ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.08 Справа № 7/420

за позовом Колективного підприємства “Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика”, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівська фабрика мистецтв”, м. Львів

про стягнення 21250,27 грн.

Суддя Б.О.Білоус

Представники:

позивача: Гулик О.Б., довір. № 2/03-1 від 29.01.07 року

відповідача: не з’явився

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.ст. 20, 22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, права заявляти відводи.

Суть спору: Позов заявлено Колективного підприємства “Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика”, м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівська фабрика мистецтв”, м. Львів про стягнення 21250,27 грн.

Ухвалою суду від 17.12.07 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.01.08 року. Ухвалою суду від 10.01.08 року розгляд справи відкладено на 31.01.08 року у зв’язку з неявкою в судове засідання представників сторін.

В судовому засіданні 31.01.08 року позивачем позовні вимоги підтримано повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач вимог ухвал суду від 17.12.07 року та 10.01.08 року не виконав, явки представника в судове засідання не забезпечив (незважаючи на належним чином повідолення про дату, час та місце проведення судового засідання), правом наданим ст. 59 ГПК України не скористався, відзиву на позов не подав. Відповідно до цього, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу, відповідно вимог ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали подані суду, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з’ясувавши всі обставини, оцінивши докази, які мають значення для справи в сукупності, суд встановив наступне.

10.10.05 року між ТзОВ “Львівська фабрика мистецтв” та КП “Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика” укладено договір суборенди. Згідно п 1.1 Договору орендар передає, а суборендар бере у тимчасове користування електроустановки, які знаходяться на території фабрики по вул. Мучній, 32 в м. Львові, а саме: підстанція ТП-609, силовий трансформатор Т-630, прилади комерційного обліку, розподільчі пристрої, внутрішньофабричні кабельні силові мережі. Зазначене майно, що передане в суборенду відповідачеві належить позивачеві на праві володіння і користування на підставі договору оренди від 24.06.05 року. Згідно п. 7.2 договору оренди від 24.06.05 року орендар –позивач у справі - має право здавати об’єкт, що орендується у суборенду на власний розсуд без отримання на те спеціальної згоди орендодавця –НСХ України.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Одночасно, пунктом 5.1 договору суборенди від 10.10.05 року передбачено, що суборендар –ТзОВ “Львівська фабрика мистецтв” сплачує орендну плату в розмірі 300 грн. щомісячно.

Відповідно до п. 5.2 згаданого договору, орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендаря не пізніше 10-го числа кожного місяця, наступного за оплачуваним.

Постановою господарського суду Львівської області від 29.03.07 року КП “Львівська експериментальна кераміко-скульптурна абрика” визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

29 березня 2007 року між позивачем та відповідачем у справі було підписано додаток до договору судоренди, яким договір суборенди у зв’язку з введенням ліквідаційної процедури був розірваний.

Заборгованість орендаря за користування майном, яка не сплачена (термін користування майном - 17 місяців і 19 днів) і складає 5283,9 грн.

Крім того, відповідно до накладних № 1/2202А від 02.11.05 року, № 1/2206А від 02.11.05 року, № 1/2237А від 16.11.05 року, №1/33А від 31.01.06 року, № 1/84А від 03.05.06 року, № 1/128 від 31.05.06 року відповідачем отримано товар на загальну суму 15966,35 грн., проте коштів за отриманий товар не оплачено.

Станом на момент розгляду справи відповідачем створено заборгованість перед позивачем в розмірі 21250,27 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, сукупність вищенаведених обставин підтверджено документально, не спростовано відповідачем, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 43, 44, 48, 49, 67, 68, 80, 82-85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівська фабрика мистецтв” (79014, м. Львів, вул. Мучна, 32, ) на користь Колективного підприємства “Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика” (79014, м. Львів, вул. Мучна, 32, , п/р 4110 в Личаківському відділенні АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 325019) 21250,27 грн. боргу, 212,50 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПКУ.

Суддя                                                                                           Білоус Б.О.