ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 20-7/155

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі його Севастопольської філії, м. Севастополь,

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007

зі справи № 20-7/155

за позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі його Севастопольської філії (далі –Товариство)

до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної державної адміністрації в місті Севастополі (далі –Управління праці), м. Севастополь,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, –управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, м. Севастополь,

фінансове міське управління Севастопольської міської державної адміністрації, м. Севастополь,

про стягнення 689 235,01 грн.,

за участю представників:

позивача – Гудзеватої Н.М.,

відповідача –не з’явився,

третіх осіб –не з’явилися,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом про стягнення з Управління праці заборгованості з відшкодування витрат з надання телекомунікаційних послуг громадянам на пільгових умовах за період з 01.06.2003 по 01.07.2006 у сумі 689 235,01 грн.

Рішенням названого суду від 08.11.2006 (суддя Ілюхіна Г.П.) позов задоволено повністю: з Управління праці на користь позивача стягнуто борг у сумі 689 235,01 грн. Прийняте місцевим судом рішення мотивовано доведеністю позовних вимог та необхідністю відшкодування витрат позивача з надання пільг з плати за встановлення телефонів, з абонентної плати та з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2007 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007 (колегія суддів у складі: Лисенко В.А. –головуючий суддя, судді Дугаренко О.В., Прокопанич Г.К.) рішення господарського суду міста Севастополя від 08.11.2006 змінено: з Управління праці на користь Товариства стягнуто борг у сумі 15 374,39 грн.; в іншій частині позову відмовлено. Постанову апеляційного суду мотивовано необхідністю погашення 15 374,39 грн. боргу з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості відповідно до приписів Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та відсутністю правових підстав для стягнення суми 639 218,23 грн., яку нараховано внаслідок безпідставного поширення пільг на оплату послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості понад норм, врахованих у абонентній платі, особам, яким згідно з чинним законодавством пільги надаються виключно з абонентної плати.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить постанову апеляційного суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом встановлено, що:

- 02.01.2003 Товариством (постачальник) та Управлінням праці (замовник) укладено договір № 456 про надання послуг окремим категоріям громадян, які мають пільги з їх оплати (далі –Договір), предметом якого є відшкодування замовником постачальнику витрат, понесених у зв’язку з наданням послуг електрозв’язку: з встановлення квартирних телефонів, додаткових (будівельних) робіт з телефонізації жилих будинків, з абонентної плати за користування телефоном громадянами, які користуються пільгами з оплати наданих послуг;

- Товариство в період з 01.06.2003 по 01.07.2006 надавало послуги зв’язку громадянам, що проживають у Ленінському районі міста Севастополя та користуються пільгами з оплати наданих послуг (зі встановлення телефонів, з абонентної плати та з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості);

- загальний розмір заборгованості Управління праці перед позивачем становить 689 235,01 грн.

Апеляційним господарським судом додатково встановлено, що:

- позивач зобов’язання за Договором виконував у повному обсязі, але відповідачем оплата за надані послуги здійснювалася неповно;

- за станом на 01.07.2006 за даними Товариства наявна заборгованість відповідача перед позивачем у загальній сумі 689 235,01 грн., де: 300,42 грн. –борг за встановлення телефонів; 30 664,02 грн. –борг з абонентної плати (без врахування даних посекундного (похвилинного) обліку); 658 270,57 грн. –з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості;

- за станом на 18.04.2007 наявна заборгованість відповідача перед позивачем у загальній сумі 669 644,07 грн., де: 0,42 грн. за кодом 090203; 15 050,89 грн. абонентська плата за кодом 090203; 654 592,76 грн. –з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості де: 639 218,37 грн. за кодом 090203 та 15 374,39 грн. за кодом 090209, що підтверджується актом від 18.04.2007 (т. 4, а.с. 59);

- у судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість у загальній сумі 654 592,76 грн. –з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості, з яких: 639 218,37 грн. по коду 090203 та 15 374,39 грн. по коду 090209;

- відповідач фактично має заборгованість перед позивачем за кодом платежу 090209 у сумі 15 374,39 грн. з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості відповідно до приписів Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”;

- суму 639 218,23 грн. становить вартість надання пільг за кодом платежу 090203 (Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”) з оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості (понад час - 10 500 секунд - врахований в абонентній платі);

- заборгованість за встановлення телефонів у сумі 300,42 грн. сплачено відповідачем платіжними дорученнями від 09.10.2006 № 1755 та від 24.10.2006 № 1715.

Причиною виникнення спору є питання щодо поширення визначення терміну “абонентна плата” на оплату й послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному (похвилинному) обліку їх тривалості поза межами часу (10 500 секунд), врахованого безпосередньо в абонентній платі, щодо осіб, яким згідно з чинним законодавством передбачено пільги саме з абонентної плати.

