ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.09.08
Справа № 11/131пд(9/528пд).

За позовом  фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.
Кремінна Луганської області

до  1-го відповідача -фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2, м. Рубіжне Луганської області

2-го відповідача -фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3, м. Рубіжне Луганської області

про
визнання недійсними договорів оренди
нерухомого майна

та зустрічним позовом

фізичної особи -підприємця ОСОБА_3,
м. Рубіжне Луганської області

до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1,                     м. Кремінна
Луганської області

про визнання дійсним договору
оренди нерухомого майна

суддя Москаленко М.О,

секретар судового засідання
Мелехова О.С.

в присутності представників сторін:

від позивача за первісним позовом -
ОСОБА_4, дов. НОМЕР_1 від 15.05.2008  ;

від І-го  відповідача за первісним позовом -  ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий
Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області

від ІІ-го  відповідача за первісним позовом -  ОСОБА_2, дов. НОМЕР_3 від 14.11.2007

в с т а н о в
и в:

Позивач за первісним позовом -ОСОБА_1,
звернувся до господарського суду Луганської області  із позовною заявою про визнання
нікчемними двох договорів оренди будівлі магазину,
розташованого у АДРЕСА_1, укладених між позивачем та відповідачами за первісним
позовом; про зобов'язання відповідачів за первісним позовом звільнити
орендовану будівлю.

В процесі судового розгляду справи,
а саме  09.10.2007 відповідною письмовою
заявою (а.с. 53) позовні вимоги позивачем за первісним позовом були змінені та
заявлено вимоги про визнання недійсними договорів оренди від
13.03.2006, укладених між позивачем та фізичними особами - підприємцями            ОСОБА_2 та  фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3

Таким чином, вказаною письмовою
заявою позивачем за первісним позовом фактично було змінено предмет позову.
Підстави позовних вимог позивачем змінені не були.

11.09.2007  фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3.
було  подано зустрічний позов до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 про визнання дійсним договору
оренди  нерухомого майна від
31.03.2006, укладеного між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3. та фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 23 -24).

Рішенням господарського суду
Луганської області від  09.10.2007 у
даній справі позовні вимоги за первісним позовом були задоволені, а саме:

- визнано недійсним договір оренди
магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між позивачем  - СПД ОСОБА_1, та І-м відповідачем -СПД
ОСОБА_2;

- визнано недійсним договір оренди
магазину, розташованого за адресою: м. Кремінна, вул.. Комсомольська, буд. 3,
укладений між позивачем  - СПД ОСОБА_1,
та ІІ-м відповідачем -СПД ОСОБА_3.;

- СПД ОСОБА_3 зобов'язано звільнити
спірну нежитлову будівлю;

- у задоволенні вимог щодо СПД
ОСОБА_2 про звільнення спірного приміщення відмовлено;

- у задоволенні вимог зустрічного
позову відмовлено; з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за
первісним позовом стягнуто судові витрати за первісним позовом.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від  29.11.2007 у
даній справі вказане вище рішення місцевого господарського суду було скасоване,
прийняте нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову, задоволено
зустрічний позов, визнано дійсним договір оренди  майна -магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Постановою судової колегії Вищого
господарського суду України  від
13.05.2008 зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані,
справу направлено на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

У своїй постанові суд касаційної
інстанції звернув увагу судів попередніх судових інстанцій на відсутність
процесуального документу стосовно
порушення провадження  за
зустрічним позовом, а також на те, що судами першої та апеляційної інстанцій
спірні правовідносини, що стосуються різних господарських договорів, окремо до
кожного розглянуті по суті  не були;
обставини справи на предмет щодо ухилення від нотаріального посвідчення
позивачем спірного договору, укладеного між ним та ОСОБА_3., за наявністю
належним чином оформлених доказів встановлені
не були.

Відповідно до приписів ст. 111-13
Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під
час нового розгляду справи.

