СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

29.01.2008

Справа №2-13/14140-2007

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Октябрьської сільської ради,
Ленінський район с. Октябрьське вул. Центральна, 6-а.

з участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору -Комунального підприємства
«Ленінське бюро технічної інвентаризації», Ленінський район с. Леніне вул.
Пушкіна, 36

про визнання права власності.

Суддя  А.І.Жукова

представники:

Від позивача - ОСОБА_2 -
представник, дов. від 18.07.2007 року.

Від відповідача  -  не
з'явився.

Від третьої особи - не з'явився.

Сутність спору: позивач - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся до ГС АР Крим з позовом до
відповідача - Октябрьської сільської ради, з участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства
«Ленінське бюро технічної інвентаризації»
та просить  визнати за позивачем
право власності на нежитлову споруду - магазин, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 а саме: магазин - літ. А, загальною площею 77,6 кв.м. з навісом, літ.
а, котельна - літ. Б, калитка - 1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Октябрьської сільської ради від 18.01.2005 року позивачу була дана
згода на попереднє узгодження по складанню проекту відведення земельної ділянки
для організації будівництва торгівельної точки (магазину).

10.04.2007 року рішенням 8 сесії 5
скликання Октябрьської сільської ради позивачу була дана згода на розробку
проекту землевпорядкування по відведенню земельної ділянки для передачі в
оренду строком на 5 років. У зв'язку з чим позивачем був збудований магазин.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на статтю 376 ЦК України.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та третя особа у судове
засідання тричі не з'явилися, причини неприбуття суду невідомі. Про день та час
слухання справи були сповіщені належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Справа розглядається у порядку
статті 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Слухання справи відкладалося у
порядку статті 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи
заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Октябрьської сільської
ради від 18.01.2005 року позивачу була дана згода на попереднє узгодження по
складанню проекту відведення земельної ділянки для організації будівництва
торгівельної точки (магазину) за адресою: АДРЕСА_2.

10.04.2007 року рішенням 8 сесії 5
скликання Октябрьської сільської ради позивачу була дана згода на розробку
проекту землевпорядкування по відведенню земельної ділянки для передачі в
оренду строком на 5 років, за адресою: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що у теперішній
час на вказаній земельній ділянці позивачем побудований магазин з метою
здійснення підприємницької діяльності, проте дозвільні документи на будівництво
(будівельний паспорт, висновки і узгодження служб району) позивачем отримані не
були.

Суд вважає що позовні вимоги
суб'єкта підприємницької діяльності не обґрунтовані та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного
кодексу України визначено, що право власності отримується на підставах, не
заборонених законом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного
кодексу України право власності на нову річ, у тому числі нерухоме майно,
яке  створене особою, отримується нею,
якщо інше не встановлене законом або договором.

Нормою ст. 181 Цивільного кодексу
України визначено поняття «нерухомої речі» (нерухоме майно, нерухомість), до
яких відносяться земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе без їхнього знецінення і зміни їхнього
призначення.

Відповідно до ст. 12 Земельного
кодексу України розпоряджаються землею органи місцевого самоврядування та
органи державної влади, які у межах своїх повноважень передають землі у власність
або надають у користування або вилучають їх.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право   власності  та
право  постійного  користування
на земельну  ділянку  виникає
після  одержання  її
власником   або користувачем  документа,
що  посвідчує  право
власності чи право постійного користування  земельною
ділянкою,  та  його
державної реєстрації. Право  на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Приступати
до   використання   земельної
ділянки    до встановлення її меж
у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється

Відповідно до ст. 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають  поверненню власникам  землі
або  землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Крім того, зі змісту ч.3 ст. 376 ЦК
України вбачається, що право  власності
на  створене майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила
самовільне  будівництво на
земельній ділянці, яка не була відведена для
цієї  цілі за умови надання  цієї земельної ділянки  в установленому порядку особі  під
вже  зведене нерухоме  майно.

Відповідно до ст. 24 Закону України
„Про планування і забудову територій”, фізичні та  юридичні
особи,  які   мають
намір   здійснити будівництво  об'єктів
містобудування  на  земельних ділянках,  що належать
їм  на  праві
власності  чи  користування,
зобов'язані отримати  від  виконавчих
органів  відповідних рад,  Київської та Севастопольської   міських
державних   адміністрацій,   у
разі делегування  їм  таких повноважень відповідними радами,  дозвіл на будівництво об'єкта містобудування
(далі - дозвіл на будівництво).

Фізичні та  юридичні особи,  заінтересовані в здійсненні будівництва  об'єктів містобудування,  подають письмову заяву про надання дозволу на
будівництво до виконавчого органу
відповідної ради  або Київської чи
Севастопольської міської  державної
адміністрації.

До
заяви додається документ, що засвідчує право власності чи
користування   земельною   ділянкою.
У   разі,   якщо
замовник (забудовник)  не  є
власником  чи користувачем
земельної ділянки, також  подається  нотаріально
засвідчена згода власника земельної ділянки  на
забудову  цієї  ділянки,
а  якщо ділянка перебуває у
користуванні,   -   нотаріально
засвідчені   згоди  власника
та користувача  земельної  ділянки
на  її  забудову.

У разі прийняття сільською,
селищною або міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування,
вказане рішення є одночасно дозволом на будівництво цього об'єкта.

Судом встановлено, що у позивача
відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

А отже й будівництво було здійснено
без відповідного дозволу.

За вказаних обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати по оплаті держмита
та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу суд відносить
на позивача у порядку статті 49 ГПК України.

Відповідно до викладеного,
керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.