АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.01.08
Справа  № 9/65-76

Львівський апеляційний
господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко
С.М.,

суддів:                                         Бонк
Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) -      не з”явився,

позивача
- не з»явився,

розглянув апеляційну
скаргу ОСОБА_1, м.Луцьк

на
рішення господарського суду Волинської області від 06.11.2007 року,
суддя Л.І.Соломка  у справі    № 9/65-76

за позовом  спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн», м.Луцьк

до
відповідача ОСОБА_1, м.Луцьк

про усунення
перешкод  у здійсненні управлінської  діяльності господарським  товариством і зобов»язання передати протоколи
зборів засновників ТзОВ  «Модерн»за
№1-14,

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду
Волинської області від 06.11.2007 року частково задоволено позов  спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн»та
зобов'язано  ОСОБА_1 (м.Луцьк,  АДРЕСА_1), учасника  СП
«Модерн»,  передати
останньому   (м.Київ,   бульвар Давидова, 12,кв.92)   протоколи
зборів   засновників   спільного українсько-болгарського
підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн»за №1-14,
а також стягнуто з відповідача на користь позивача  3000 грн. в повернення витрат на
юридичну допомогу адвоката та судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що
відповідачем не подано доказів щодо передачі позивачу протоколів   зборів
засновників   СП «Модерн»за №1-14,
про що його було зобов»язано протоколом №15 позачергових зборів засновників від
13.12.2006 р., чим порушено розділ 5 Статуту СП «Модерн», п.1,2 ч.і ст.117
Цивільного кодексу України, ч.З ст.88 Господарського кодексу України та ст.11
Закону України «Про господарські товариства»щодо обов»язку учасника
додержуватися установчих документів товариства і виконувати рішення його
загальних зборів.

Щодо стягнення вартості послуг
адвоката, то місцевим судом задоволено позовні вимоги лише в частині 3000 грн.,
виходячи з їх співрозмірності заявленим позовним  вимогам, а в решті частині відмовлено, проте,
зазначено про це лише в мотивувальній частині рішення, тобто ці вимоги судом не
вирішено.

В апеляційній скарзі  скаржник (відповідач) просить рішення суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав
неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення
норм матеріального права, апелюючи тим, що
зі змісту протоколу №15 позачергових зборів засновників від 13.12.2006
р. не вбачається обов»язку відповідача передати передати протоколи зборів
засновників або будь-які інші рішення органів управління товариства. Скаржник
зазначає, що вказаним рішенням зборів було передбачено відповідачу передати
статутні документи, печатку, штампи, документи бухгалтерського обліку,
товарно-матеріальні цінності, укладені договори та  архівні документи, що відповідачем було
повністю виконано та підтверджується актами приймання-передачі від 15.12.2006
р., актом приймання-передачі бухгалтерської документації станом на 18.01.2007
року, актом приймання- передачі бухгалтерської документації від 08.06.2007р.,
актом приймання- передачі документації постійного зберігання (75 років) від
26.04.2007 р., актом перевірки від 20.04.2007 року та актами приймання-передачі
товарно-матеріальних цінностей від 26.09.2007 р., від 31.10.2007 р., від
01.11.2007 р. за  № № 1-12.

Скаржник не погоджується з
висновком суду про те, що рішення зборів засновників товариства, оформлені
протоколами, є власністю товариства і повинні зберігатися у товаристві,
оскільки відповідач є учасником товариства, одним із фактичних та юридичних
власників товариства, частка якого у статутному фонді товариства становить -
14,55 %.

Скаржник покликається на порушення
норм процесуального права, а саме безпідставне прийняття судом в останньому
судовому засіданні уточнень до позовних вимог і прийняття рішення без надання
можливості відповідачу ознайомитися з поданими уточненнями, не з»ясування назви
позивача, оскільки позивачем у справі зазначено товариство з обмеженою
відповідальністю  СП «Модерн», а згідно
п. 1.9. Статуту товариства його повне найменування є  Спільне українсько-болгарське підприємство в
формі товариства з обмеженою відповідальністю „Модерн".

Скаржник також вважає завищеним та
необгрунтованим  розмір витрат, стягнутих
місцевим судом в повернення витрат на юридичну допомогу, покликаючись на
відсутність в матеріалах справи доказів на надання такої допомоги (угода) та їх
неспіврозмірність з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної
справи.