З урахуванням вказівок суду
касаційної інстанції ухвалою господарського
суду Луганської області від
29.08.2008 було прийнято до розгляду спільно з первісним позовом та
порушено провадження за зустрічним позовом
фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
про визнання дійсним договору оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення
магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1), укладеного між сторонами за
зустрічним позовом.

В судовому засіданні
05.09.2008  відповідною письмовою заявою
позивач за первісним позовом уточнив первісні позовні вимоги та просив суд:

- договір оренди будівлі магазину
за адресою: АДРЕСА_1, укладений 31.03.2008 між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2, визнати недійсним;

- договір оренди будівлі магазину
за адресою: АДРЕСА_1, укладений 31.03.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3., визнати
недійсним та зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
займане приміщення та передати його ОСОБА_1

Підстави позовних вимог позивачем
за первісним позовом під час судового розгляду справи змінені не були.

Вимоги первісного позову мотивовані
позивачем за первісним позовом фактом відсутності нотаріального посвідчення
спірних договорів оренди.

Вимоги зустрічного позову позивач
за зустрічним позовом обґрунтував фактом ухилення відповідача за зустрічним
позовом від нотаріального посвідчення договору, а також фактом виконання
сторонами спірного договору його умов -фактичним використанням спірного
нежитлового приміщення фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3. та систематичним
внесенням на користь відповідача за зустрічним позовом орендної плати.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, вислухавши присутніх в судових засіданнях під час судового розгляду
справи представників учасників судового процесу, суд встановив таке.

31.03.2006 між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди
майна (далі за текстом -договір оренди №1), у відповідності з умовами пункту
1.1 якого  Орендодавець (ОСОБА_1) передав
у строкове платне користування Орендарю (ОСОБА_2) нерухоме майно, а саме
будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею
703 кв. м.                           У
відповідності з умовами пункту 10.1 договору оренди №1 він був укладений на
строк з 01.04.2006 по 01.04.2007.

Відповідно до акту приймання
-передачі майна (а.с. 12), складеного та підписаного сторонами договору оренди
№1 нерухоме майно, що є предметом договору, було передане у користування
Орендодавцеві -ОСОБА_2

31.03.2006 між ОСОБА_1
(Орендодавець) та ОСОБА_3. (Орендарем) був укладений договір оренди майна (далі
за текстом -договір оренди №2), у відповідності з умовами якого будівля
магазину за адресою:
АДРЕСА_1, розташована на земельній ділянці площею 703 кв. м,  була передана у строкове платне користування
ОСОБА_3

Умовами пункту 10.1 договору оренди
№ 2 його сторони встановили строк дії договору - з 01.04.2006 по 01.04.2011.

Договір оренди № 2 підписаний обома
сторонами та скріплений їх печатками. Акт приймання -передачі майна за
договором оренди № 2 його сторонами не складався.

Договір оренди № 1 та договір
оренди № 2 нотаріально посвідчені не були.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши її фактичні обставини, повно та всебічно дослідивши надані
сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні, про обґрунтованість
вимог зустрічного позову та необхідність їх задоволення,  з таких підстав.

У відповідності  із ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному  розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставою вимог первісного позову
про визнання недійсними договорів оренди № 1 та № 2  позивач за первісним позовом зазначив
відсутність нотаріального посвідчення вказаних договорів.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, встановлені приписами ст. 203 Цивільного
кодексу України:

1) зміст правочину не може
суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;

2) особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3) волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4) правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

5) правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

6) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до  ст. 215 Цивільного кодексу України  підставою для недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину іншою стороною (сторонами) вимог, які
встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Доказів недодержання сторонами
оспорюваних  правочинів вимог ст. 203
Цивільного кодексу України  позивачем за
первісним позовом під час судового розгляду справи не надані. У позовній заяві
навіть відсутнє посилання на наявність таких обставин.

