

Згідно з п.4.1 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 30.12.2005р. ціна за 1000 кубічних метрів газу для платників ПДВ без врахування вартості транспортування газу по території України становить 422, 10 грн., окрім того цільова надбавка до тарифу на газ становить 8, 442 грн. без врахування ПДВ, що визначається згідно з чинним законодавством України. Разом до сплати за 1000 куб.м.газу підлягає 430, 542 грн., без врахування ПДВ на вартість газу, що визначається згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 4.3 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 30.12.2005р. сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м. газу у відповідному періоді споживання газу без врахування вартості транспортування газу територією України встановлюється на рівні граничної ціни, затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України для категорії споживачів до якої належить Покупець. Крім того, Покупець сплачує всі податки і збори, встановлені чинним законодавством України.

Відповідно до п.4.4. договору, ціна на газ, змінена у відповідності до п.4.3 договору є обов’язковою для сторін за даним договором з моменту введення її в дію. У разі зміни ціни на газ, сторонами здійснюється перерахунок за спожитий газ за новими цінами та підписується відповідна додаткова угода на зміну ціни.

Тобто, п. 4.4. договору врегулювано права та обов’язки сторін у разі виникнення тих чи інших обставин в процесі виконання цього договору.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як свідчать матеріали справи, на виконання договору № 4012/П на постачання природного газу від 23.03.2005р. та додаткових угод до нього, позивач протягом січня-квітня 2006 року передав відповідачу 646812 куб.м. природного газу на загальну суму 378 041,67 грн., оплату якої відповідач провів частково в розмірі 340 521,15 грн.. заборгувавши, таким чином позивачу 37 520, 52 грн.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» за нульовою ставкою ПДВ оподатковуються операції з продажу природного газу, ввезеного на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічних контрактів, укладених лише на виконання міжнародних договорів України.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ № 1729 від 27.12.2001р. потреба в природному газі промислових споживачів та інших суб’єктів господарської діяльності задовольняється з ресурсу газу НАК «Нафтогаз України», отриманих за зовнішньо економічними контрактами та договорами купівлі-продажу. Прийнята Кабінетом Міністрів України 02.03.2006 року Постанова № 244 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1729»введена в дію з 01.01.2006 року. Таким чином, з 1 січня 2006 року введено 20% ПДВ на газ, отриманий Україною за зовнішньо-економічними контрактами, укладеними не на виконання міжнародних договорів України.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що законодавцем не передбачено пільги чи звільнення від оподаткування ПДВ з реалізації газу на території України, окрім випадків, коли постачання природного газу здійснюється на виконання міжнародних договорів.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, яка в силу п. 4 Перехідних положень ЦК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для скасування такого.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2007 року у справі № 22/334 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу повернути місцевому господарському суду.

Повний текст постанови оформлено та підписано 29.02.2008р.

Головуючий-суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.