У запереченнях на апеляційну
скаргу  позивач просить в її задоволенні
відмовити, мотивуючи тим, що протоколом №15 позачергових зборів засновників від
13.12.2006 р. зобов»язано відповідача передати товариству перелік документів,
серед яких зазначено архівні документи. Позивач вважає, що саме до даного виду
документів належать протоколи зборів учасників товариства, покликаючись на
визначення поняття «архівні документи», наданого  п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про національний
архівний фонд та архівні установи», а ненадання цих документів товариству
унеможливлює його роботу, оскільки відсутність таких протоколів не дає змогу
учасникам товариства одержувати ці протоколи і інформацію, що в них міститься,
на що їм надано право ч.5 ст.60 Закону України «Про господарські товариства»та
п.3 ч.1 ст.88 ГК України. При цьому, позивач покликається на те, що протоколи
зборів учасників господарського товариства є власністю цього товариства , що
випливає зі змісту ст.ст.115,177,191,200 ЦК України.

В судове засідання представники
сторін не з»явилися, письмовим клопотанням скаржник просить розгляд справи
провести без його участі, а тому, зважаючи на строк розгляду спору та
можливість його розгляду без участі сторін, суд вважає за можливе розгляд
справи провести за наявними в справі документами про права і обов”язки сторін.

Суд, дослідивши наявні докази по
справі,  вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до
загальних положень Статуту спільного українсько-болгарського підприємства у
формі товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн», затвердженого зборами
засновників 20.07.2000 р., перереєстрованого виконкомом   Луцької
міської     ради   розпорядженням   №232-рв
засновниками товариства є ОСОБА_2, ОСОБА_1, фірма «Тако»ООД (Болгарія) в
особі представника Пилипюка Л. І. Відповідно до довідки ЄДРПОУ станом на
29.06.2000 року керівником товаритсва
був ОСОБА_1

На позачергових зборах засновників
товариства від 13.12.2006 р. прийнято рішення призначити директором товариства
ОСОБА_2, якому забезпечити прийняття, а ОСОБА_1 передачу-  статутних документів, печатки, штампів,
документів бухгалтерського обліку, листування товариства, товарно-матеріальних
цінностей, укладених договорів, архівних документів в трьохденний термін з дня
підписання протоколу зборів. ОСОБА_1 був присутній на загальних зборах
13.12.2006 р. та підписав протокол вказаних зборів №15

(а.с.29-31).

Відповідно до п.1,2 ч.і ст.117
Цивільного кодексу України учасники господарського товариства зобов'язані:
додержуватися установчого документа товариства та виконувати рішення загальних
зборів; виконувати свої зобов'язання перед товариством, у тому числі ті, що
пов'язані з майновою участю, а також робити вклади (оплачувати акції) у
розмірі, в порядку та засобами, що передбачені установчим документом.
Відповідно до розділу 5 Статуту СП «Модерн»«Права та зобов'язання засновників
товариства»засновники зобов'язані дотримуватись установчого договору та Статуту
товариства, виконувати рішення зборів засновників.

Аналогічна норма встановлена  ч.З ст.88 Господарському кодексу України,
згідно якої учасники господарського товариства зобов'язані додержуватись вимог
установчих документів товариства, виконувати рішення його органів управління,
та ст.11 Закону України «Про господарські товариства»від 19.09.1991 р.
№1576-ХН, згідно якої учасники товариства зобов'язані: додержуватися установчих
документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів
управління товариства; виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому
числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції)
у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами; не
розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію і про діяльність
товариства; нести інші обов'язки, якщо це передбачено цим Законом, іншим
законодавством України та установчими документами.

Відповідно до п.6.1 розділу 6
Статуту СП «Модерн»вищим органом управління товариства є збори, до компетенції
зборів засновників відносяться вирішення найбільш важливих питань діяльності
товариства (п.6.2). Рішення загальних зборів оформляється протоколами, які
підписує голова та секретар зборів. Зазначені рішення, оформлені протоколами, є
власністю товариства і повинні зберігатись у товаристві.

Як вбачається з актів передачі та
не заперечується скаржником, протоколи зборів засновників колишнім директором
ОСОБА_1 не передавались новообраному директору Новоселецькому В.І.. Наявність
протоколів з №1-14 підтверджується тим, що на підставі рішень загальних зборів,
оформлених протоколами, відбулось заснування СП «Модерн», вносились зміни до
установчих документів, укладались договори купівлі-продажу майна товариства, а
протокол №15 від 13.12.2006 р. підписав ОСОБА_1, чим підтвердив нумерацію
протоколів за період його керівництва. Наявність спірних протоколів не
заперечується і самим відповідачем.