Разом з цим  приписами ст. 209 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин, вчинений у письмові формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Нотаріальне посвідчення правочину
здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону
має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в
якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Згідно з ч. 4 ст. 203 Цивільного
кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 793 Цивільного
кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі; договорі найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає
нотаріальному посвідченню.  Стаття 795
Цивільного кодексу України встановлює також необхідність державної
реєстрації  договору найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного строк на один рік і
більше.

Приписами ст. 220 Цивільного
кодексу України встановлено наслідки недодержання сторонами правочину вимог
закону про його нотаріальне посвідчення. Так, у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 215 Цивільного кодексу
України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

З урахуванням викладеного вимога
позивача за первісним позовом про визнання недійсним договору оренди № 1,
укладеного між  позивачем за первісним
позовом та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2, з підстав відсутності
нотаріального посвідчення вказаних договорів є необгрунтованою та задоволенню
не підлягає, оскільки позивачем за первісним позовом не наведено та не
доведено наявність встановлених законом підстав, за яких вказана угода у
судовому порядку могла б бути визнана недійсною.

З аналогічних підстав не
підлягає задоволенню й вимога позивача за первісним позовом про визнання
недійсним договору оренди № 2, укладеного між
позивачем за первісним позовом та фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_3  Н.В.

Разом з цим суд доходить висновку
про обґрунтованість вимог зустрічного позову про визнання дійсним договору
оренди № 2, укладеного між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_3., з таких підстав.

Стаття 220 Цивільного кодексу
України встановлює, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним.

Матеріали справи містять лист від
імені ОСОБА_3, надісланий на адресу ОСОБА_1,
з проханням прибути 08.08.2007 о 14 годині 00 хвилин у нотаріальну
контору для здійснення нотаріального посвідчення договору оренди № 2 (а.с. 29).

Факт отримання вказаного листа  позивачем за первісним позовом        ОСОБА_1 не заперечується.

У зв'язку з неявкою Орендодавця за
договором оренди № 2 ОСОБА_1 до нотаріальної контори у призначений для вчинення
нотаріальної дії час був складений акт, що засвідчив вказану обставину (а.с.
30).

Письмовим відзивом на зустрічний
позов (а.с. 43) фізична особа -підприємець ОСОБА_1 зазначив, що договір оренди
№ 2 був укладений ним внаслідок помилки, а прибути для нотаріуса для
нотаріального посвідчення договору № 2 ОСОБА_1 не зміг з об'єктивних причин.
Крім того,  відповідач за зустрічним
позовом зазначив, що ним, починаючи з 01.03.2007, на адресу позивача за
зустрічним позовом надсилалися листи із додатковими угодами до договору оренди
№ 2 стосовно зміну розміру орендної плати за договором, а в подальшому -
стосовно розірвання вказаного договору.

Вказані обставини, на які
посилається відповідач за зустрічним позовом, на думку суду, також є
підтвердженням доводів позивача за зустрічним позовом про небажання фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 нотаріально посвідчувати укладений договір оренди №
2.

Також до матеріалів справи позивачем
за зустрічним позовом надані листи ОСОБА_3, надіслані на адресу відповідача за
зустрічним позовом,  пропозиціями прибути
до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору оренди № 2, та
відповідні поштові фіскальні чеки у підтвердження факту надсилання ОСОБА_1  вказаних листів.

Під час розгляду вимог за
зустрічним позовом судом також враховано те, що матеріали справи містять
написані ОСОБА_1 власноруч розписки про отримання грошових коштів від орендаря
за договором оренди № 2 ОСОБА_3 у рахунок сплати орендної плати за
договором  (а.с. 31-33). Таким чином,
ОСОБА_3. було здійснено сплату орендної плати за договором  оренди № 2 за період, що включає в себе
кілька місяців оренди. Вказана обставина підтверджена матеріалам справи та не
спростована  відповідачем за
зустрічним  позовом.

Факт передачі будівлі, що є
предметом договору оренди № 2, у користування позивачу за зустрічним позовом,
відповідачем за зустрічним позовом не заперечується, матеріали справи та її
фактичні обставини свідчать про те, що вказана будівля використовується
ОСОБА_3. у відповідності з умовами договору оренди № 2.  Вказану обставину також доводить й вимога
позивача за первісним позовом про зобов'язання ОСОБА_3 звільнити займане
приміщення, що є предметом договору оренди № 2.

Факт укладення позивачем за
первісним позовом аналогічного за своїм змістом договору оренди № 1 з
ОСОБА_2  та складення відповідного акту
приймання -передачі не спростовує тієї обставини, що фактично вказане нежитлове
приміщення використовувалося ОСОБА_3. за договором оренди № 2.

Доказів того, що договорів оренди №
2 дійсно був укладений позивачем за первісним позовом, як зазначено у відзиві
на зустрічний позов,  внаслідок помилки,
відповідачем за зустрічним позовом  під
час судового розгляду справи надано не було.

Разом з цим про небажання
відповідача за зустрічним позовом нотаріально посвідчувати договір свідчить
також і факт звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом (спочатку з вимогою про
визнання спірних договорів нікчемними, в подальшому -про визнання їх
недійсними).  Мало місце також звернення
ОСОБА_1 до господарського суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору
оренди № 2 та зобов'язання ОСОБА_3 звільнити займане приміщення.

Рішенням господарського суду
Луганської області від  18.07.2008 у
справі № 15/21пд, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 28.08.2008 у справі № 15/21пд, у задоволенні вимоги про
розірвання договору оренди № 2 було відмовлено з підстав відсутності
нотаріального посвідчення договору оренди № 2, ОСОБА_3 зобов'язано звільнити
займане нежитлове приміщення.

Зважаючи на наявність судового
рішення, яким фактично вирішено спір між сторонами договору оренди № 2 про
його розірвання, суд доходить висновку про відсутність підстав для
відмови у задоволенні вимоги про визнання
вказаного правочину дійсним.

Вказаним вище рішенням
господарського суду у справі № 15/21пд договір оренди № 2 не було визнано
недійсним,  відсутність нотаріального
оформлення вказаного правочину лише стала підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог про розірвання вказаного договору.

Під час оцінки встановлених
господарським судом у рішенні у справі              № 15/21пд  обставин судом враховано те, що встановлені
рішенням суду факти (певні обставини) за своєю правовою природою
не є висновками суду, а
є  лише правовим підґрунтям для таких
висновків. Таким чином, у справі
№ 15/21пд судом був встановлений факт відсутності на момент прийняття
рішення у справі нотаріального посвідчення договору оренди, що на момент
прийняття судом вказаного рішення відповідало фактичним обставинам справи,
оскільки  судом у межах провадження у
справі № 9/528пд  ще не було вирішене
питання щодо дійсності спірної угоди (вимога за зустрічним позовом про
визнання правочину дійсним знаходилася у провадженні господарського суду).

Чинне законодавство не позбавляє
сторону нотаріально не посвідченого договору оренди нерухомого майна права
звернення до господарського суду з метою захисту своїх законних прав та
інтересів з вимогою про визнання такого договору дійсним. Судове рішення у
справі про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання
такого договору оренди  не є
підставою для відмови у позові  про
визнання цього договору дійсним.

За таких обставин відсутні підстави
для застосування до вимог за зустрічним позовом у даній справі приписів ст. 35
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем за зустрічним  позовом суду надане письмове клопотання  від 04.09.2008 про припинення провадження у
справі за зустрічним позовом  на підставі
п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що
господарський суд Луганської області у справі № 15/21пд в межах своєї
компетенції вже вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же
предмет та з тих же підставі.

Вимоги вказаного клопотання
суперечать приписам п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки вимога про визнання дійсним договору оренди № 2
взагалі не була предметом розгляду спору у справі № 15/21пд, за результатами
розгляду якої судом було прийняте рішення за вимогою про розірвання договору
оренди № 2.  Підстави  вказаних позовів також є різними.

