ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.08 р.                     Справа № 9/328пд

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А..при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя

до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк

про визнання недійсним окремих пунктів договору

В засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Маркуц Г.В. – довіреність №25 від 19.03.2007р. (головний спеціаліст-юрисконсульт відділу правового забезпечення);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк про визнання недійсним окремих пунктів договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу б/н від 23.03.2006р. та на ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідач надав суду пояснення на позов, згідно з якими позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що спірні пункти договору відповідають нормам чинного законодавства.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

23.03.2006р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Товариством з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя був укладений договір купівлі-продажу, відповідно з яким продавець (відповідач) зобов`язується передати у власність покупцеві (позивачу) об`єкт незавершеного будівництва – 5-ти поверховий цегляний житловий будинок з вбудовано-прибудованим магазином, що знаходиться на балансі ВАТ „Макіївський труболиварний завод”, який розташований за адресою: 86108, Донецька область, м.Макіївка, вул.Репіна, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт незавершеного будівництва та сплатити за нього ціну, відповідно до умов, що визначені в цьому договорі (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.5 договору вказаний в договорі об`єкт продано з урахуванням ПДВ за 406181грн.89коп. без вартості земельної ділянки.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі якщо покупець не сплатить протягом 30 днів з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу 30% ціни продажу об`єкта, він втрачає право на розстрочку платежу, при цьому за рішенням органу приватизації строк сплати може бути продовжено ще на 30 днів, протягом яких покупець зобов`язаний сплатити повну суму за об`єкт. У разі, якщо у цей строк покупець не сплатить повну суму за об`єкт незавершеного будівництва, то він зобов`язаний сплатити продавцю неустойку у розмірі 20% від ціни продажу об`єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до п.7.4 договору, у разі невиконання покупцем умов цього договору продавець має право у встановленому порядку на розірвання договору та повернення об`єкта незавершеного будівництва у державну власність за рішенням суду.

Договір посвідчений приватним нотаріусом 23.03.2006р. та зареєстрований в реєстрі за №970.

За твердженням позивача, п.7.1 договору купівлі-продажу в частині визначення відповідальності покупця по сплаті неустойки в розмірі 20% від ціни продажу об`єкту є необґрунтованим, перевищеним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є недійсним.

Суд не приймає посилання позивача з огляду на наступне:

За приписом ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 4 ст.29 Закону України „Про приватизацію державного майна” передбачено, що покупці, що не сплатили за об`єкт приватизації, придбаний шляхом викупу, на аукціоні або за конкурсом, протягом 60 днів з моменту укладання чи реєстрації відповідної угоди сплачують на користь органу приватизації неустойку в розмірі і порядку, що встановлюються КМУ.

В свою чергу, Постановою КМУ №910 від 21.08.1997р. встановлено, що розмір неустойки, яку сплачує покупець в разі повної або часткової несплати в установлений Законом України „Про приватизацію державного майна” строк коштів за об`єкт приватизації встановлений в розмірі 20% ціни, за яку придбаний цей об`єкт.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивачем не представлено суду доказів того, що він звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області з метою зміни п.7.1 договору, а саме, зменшення розміру неустойки.

Відповідно до п.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (п.1 ст.203 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір був укладений при врахуванні волевиявлення обох сторін, тобто в момент укладання договору сторони дійшли згоди щодо всіх суттєвих умов договору, про що свідчать підписи сторін на договорі купівлі-продажу від 23.03.2006р.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зміст пункту 7.1 договору купівлі-продажу в частині визначення відповідальності покупця по сплаті неустойки в розмірі 20% від ціни продажу об`єкту не суперечить приписам чинного законодавства, а відтак не може бути визнаний недійсним.

На ряду з зазначеним, позивач вважає, що п.7.4 договору купівлі-продажу є необґрунтованим, не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є недійсним.

Суд вважає посилання позивача необґрунтованими з огляду на наступне:

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Згідно до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На підставі зазначеного, суд вважає, що зміст пункту 7.4 договору купівлі-продажу не суперечить нормам чинного законодавства та не порушує прав позивача, а відтак не може бути визнаний недійсним.

Крім того, рішенням господарського суду Запорізької області від 03.07.2007р. по справі №20/188д/07 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 23.03.2006р., позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області задоволені, договір розірваний на підставі п.7.4 договору.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя порушено свої зобов`язання, передбачені договором від 23.03.2006р. стосовно оплати за об`єкт приватизації.

Доказів скасування рішення господарського суду Запорізької області від 03.07.2007р. по справі №20/188д/07 сторонами не представлено, судом не встановлено.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки фактичними обставинами справи встановлено, що п.7.1 та п.7.4 договору купівлі-продажу від 23.03.2006р. відповідають положенням законодавства України та не порушують прав позивача, тому вони є такими, що не суперечать нормам чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя про визнання недійсним окремих пунктів договору є необґрунтованими та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, передбаченому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись Законом України „Про приватизацію державного майна”, ст.ст.202, 203, 215, 551, 610, 611, 638, 651 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Постулат”, м.Запоріжжя до відповідача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк про визнання недійсним окремих пунктів договору – залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 19.02.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Марченко О.А.