Покликання скаржника на те, що зі
змісту протоколу №15 позачергових зборів засновників від 13.12.2006 р. не
вбачається зобов»язання відповідача передати протоколи зборів засновників або
будь-які рішення органів управління товариства, судом до уваги не приймається,
оскільки вказаним протоколом
передбачалась передача групи документів, а не конкретизований їх
перелік, а тому  саме до групи  архівні документи слід відносити спірні
протоколи. Відповідно до наданого  п.1
ч.1 ст.1 Закону України «Про національний архівний фонд та архівні
установи»визначення поняття архівні документи, до таких відносяться документи
незалежно від їх виду, виду
матеріального носія інформації, місця, часу створення і місця зберігання
та форми власності на них, що припинили виконувати функції, для яких були
створені, але зберігаються  або
підлягають зберіганню з огляду на значущість для особи, суспільства чи держави
або цінність для власника  також як
об»єкти рухомого майна.

Крім цього, ненадання цих
документів товариству унеможливлює його роботу, оскільки відсутність таких
протоколів не дає змогу учасникам товариства одержувати ці протоколи і
інформацію, що в них міститься, на що їм надано право ч.5 ст.60 Закону України
«Про господарські товариства»та п.3 ч.1 ст.88 ГК України.

З наведеного місцевий суд прийшов
до правильного висновку про підставність задоволення  позовних вимог Спільного
українсько-болгарського підприємства у формі товариства з обмеженою
відповідальністю  «Модерн»та
зобов'язання  ОСОБА_1 (м.Луцьк,  АДРЕСА_1), учасника  СП
«Модерн»,  передати
останньому   (м.Київ,   бульвар Давидова, 12,кв.92)   протоколи
зборів   засновників   СП «Модерн»за №1-14.

Щодо стягнення 5000 грн. вартості
послуг адвоката, то слід зазначити, що статтею 44 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг
адвоката. За змістом цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді
справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату
стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується
відповідними фінансовими документами.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру". Дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб,
які є адвокатами.

Як вбачається з матеріалів справи,
факт надання послуг позивачу адвокатом в даній справі підтверджуються  свідоцтвом про право на зайняття адвокатською
діяльністю №6 від 29.06.1993 року, а факт оплати цих послуг в розмірі 5000 грн.
підтверджується  платіжним дорученням
№953 від 18.10.2007 року та рахунком-фактурою №2-03/09/2007 від 03.09.2007
року.

Проте, в матеріалах справи
відсутній акт приймання адвокатських послуг. З наявних в матеріалах справи
документів не можна зробити повноцінний висновок про обсяг наданих адвокатом
послуг та їх вартість, а тому місцевим судом підставно задоволено ці позовні
вимоги в частині стягнення 3000 грн. з врахуванням ст.ЗЗ ГПК України, ст.ЗЗ
Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 р. При визначенні розміру цих витрат,
що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача місцевим судом
підставно враховано, що відповідач не виконав вимог ухвал господарського суду
від 12.09.2007 р. та від 01.10.2007 р., не подав відзиву на позов по суті
позовних вимог, що призвело до затягування розгляду даної справи та проведення
трьох судових засідань, де були присутні адвокати АПФ «Конфідент», які
здійснювали юридичний супровід справи у місцевому господарському суді, та
відсутній представника відповідача.

Покликання скаржника на відсутність
доказів на надання правової допомоги (угода) та їх неспіврозмірність з огляду
на розумну необхідність судових витрат для даної справи судом до уваги не
приймається, оскільки дані критерії місцевим судом враховано, про що зроблено
аналіз апеляційним судом вище.

Разом з тим, надаючи правильну
оцінку стягуваним витратам в мотивувальній частині рішення  місцевим судом  не зазначено про відмову в стягненні  цих витрат в розмірі  2000 грн. в резолютивній частині рішення, а
тому з цих підстав рішення місцевого суду слід змінити доповнивши його
резолютивну частину пунктом щодо відмови в задоволенні позовних вимог у
вказаній частині.

Щодо покликання скаржника на
порушення норм процесуального права в частині нез»ясування судом першої
інстанції назви позивача, то вказана невідповідність не  оцінюється судом як порушення вимог норм
процесуального права. Згідно п.1.9. Статуту товариства його повне найменування
є  Спільне українсько-болгарське
підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю „Модерн",  проте суд першої інстанції вжив скорочену
назву  у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю  СП «Модерн», а тому
дана невідповідність не впливає на суть спору і не тягне за собою скасування
рішення суду з цих підстав.

В решті рішення місцевого суду
прийняте у відповідності з вимогами
діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний
суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.99,103,105 ГПК
України, суд,

постановив:

рішення господарського суду
Волинської області від 06.11.2007 року в справі за номером 9/65-76 змінити,
доповнити  резолютивну частину рішення
пунктом щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 2000 грн.
витрат на правову допомогу, в решті - рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1
залишити  без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в
місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко