ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 листопада 2008 р.

№ 2-30/2476.1-07(2-30/9112.2-08)
(2-26/2288-2006 (2-26/9346-2005)

Судова колегія Вищого господарського суду України у
складі :

головуючого

Короткевича О.Є. (доповідач у
справі)

суддів :

Катеринчук Л. Й., Хандуріна М.І.

розглянувши матеріали касаційної
скарги

Арбітражного керуючого ОСОБА_1 та
Приватного підприємства "Новий сектор"

на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року

у справі

№ 2-30/2476.1-2007

За заявою

Управління пенсійного фонду у
місті Алушта

До

Приватного підприємства
"Сфінкс"

про

Банкрутство

в судовому
засіданні взяли участь представники:

Від скаржника:

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду
Автономної Республіки Крим знаходиться справа № 2-30/2476.1-2007 про
банкрутство Приватного підприємства "Сфінкс".

Постановою господарського суду Автономної
Республіки Крим від 17.06.2005 року визнано Приватне підприємство
"Сфінкс" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі та
призначено ліквідатором банкрута начальника юридичного сектору Управління
пенсійного фонду у місті Алушта Логінову А. В.

Ухвалою Автономної Республіки Крим
від 19.10.2005 року припинено повноваження начальника юридичного сектору
Управління пенсійного фонду у місті Алушта Логінової А. В. як ліквідатора
банкрута Приватного підприємства "Сфінкс" та призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1

06.02.2008 року між ініціюючим
кредитором Управління пенсійного фонду у місті Алушта, Приватним підприємством
"Сфінкс" та Приватним підприємством "Новий сектор" було
укладено мирову угоду, згідно якої
Приватне підприємство "Сфінкс" передає набувачу Приватному
підприємству "Новий сектор" всі свої права та обов'язки по
тимчасовому платному користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,5 га,
яка знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Алушта, с. Утес відповідно
до строків та умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 05.12.2004
року між Приватним підприємством "Сфінкс" та Маломаякською сільською
радою, без зміни цільового призначення земельної ділянки та зареєстрованого
Алуштинським міським управлінням земельних ресурсів. Окрім того боржник приймає
на себе зобов'язання подати до Маломаякської сільської ради відповідну заяву
про розірвання вказаного договору оренди земельної ділянки  та передача прав і обов'язків по ньому
набувачеві.

В свою чергу Приватне підприємство
"Новий сектор"  протягом 30
календарних днів з дня набуття прав та обов'язків по тимчасовому платному
користуванню зазначеної земельної ділянки погашує заборгованість боржника перед
кредиторами в сумі 29 700 грн. та перераховує боржнику 38 106 грн. як різницю
коштів між вартістю права користування земельною ділянкою та погашенням
кредиторської заборгованості.

Господарський суду Автономної Республіки Крим ухвалою від 05.05.2008
року затвердив мирову угоду укладену 06.02.2008 року між ініціюючим кредитором
Управління пенсійного фонду у місті Алушта, Приватним підприємством
"Сфінкс" та Приватним підприємством "Новий сектор" та
припинив провадження у справі № 2-30/2476.1-2007.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року  ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05.05.2008 року скасовано, а у затвердженні мирової угоди
від 06.02.2008 року, укладеної між Управління пенсійного фонду у місті Алушта та
Приватним підприємством "Сфінкс" та Приватним підприємством
"Новий сектор" відмовлено, матеріали справи направлено до
господарського суду Автономної Республіки Крим.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду апеляційної інстанції Арбітражний керуючий ОСОБА_1 та Приватне
підприємство "Новий сектор" звернулись з касаційними скаргами та
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.08.2008
року в яких просять постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 13.08.2008 року скасувати з мотивів зазначених в скаргах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.10.2008 року прийнято касаційні скарги Арбітражного керуючого
ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Новий сектор" на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року до
провадження та призначено скарги до розгляду.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку ухвалу  апеляційного господарського суду,   на підставі встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права вважає, що
касаційні скарги  не підлягає  задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті
5 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами
України.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України
судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у
відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 52
Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом"  ліквідатор письмово
повідомляє про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх
відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня
одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до
банкрута.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 52
Закону задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку черговості,
передбаченому ст. 31 цього Закону. Кредитори можуть оскаржити результати
розгляду їх вимог ліквідатором до господарського суду до затвердження
господарським судом ліквідаційного балансу.

