ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/16

18.02.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 1 ім. М.В. Співака»

до Спільного Українсько –Латвійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Лемар»

про стягнення 4 164,88 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача:           Павленко В.Б. –предст. за довір. № б/н від 28.12.2007р.;

Від відповідача: не з’явились.

В судовому засіданні 18.02.2008р., за згодою представника позивача, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 1 ім. М.В. Співака»до Спільного Українсько –Латвійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Лемар»про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 4 161,88 грн., з яких: 2 925,00 грн. –основний борг, 415,07 грн. –пеня, 693,23 грн. –збитки від інфляції, 131,58 грн. –3% річних та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушенні умов договору свої зобов’язання щодо сплати орендних платежів належним чином не виконував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007р. було порушено провадження у справі № 35/16, розгляд справи призначено на 24.01.2008р.

В судовому засіданні 24.01.2008р. представником позивача були частково надані документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/16 від 25.12.2007р.

В судовому засіданні представником позивача було надане клопотання в якому останній просив суд стягнути з відповідача 31,13 грн., які були сплачені за отримання довідки про включення відповідача до ЄДРПОУ.

Відповідач в судове засідання 24.01.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/16 від 25.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 35/16 від 24.01.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 12.02.2008р.

До початку судового засідання 12.02.2008р. через Відділ діловодства Господарського суду м. Києва від позивача надійшли: клопотання з проханням стягнути з відповідача 31,13 грн., що були сплачені за отримання довідки про внесення відповідача до ЄДРПОУ; клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У зв’язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на курсах підвищення кваліфікації суддів в Академії суддів України, розгляд справи № 35/16 призначеної до слухання 12.02.2008р. було перенесено на 18.02.2008р.

Відповідач в судове засідання 18.02.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/16 від 25.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, але в судове засідання 18.02.2008р. ані відповідач, ані його представники не з’явились.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Домобудівний комбінат № 1 ім. М.В. Співака»(далі позивач) та Спільним Українсько –Латвійським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Лемар»(далі відповідач) було укладено Договір оренди № 42 (далі Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1.) орендодавець надає, а орендар отримує у користування нежитлове приміщення (під офіс).

Щомісячна орендна плата складає 25 грн. за 1 кв.м. і становить 375,00 грн. з урахуванням ПДВ (п. 1.4. Договору).

Згідно п. 3.2. Договору, орендна плата вноситься щомісячно до 5 числа наступного місяця згідно договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач в порушенні умов Договору плату за оренду приміщення проводив невчасно та не в повному обсязі.

У зв’язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі становить 2 925,00 грн.

Відповідно до п. 3.5. Договору, за несвоєчасне внесення платежів, по договору оренди, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочки.

З огляду на зазначене, позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 415,07 грн.

Крім того, керуючись вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було нараховано 693,23 грн. збитків від інфляції та 131,58 –3% річних.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу № 24-198 від 08.08.2007р. з проханням сплатити суму заборгованості по орендній платі.

Проте, зазначене повідомлення було залишене відповідачем без реагування.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні, відповідач свої зобов’язання за Договором № 42 від 28.02.2005р. щодо сплати орендних платежів не виконав, суму заборгованості в розмірі 2 925,00 грн. не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо сплати орендних платежів.

Відповідно до п. 3.5. Договору, позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 415,07 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Судом було здійснено перерахунок пені, розмір якої становить 214,94 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було нараховано збитки від інфляції в розмірі 693,23 та 3% річних –131,58 грн.

Судом було здійснено перерахунок збитків від інфляції, розмір яких становить 634,70 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду докази на спростування викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 925,00 грн., пені –214,94 грн., збитків від інфляції –634,70 грн., 3% річних –131,58 грн.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 626, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Спільного Українсько –Латвійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Лемар»(04212, м. Київ –212, вул. Малиновського, 4, р/р 2181 в Київській філії АКБ «Укрсоцбанк»м. Києва, МФО 322012, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 1 ім. М.В. Співака»(02105, м. Київ –105, вул. Тампере, 11-А, р/р 5000 у Київському головному регіональному управлінні «Приватбанку», МФО 321842, ), а у випадку відсутності коштів –з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 2 925,00 грн. (дві тисячі дев’ятсот двадцять п’ять гривень 00 коп.) –заборгованості за Договором № 42 від 28.02.2005р., 214,94 грн. (двісті чотирнадцять гривень 94 коп.) –пені, 634,70 грн. (шістсот тридцять чотири гривні 70 коп.) –збитків від інфляції, 131,58 грн. (сто тридцять одна гривня 58 коп.) –3% річних, 31,13 (тридцять одну гривню 13 коп.) –витрат на отримання довідки про внесення відповідача до ЄДРПОУ, 92 грн. 82 коп. (дев’яносто дві гривні 82 коп.) –державного мита, 107грн. 38 коп. (сто сім гривень 38 коп.) –витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення:05.03.2008р.