ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"26" лютого 2008 р.                                        Справа № 13/73а

„ 15 ” год. „ 20 ” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Фетисової І.А.,

при секретарі - Шинкаренко І.М.

за участю представників сторін:

від позивача Зенов О.В.

від відповідача Бабинець С.П.

розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ:           Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів

14005 м. Чернігів, пр. Миру, 49а

До ВІДПОВІДАЧА:           Кредитної спілки “Партнер-Чернігівщина”

14038 м. Чернігів, пр-т Перемоги, 127/112

Про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу 570 грн.

Постанова приймається після оголошених 05.02.2008 р., 19.02.2008 р. перерв відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заявлено позов про стягнення з відповідача 570 грн. штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Відповідач у письмових запереченнях на позов повідомив про невизнання позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 26 Закону України “Про рекламу” контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів; Антимонопольний комітет України - щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції; Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення - щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності; Міністерство фінансів України - щодо реклами державних цінних паперів; Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку –щодо реклами на фондовому ринку.

На вимогу органів виконавчої влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Позивач звернувся до газети “Ніжинський ринок + TV” й газетою було надано відповідь № 02-05/576 від 26.03.2007 року, якою зазначено про надання рекламного оголошення відповідачем, макет та текст оголошення наданий замовником реклами ( відповідачем) та зазначено про наявність у відповідача ліцензії Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України. Окрім того, містить зазначення, що помилку виправлено, ліцензія вказується, направлено позивачу ксерокопію ліцензії.

Як вбачається з примірника ліцензії серії АБ №294656 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, місцезнаходження юридичної особи зазначено м. Чернігів пр.Перемоги,127,кв.112.

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на початок квітня 2007 року, у позивача була наявна інформація, щодо адреси відповідача та відомості щодо наявності у видавця реклами ліцензії Кредитної спілки.

23.04.2007 р. позивачем складено протокол № 17 про порушення законодавства про рекламу в зв’язку з недотриманням відповідачем встановлених законом вимог щодо розміщення рекламного блоку “Кредитна спілка “Партнер-Чернігівщина” у газеті “Ніжинський ринок + TV” від 08.03.07 р. № 10 (552).

26.04.2007 р. позивачем винесено рішення № 14 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на підставі протоколу від 23.04.2007 р. відносно Кредитної спілки “Партнер-Чернігівщина”.

26.04.2007 року позивачем здійснено направлення листа № 02-05/820 керівнику відповідача на адресу м. Ніжин, вул. Б.Хмельницького 37, яка не є адресою юридичної особи відповідача, а є адресою представника відповідача у м. Ніжин, виходячи зі змісту рекламного оголошення. Надісланий лист містив інформацію про розгляд справи та необхідність прибуття 11.05.2007 року до позивача.

18.05.2007 р. позивачем направлено керівнику кредитної спілки “Партнер Чернігівщина” лист № 02-05/911 з проханням прибути 06.06.2007 р. до управління для складання протоколу засідання та винесення рішення про порушення Закону України “Про рекламу”. Направлення листа здійснено на адресу м. Ніжин, вул. Б.Хмельницького 37, яка не є адресою юридичної особи відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач при наявності відомостей щодо юридичної адреси відповідача ( м. Чернігів, пр.Перемоги буд. 127 кв. 112), здійснював направлення кореспонденції не за належною адресою.

Позивачем складено протокол № 13 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 06.06.2007 р. та вирішено прийняти рішення про накладення штрафу за порушення п. 4 ст. 8 Закону України “Про рекламу”.

06.06.2007 р. позивачем винесено рішення № 13 про накладення штрафу за недотримання встановлених законодавством вимог щодо змісту реклами в газеті “Ніжинський ринок + TV” №10 від 08.03.07 року на відповідача в розмірі 570 грн. Таким чином, дослідженням при винесенні рішення було оголошення –реклама саме в 10-му номері друкованого видання.

Відповідно до приписів п.18 Постанови КМУ №693 від 26.05.2004 року за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживстандарті або його територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

13.06.2007 року позивачем направлено, а 15.06.2007 року отримано відповідачем примірник рішення, що вбачається з напису на рішенні та поштового повідомлення № 2753709.

20.09.2007 року листом від 19.09.2007 року № 02-05/2224 позивач повідомив відповідача про винесене рішення №13 про накладення штрафу та неоплату штрафу відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача при прийнятті рішення були в наявності документи про оплату відповідачем вартості реклами за 4 рекламні блоки в газеті за №№ 07.08.09.10 від 13.02.2007 року на суму 114,57 грн. ( п/д № 20) та примірник макету рекламного блоку в газеті №10.

Наданий примірник макету рекламного блоку в газеті №10 не містить підпису замовника рекламного блоку ( відповідача), в зв’язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем макет не узгоджувався з газетою .

Надане платіжне доручення №20 містить зазначення суми 114,57 грн. як оплату за розміщення реклами в газеті “Ніжинський ринок + TV” № 07.08.,09.10 згідно рахунку-фактури №60 від 12.02.2007 року без ПДВ.

Приписами п. 4 ст. 8 Закону України „Про рекламу” встановлено, що реклама видів діяльності, які відповідно до законодавства потребують спеціального дозволу, ліцензії, повинна містити посилання на номер спеціального дозволу, ліцензії, дату їх видачі та найменування органу, який видав спеціальний дозвіл, ліцензію.

Відповідно до п.2 Порядку штрафи відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладаються у таких розмірах: п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами - на рекламодавців, винних у: наданні виробнику реклами недостовірної інформації, необхідної для її виготовлення; недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Наданий позивачем розрахунок штрафу 114 грн. х 5 = 570 грн., виходячи з того, що відповідачем оплачено платіжним дорученням №20 рекламні блоки в чотирьох номерах газети “Ніжинський ринок + TV”, а рішення №13 винесено з обґрунтуванням порушень Закону відповідачем лише в №10 газети , а тому судом визнається не правомірним.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою КМУ №693 26.05.2004 року застосування штрафів , в межах повноважень уповноважених осіб Держспоживстандарту і його територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафи застосовуються до рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, при винесенні рішення позивач повинен був з’ясувати наявність винних дій як відповідача так й виробника та розповсюджувача реклами.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач при прийнятті рішення №13 від 06.06.2007 року неповно дослідив обставини справи та достовірно не з’ясував винних дій відповідача або виробника ( розповсюджувача) рекламного блоку відповідача в порушенні законодавства „Про рекламу”, а також не встановив обґрунтованих обставин при прийнятті рішення, неправомірно здійснив розрахунок суми штрафу без урахуванням наявної у позивача інформації ( платіжного доручення, призначень оплати по платіжному дорученню за чотири рекламні блоки).

Така поведінка позивача призвела до неправомірного прийняття рішення, в зв’язку з чим , з урахуванням досліджених доказів та пояснень сторін, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в позові має бути відмовлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2,17,122,128,150,158,159,161,163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                        І.А.Фетисова