Відповідно ст. 599 цивільного
кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 38
Закону про банкрутство, господарський суд при розгляді мирової угоди
зобов'язаний перевірити встановлений Законом порядок укладення мирової угоди та
дослідити умови мирової угоди на предмет їх відповідності чинному
законодавству.

Затверджуючи мирову угоду, суд
першої інстанції виходив з того, що мирова угода між кредиторами та боржником
укладена у відповідності з вимогами Закону про банкрутство. Отже, за висновком
суду першої інстанції, умови мирової угоди не суперечать діючому законодавству.

Однак, з цим твердженням суду
першої інстанції повністю погодитися не можна з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції в своїй
постанові зазначив, що боржником протягом ліквідаційної процедури самостійно
погашено заборгованість перед кредиторами в тому числі ініціюючим кредитором
Управління пенсійного фонду у місті Алушта в сумі 1433,97 грн.

Враховуючи, що мирова угода у
справі була укладена між Управління пенсійного фонду у місті Алушта та
Приватним підприємством "Сфінкс" та Приватним підприємством
"Новий сектор", тому висновок суду апеляційної інстанції про
укладення мирової угоди з кредитором вимоги якого були погашені, що
безпосередньо підтверджується матеріалами справи, зокрема клопотанням
Управління пенсійного фонду у місті Алушта від 15.02.2008року про подальший
розгляд справи без участі представника від Управління пенсійного фонду у місті
Алушта, оскільки заборгованість перед ними погашена про що ліквідатор був
письмово повідомлений (т. 2 а. с. 59-61), являється правомірним.

Враховуючи вищезазначене висновок,
що Управління пенсійного фонду у місті Алушта не мало права підписувати
вищезазначену мирову угоду являється правомірним, тому мирову угоду  від 06.02.2008 року, укладена між Управління
пенсійного фонду у місті Алушта та Приватним підприємством "Сфінкс"
та Приватним підприємством "Новий сектор" не можна вважати законною.

Також правомірним являється
висновок суду апеляційної інстанції про порушення прав Маломаякської сільської
ради, оскільки умови вищезазначеної угоди безпосередньо стосуються права
Маломаякської сільської ради, оскільки остання являється власником земельної
ділянки, а відповідно ст. 520 Цивільного Кодексу України боржник у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, як передбачено
умовами угоди боржник лише після підписання мирової угоди бере на себе
зобов'язання подати до Маломаякської сільської ради відповідну заяву про
розірвання вказаного договору оренди земельної ділянки  та передача прав і обов'язків по ньому
набувачеві.

Судом також не було досліджено в
повному обсязі платоспроможність боржника, так не було з'ясовано залишок коштів
на рахунку боржника, що призвело до передчасного висновку, що умови мировою
угоди відповідають діючому законодавству.

Крім того, у відповідності до ст.
35 Закону про банкрутство під мировою угодою у справі про банкрутство
розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та
(або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка
оформляється угодою сторін. При цьому, цим Законом не передбачено перехід права
власності на майно (земельну ділянку) боржника третій особі за мировою угодою,
що мало місце у даній справі.

Вказаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України, зокрема як на час укладання мирової угоди у
цій справі (постанова Верховного Суду України від 27.05.2002 р. у справі
№17-2-18-21/01-1015), так і в подальшому (постанови цього суду від 30.05.2006
р. у справі № 15/20Б, від 19.09.2006 р. у справі № 20-9/075-4/026-10/050-5/027.

Враховуючи наведене, не можна дійти
висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено всі обставини
справи, що мають істотне значення для розгляду справи тому суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку, що вказана мирова угода не відповідає
вимогам чинного законодавства та її не можна визнати законною та обґрунтованою,
окрім того дана угода порушує законні та охоронювані державою права органів
місцевого самоврядування.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції відповідає вимогам
чинного законодавства, а тому підлягає залишенню без змін, оскільки порушень
норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи
скасування постанови виявлені не були.

З урахуванням викладеного та
керуючись ст. ст. 18, 35 -38 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117,
1119 -11111 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги Арбітражного
керуючого ОСОБА_1 та Приватного підприємства "Новий сектор" на
постанову  Севастопольського апеляційного
господарського суду від 13.08.2008 року залишити без задоволення.

2.          Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року у справі №
2-30/2476.1-2007 залишити в силі.

3.          Справу № 2-30/2476.1-2007 повернути
до господарського суду Автономної республіки Крим.

Головуючий
О.Є. Короткевич

Судді                                                                                 Л.
Й. Катеринчук

М.І. Хандурін