ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.08 р.                     Справа № 9/293

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.при секретарі судового засідання Єгоровій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Адонай”, м.Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного підприємства „Малінар”, м.Маріуполь

про: стягнення 40 000грн.00коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Локотков Б.О. – довіреність №06/12-2007 від 06.12.2007р. (юрист);

від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Адонай”, м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства „Малінар”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 40 000грн.00коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рахунок № М00000038 від 06.04.2007р., платіжне доручення №85 від 06.04.2007р., претензії №56 від 11.09.2007р. та №58 від 04.10.2007р.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою господарського суду від 01.11.2007р., заявлені вимоги не оспорив, відзив на позов не представив, в судове засідання не з’явився, тому згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-15/3491 від 09.11.2007р. Приватне підприємство „Малінар”, м.Маріуполь станом на 09.11.2007р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Адонай”, м.Дніпропетровськ та Приватним підприємством „Малінар”, м.Маріуполь був укладений правочин в усній формі, згідно якого відповідач зобо`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити бензин марки „А-76”.

Відповідно до ч.1, 2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За приписом ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Крім того, ст.218 ЦК України встановлює, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

На виконання умов домовленості, відповідачем був виставлений рахунок №М00000038 від 06.04.2007р. на загальну суму 79 598грн.40коп. (копія рахунку наявна в матеріалах справи).

Згідно даного рахунку, в якості попередньої оплати за бензин позивачем було перераховано на користь відповідача суму в розмірі 40 000грн.00коп., що підтверджується платіжним дорученням №85 від 06.04.2007р., копія якого наявна в матеріалах справи.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання щодо поставки бензину не виконав.

11.09.2007р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №56 з вимогою здійснити поставку бензину протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії. Як вбачається з поштового повідомлення, зазначену претензію відповідач отримав 09.10.2007р. (копія поштового повідомлення додана до матеріалів справи). Однак дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв`язку з тим, що відповідачем у встановлений строк поставка продукції не була здійснена, позивач повторно направив на адресу відповідача претензію №58 від 04.10.2007р. з вимогою повернути суму перерахованої передоплати за бензин в розмірі 40000грн.00коп. протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії. Зазначена претензія була отримана відповідачем 17.10.2007р., про що свідчить поштове повідомлення, копія якого залучена до матеріалів справи. Однак вимоги позивача були залишені без відповіді та задоволення.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Таким чином, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, здійснивши передоплату за товар, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач всупереч вимогам домовленості та закону своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 40 000грн.00коп.

За приписом ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідач не представив суду доказів перерахування на рахунок позивача повернення передоплати за товар в розмірі 40 000грн.00коп., суд робить висновок, що дана сума не перерахована до теперішнього часу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Адонай”, м.Дніпропетровськ є обґрунтованими, доведеними належними чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 693 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Адонай”, м.Дніпропетровськ до відповідача, Приватного підприємства „Малінар”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 40 000грн.00коп. – задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства „Малінар” (за адресою: пр.Металургів, 225/56, м.Маріуполь, Донецька область, 87535, р/р 3100 в філії ЗАТ „Донгорбанк” в м.Маріуполь, МФО 335786, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Адонай” (за адресою: просп. „Імені „Газети „Правда”, 40а, м.Дніпропетровськ, 49000, р/р 0100 в ДОД „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 305653, ) суму передоплати в розмірі 40 000грн.00коп., а також витрати по сплаті державного мита в розмірі 400грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн.00коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 04.02.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Марченко О.А.