ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.08 Справа № 24/304

За позовом –Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Комунального підприємства „Дрогобичтеплоенерго”, м.Дрогобич

До відповідача –Приватного вищого навчального закладу „Інститут управління”, м.Дрогобич

Про стягнення 26275,41грн. боргу

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Від прокурора –Яворський Я.Т. –ст. прокурор відділу

Від позивача – Пилипів М.І. –юр/кон.

Від відповідача –Давидович В.О. –юр.кон.

Суть спору: Позов заявлено про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 26275,41грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №245 від 14.10.2002року позивач поставив відповідачеві теплову енергію, яку відповідач зобов”язаний був оплатити до 5 числа наступного календарного місяця. Заборгованість відповідача становить 26 275,41грн.

Відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі 10 666,42грн. з тих підстав, що згідно із умовами договору за період з жовтня 2006р по квітень 2007р. підлягала до оплати теплова енергія на суму 12 666,42 грн., яку відповідач оплатив частково в сумі 2000,00грн., тому сума боргу становить 10 666,42грн.

В судовому засіданні 12.02.2008р. оголошувалась перерва до 26.02.2008р.

За письмовим клопотанням прокурора та сторін, поданим 12.02.2008р., суд вийшов за межі строку вирішення спору, встановленого ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.10.2002р.позивачем та ТзОВ „Інститут управління”, правонаступником якого є відповідач, укладено договір №245 на постачання теплової енергії, відповідно до умов якого позивач зобов”язується постачати теплову енергію до будівлі площею 1025, 7 кв.м ( додаток №1 до договору), а споживач зобов”язується оплачувати теплову енергію.

Оплата послуг з теплопостачання здійснюється щомісячно в сумі, передбаченій в додатку 3 до договору. При зміні тарифів на теплопостачання, енергопостачальна організація направляє споживачу новий додаток 3, що враховує нові тарифи та час вступу їх у дію ( п. 6.5 договору).

Згідно із додатком №3 від 15.10.2002р. за період з жовтня по квітень підлягала до сплати сума 12667,07грн.: за жовтень –809,97грн.; з листопада по березень –2092,43грн. щомісячно; за квітень 1394,95грн.

Судом встановлено, що на день вирішення спору інших додатків 3 до договору, крім додатку №3 від 15.10.2002р., яким встановлена плата за теплову енергію за період з жовтня по квітень в сумі 12667,07 грн., позивач не направляв відповідачеві і інші додатки 3 сторонами не укладались.

Відповідно до розрахунку заборгованості, поданого суду позивачем, заборгованість становить 24 275,41 грн. За період з листопада 2006р. по квітень 2007р. позивачем нарахована вартість теплової енергії, поставленої відповідачеві, на загальну суму 27 993,24 грн., а саме: за листопад 6370,66грн., за грудень -289,43 грн., за січень - 4142,36грн., за лютий –4142,36; за березень –5570,76 грн.; за квітень -1906,91грн.

Фактично відповідачем сплачено 2000,00грн.платіжним дорученням № 215 від 07.11.2007р.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що у розрахунку заборгованості вказана вартість теплової енергії більша, ніж передбачена в додатку №3 від15.02.2005р. до договору, у зв”язку із неодноразовою зміною тарифів на теплову енергію.

Сторони провели звірку взаєморозрахунків станом на 01.01.2008р., про що склали акт, в якому позивач вказав заборгованість 24 275,41 грн., а відповідач –10 666,42 грн.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін. суд дійшов висновку ,що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст .11, 509.ЦК України, підставами виникнення зобов”язань є, зокрема, договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, інші юридичні факти.

Згідно із позовною заявою, підставою позову є невиконання відповідачем своїх зобов”язань по оплаті поставленої теплової енергії, поставленої на умовах договору №245 від 14.10.2002р.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, до стягнення заявлена заборгованість, яка виникла за період з листопада 2006р. по квітень 2007р.

В силу ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець ( постачальник) зобов”язується передати покупцю у встановлений строк товар, а покупець зобов”язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно із договором №245 від 14.10.2002р.на постачання теплової енергії та додатком №3 від 15.10.2002р. відповідач мав зобов”язання перед позивачем по оплаті теплової енергії на суму12667,07грн., яка поставляється з жовтня по квітень. Умовами договору передбачено строк оплати теплової енергії за поточний місяць –до 5-го числа наступного календарного місяця ( п.6.3 договору). Фактично відповідач оплатив теплову енергію частково в сумі 2000грн., що підтверджено платіжним дорученням № 215 від 07.11.2007р.

Відтак, заборгованість відповідача становить 10 667,07грн., яка підлягає до задоволення.

В частині стягнення 2000грн. (12 667,07- 10 667,07) в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що до подання позову ( позов подано 11.12.2007р.), 07.11.2007р. відповідачем сплачено 2000,00грн.

Решта позовних вимог до задоволення не підлягає з тих підстав, що, як встановлено судом, хоча умовами договору передбачено, що при зміні тарифів на теплопостачання, енергопостачальна організація направляє споживачу новий додаток 3, що враховує нові тарифи та час вступу їх у дію ( п. 6.5 договору), позивач не направляв відповідачеві інших додатків №3 до договору, якими було б змінено суму до оплати, визначену додатком №3 від 15.10.2002р., інших додатків 3 до договору сторони не укладали.. Отже, прокурором і позивачем не доведено, доказів не подано, що за договором №245 відповідач мав і не виконав зобов”язання перед позивачем по оплаті теплової енергії, поставленої теплової енергії з жовтня 2006р. по квітень 2007р. на суму, яка заявлена до стягнення.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 34, 36, 43, 49, 69, 77, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу „Інститут управління”, ідент. код. 20778078, адреса:82100, м. Дрогобич Львівської області, вул.П. Орлика,14/1, на користь Комунального підприємства „Дрогобичтеплоенерго”, ідент. код 05445563, адреса: 82100, м.Дрогобич Львівської області, вул.. Індустріальна,1А - 10 667,07грн. боргу.

2.          Стягнути з Приватного вищого навчального закладу „Інститут управління”, ідент. код. 20778078, адреса:82100, м. Дрогобич Львівської області, вул.П. Орлика,14/1 в доход державного бюджету 106,67 грн. державного мита та 47,89 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                           Хабіб М.