Відповідно до Закону України від 22.10.1993 № 3551 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі –Закон № 3551), пільги по оплаті послуг електрозв'язку надаються учасникам бойових дій, учасникам війни, інвалідам війни, а також членам їх сімей.

Законом України від 24.03.1998 № 203/98 "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (далі Закон № 203/98), пільги надаються ветеранам військової служби, а також вдовам (вдівцям) ветеранів військової служби.

Згідно з Законом України від 28.02.1991 № 796 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі –Закон № 796) вказані пільги надаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої та другої категорій.

За змістом статті 63 Закону № 796, статті 4 Закону України від 16.12.1993 № 3721 "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" (далі Закон № 3721-XII), статті 17 Закону № 3551, статті 14 Закону України від 16.05.1995 № 160/95 "Про зв'язок" (далі –Закон № 160/95) , статті 29 Закону від 18.11.2003 № 1280 " Про телекомунікації" (далі –Закон № 1280), а також Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04.03.2002 № 256 (далі - Постанова № 256), витрати, які понесені підприємством зв'язку в результаті надання послуг на пільгових умовах, повинні відшкодовуватися за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 12, пункту 10 частини першої статті 13, пункту 18 частини першої статті 14, пункту 20 частини першої статті 15 Закону № 3551 особам, які підпадають під дію цього Закону абонентська плата за користуванням телефоном встановлюється в розмірі 50% від затверджених тарифів та надається можливість встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів.

Статтею 1 Закону № 160/95 встановлено, що абонентна плата –це платіж, який сплачує користувач за користування послугами зв'язку на постійній основі за тарифами, встановленими відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з статтею 1 Закону № 1280 абонентна плата –це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Пунктом 11 статті 20 та статтею 21 Закону № 796 встановлена 50-процентна знижка плати за користування телефоном (в тому числі щодо оплати послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при похвилинному обліку їх тривалості) особам, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1 та 2.

Наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 07.06.02 № 120 (далі Наказ № 120), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.07.2002 за № 595/6883, затверджені граничні тарифи на основні послуги електрозв'язку, якими встановлений розмір абонентної плати за користування телефонним апаратом (за місяць).

У рахунок абонентської плати надається 10 500 нетарифікованих секунд загальної тривалості місцевих розмов та інших повідомлень для усіх споживачів при посекундній оплаті місцевих розмов незалежно від способу підключення.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку про те, що оплата за кожну секунду розмови, яка перевищує 10 500 секунд, залежить від факту отримання послуг, а тому не підпадає під поняття "абонентної плати" в розумінні статті 1 Закону № 1280.

Відповідно до положень статей 161, 162 Цивільного кодексу УРСР та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі –Порядок), затвердженим Постановою № 256.

Пунктами 2 та 3 Порядку передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджетах Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського підпорядкування Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

За змістом пункту 8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг та ведуть облік за видами пільг.

Відповідно до пункту 12 Порядку фінансування видатків передбачено, що суми субвенцій, не використані управлінням праці за призначенням на протязі бюджетного року, повертаються до державного бюджету.

Районні управління праці і соціального захисту населення діють на підставі Типового положення про управління праці і соціального захисту населення в містах Києві і Севастополі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2000 № 1498 (далі Положення), згідно з підпунктом 21 пункту 4 якого саме таке управління організовує матеріально-побутове обслуговування ветеранів війни і праці, інвалідів.

Відповідно до підпункту 11 пункту 8 Положення управління є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до Порядку управлінням праці і соціального захисту населення районних державних адміністрацій були передані з 01.01.2003 функції по відшкодуванню витрат, пов'язаних з наданням послуг зв'язку пільговій категорії громадян. Відділи персоніфікованого обліку одержувачів пільг управлінь праці і соціального захисту населення районних державних адміністрацій відповідно до покладених на них завдань виконують функції по проведенню персонального обліку одержувачів пільг по їх видах і забезпеченні своєчасного фактичного фінансування пільг громадянам, що мають пільги відповідно до Законів України і рішень міської Ради, за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Основні завдання відділу персоніфікованого обліку одержувачів пільг міського управління –проведення координаційно-методичної роботи з районними управліннями праці і соціального захисту населення.

Відшкодування витрат по пільгах, пільговим категоріям громадян, що надаються, в оплаті за користування домашнім телефоном, здійснюється за рахунок коштів Державної субвенції бюджету міста Севастополя, по місцевим пільговим категоріям громадян –за рахунок коштів місцевого бюджету, що передбачено статтею 49 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік". Водночас, використання коштів державних субвенцій проводиться відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік".

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що всі зобов'язання перед Товариством відповідно до Договору, крім сплати 15 374,39 грн., виконані.

У свою чергу, відповідно до статті 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, постанова апеляційного господарського суду відповідає встановленим ним фактичним обставинам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.11.2007 зі справи № 20-7/155 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі його Севастопольської філії –без задоволення.

Суддя В.Селіваненко

Суддя І.Бенедисюк

Суддя Б.Львов