За таких обставин доводи
відповідача за зустрічним позовом про необхідність припинення провадження у
справі за зустрічним позовом судом відхиляються за безпідставністю.

З урахуванням викладеного вище  суд доходить висновку про доведеність
матеріалами справи, її фактичними обставинами обґрунтованості та необхідності
задоволення вимог зустрічного позову про визнання дійсним договору оренди
нерухомого майна від 31.03.2006, укладеного між фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_3. та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1.

При прийняття рішення за первісним
позовом суд враховує і ту обставину, що вказаним вище рішенням господарського
суду Луганської області від 28.07.2008 у справі № 15/21пд  також задоволено вимогу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання  ОСОБА_3 звільнити займане за договором оренди
№ 2 нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Позовна вимога у справі № 15/21пд
підставами (безпідставне користування
приміщенням) та предметом
тотожна вимозі первісного позову у про зобов'язання  ОСОБА_3 звільнити займане за договором
оренди            № 2 нежитлове приміщення,
яка заявлена позивачем за первісним позовом у даній справі № 11/131пд
(9/528пд).

Таким чином,  господарським судом у межах своєї компетенції
рішенням від 28.07.2008 у справі № 15/21пд вже було вирішено спір між тими ж
сторонами, про той же предмет та з тих же підстав у частині вимоги про звільнення
приміщення, у зв'язку з чим провадження у справі у частині вимог про
зобов'язання  ОСОБА_3 звільнити займане
за договором оренди          № 2
нежитлове приміщення та передати його ОСОБА_1 підлягає припиненню на підставі
приписів п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, вимоги первісного
позову не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, є
необґрунтованими, а  тому у їх
задоволенні слід відмовити. Зустрічний позов є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Судові витрати за первісним позовом
у відповідності із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України
покладаються на позивача за первісним позовом.

Судові витрати за зустрічним
позовом підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь
позивача за зустрічним позовом.

Під час звернення до господарського
суду із зустрічним позовом позивачем за зустрічним позовом платіжним дорученням
№ 43 від 04.09.2007 було сплачене державне мито у розмірі 102 грн.  00 коп., в той час як за майновою вимогою про
визнання дійсним договору оренди сплаті підлягало державне мито у розмірі 85
грн. 00 коп.

За таких обставин на підставі
приписів п. 3ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»зайве
сплачене державне мито у  розмірі 17 грн.
00 коп. підлягає поверненню позивачу за зустрічним позовом з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49,
п. 2ч. 1 ст.80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,
суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні  вимоги
первісного позову щодо визнання недійсним договору оренди  будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1,
укладеного 31.03.2006 між  фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 - відмовити.

2. У задоволенні  вимоги первісного позову щодо визнання
недійсним договору оренди  будівлі
магазину за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.03.2006 між  фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 та
фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3 - відмовити.

3. В решті вимог первісного позову
провадження у справі припинити.

4. Судові витрати за первісним
позовом покласти на позивача за первісним позовом.

5. Зустрічний позов задовольнити у
повному обсязі.

6. Визнати дійсним договір оренди
нерухомого майна -нежитлового приміщення магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_3 31.03.2006.

7. Стягнути з фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_4, на користь фізичної особи -підприємця
ОСОБА_3, АДРЕСА_2, ід. код НОМЕР_5, витрати зі сплати державного мита за
зустрічним позовом у розмірі 85 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. 00 коп.

8. Повернути фізичній особі
-підприємцю  ОСОБА_3 17 грн. 00 коп.
зайве сплаченого під час звернення з зустрічним позовом державного мита.

Підставою для повернення державного
мита є дане рішення, засвідчене печаткою господарського суду Луганської
області.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно
до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення
-10.09.2008.

Суддя                                                                                           М.О.
Москаленко