ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2008 р.
Справа № 59/210-08

вх.
№ 7574/4-59

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
Сафеніна О.Г. дов. від 14.01.2008р. №1401/689,
відповідача -  ОСОБА_1. пасп. від
11.06.2008р. МК 608885

розглянувши
справу за позовом Закритого акціонерного товарситва "Сармат", м.
Донецьк

до  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с.
Безлюдівка

про
стягнення 4 594,00 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

15.10.2008р.
позивач ЗАТ "Сармат" звернувся до господарського суду Харківської
області з позовом до ФОП ОСОБА_1. про стягнення збитків у розмірі
компенсаційної вартості неповернутого орендованого обладнання в сумі 4594,00
грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем
умов договору оренди обладнання від 17.07.2004р. №039120. Стверджує, що
відповідач своєчасно не повернув прийняте в оренду обладнання і тому відповідно
до умов п.5.1. договору зобов'язаний сплатити його компенсаційну вартість. В
судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги, наполягає на
їх задоволенні.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує. Стверджує, що відповідне обладнання було
ним взято в оренду не у позивача а у іншої особи (ФОП ОСОБА_2). Вважає договір
оренди обладнання від 17.07.2004р. №039120 є недійсним, як такий, що був
підписаний відповідачем під впливом помилки, а саме сприйняття договору, як
акту інвентаризації внаслідок напису „інвентаризація”, що міститься в графі
„коментарі” формуляру договору. З цих підстав в судовому засіданні відповідач
просить в задоволенні позову відмовити.

З'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення,
дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та
відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу
докази, суд встановив наступне.

17.07.2004р.
між ЗАТ «Сармат» та ФОП ОСОБА_1. було укладено договір оренди обладнання №
039120, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати, а відповідач -
прийняти  в тимчасове платне користування
торгове обладнання - холодильник "Інтер-501" у кількості 1 шт.
(інвентарний номер А49568, серійний номер 020895).

Термін дії
договору визначений сторонами в 12 місяців. Крім того, пунктом 6.1. договору
передбачено, що у випадку, якщо не пізніше 30 днів до закінчення строку дії
цього договору жодна з сторін письмово не виявить бажання його розірвати -
договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих
умовах.

17.07.2004р.
холодильник "Інтер-501" у кількості 1 шт. (інвентарний номер А49568,
серійний номер 020895) був переданий позивачем відповідачеві за актом
приймання-передачі торгового обладнання. Згідно п.3 зазначеного акту
компенсаційна вартість обладнання становить 4594,00 грн.

03.07.2008р.
позивач звернувся до відповідача з листом №12-3092, яким повідомив останнього
про закінчення строку дії договору та висунув вимогу про повернення обладнання
або сплату його компенсаційної вартості.

Відповідачем
зазначена вимога залишена без задоволення, що стало підставою для звернення
позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав
позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст.759
ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно до
положень ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до
положень статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений договором.

Положеннями ч.4
ст. 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку
дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих
умовах, які були передбачені договором.

У відповідності
до ст. 530 ЦК України, якщо  у  зобов'язанні
встановлений  строк  (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк   (термін)   виконання
якого  визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Відповідно ст.
785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час
прострочення.

З урахуванням названих
правових норм, на підставі матеріалів справи, суд приходить до висновку про те,
що станом на час звернення позивача із позовом до суду строк виконання
зобов'язань відповідача в частині повернення обладнання, ще не настав.

При цьому суд
зауважує, що договір оренди обладнання від 17.07.2004р. №039120 продовжив свою
дію відповідно положень ст. 764 ЦК України ст. 284 ГК України та умов п.6.1.
договору на наступний строк, оскільки орендар продовжив користування
орендованим майном та жодна з сторін у визначений термін не заявила про бажання
його розірвати.

З урахуванням
ч.1 ст. 254 ЦК України (строк, що визначений роками, спливає у відповідні
місяць та число останнього року строку) суд приходить до висновку про те, що
договір подовжив свою дію спочатку до 17.07.2006р. З урахуванням того, що
договір вважається пролонгованим на тих самих умовах (див. п.6.1. договору) -
договір продовжив свою дію і на наступні періоди: до 17.07.2007р., 17.07.2008р.
і на останок до 17.07.2009р.

Суд критично
оцінює твердження позивача про те, що пролонгація договору відбулася лише один
раз і договір припинив свою дію 17.07.2005р. Суд зазначає, що спірний договір
не містить обмежень щодо кількості разів та/або тривалості пролонгації і тому
не дає жодних обґрунтованих підстав для такого висновку.

Натомість
положення договору, а також положення ч.4 ст. 284 ГК України згідно яких,
договір є пролонгованим „на тих самих умовах” свідчать про те, що під час
кожного наступного строку договору в повній мірі діють всі без виключення умови
договору, в т.ч. ті, що регулюють порядок подовження його строку. Крім того,
про пролонгацію договору на наступні періоди свідчить також відсутність аж до
2008 року звернень позивача про повернення відповідачем орендованого майна.

Суд не вбачає
підстав вважати договір припиненим з 17.07.2008р. відповідно до листа позивача
від 03.07.2008р. №12-3092. Суд зазначає, що останній поданий із пропуском 30-ти
денного строку встановлено  п.6.1.
договору та строків визначених ст. 764 ЦК України, 284 ГК України.

Згідно ст. 629
ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525,
526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Таким чином, приймаючи
до уваги ненастання строку виконання зобов'язань відповідача, суд приходить до
висновку про відсутність порушення прав позивача та, відповідно, про
відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, що є предметом
розгляду у даній справі.

Разом з тим суд
зазначає, що матеріали справи не містять підстав вважати договір оренди
обладнання від 17.07.2004р. №039120 недійсним, як на тому наполягає відповідач.
Суд зазначає, що зміст договору, а також зміст акту приймання передачі
обладнання виключають можливість розуміння його як акту інвентаризації, а не
договору оренди. Наявність особистого підпису відповідача на договорі та на
акті приймання-передачі свідчать про ознайомлення з цими документами та
розуміння їх змісту, а також про наявність згоди на укладення договору оренди.

Також критично
суд оцінює надані відповідачем докази на підтвердження набуття ним права оренди
спірного майна у третьої особи. Суд зазначає, що  в наданій відповідачем видатковій накладній  від 01.07.2002р. №Ар-000000162 зазначено про
поставку холодильника „Інтер-502 Сармат”, тобто майна відмінного від того, що
було передане за даним договором (холодильник "Інтер-501").

Вирішуючи
питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що
виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається
на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на
відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні
позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі
викладеного, на підставі ст.ст.  6, 8,
19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16, 254, 525, 526, 530, 629, 764, 759, 785
Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 283, 284 Господарського кодексу України,
керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49,  75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В  задоволенні позову відмовити.

Суддя

повний текст рішення
підписано 09.12.2008р.

справа №59/210-08