СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

23 січня 2008 року

Справа № 20-7/382

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
довіреність № 4951 від 01.11.07;

відповідача: Рогачової
Л. М., довіреність б/н  від 05.11.07;
Рудометова О.О., витяг з наказу № 35-к від 06.10.06 - директор.

третіх осіб: не
з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення господарського суду
міста Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 06.12.2007 року у справі № 20-7/382

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до          Комунальної
установи "Музей героїчної оборони та визволення Севастополя"
(Історичний бульвар, м.Севастополь, 99011)

3-ті особи:

закрите акціонерне товариство
"Лиана-Плюс" (вул. Київська, 15-14, м.Севастополь, 99003)

Севастопольська міська рада  (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

Севастопольське міське головне
управління земельних ресурсів  (вул.
Леніна, 2, м.Севастополь, 99011)

про визнання залишення заяви
"Про надання згоди на вилучення земельної ділянки, площею 0,0055 га під
об'єктом нерухомості - павільйоном газ-води, розташованим за адресою: місто
Севастополь, Історичний бульвар (у "Панорами") без розгляду
недійсним;

Визнання за позивачем права на
вилучення земельної ділянки площею 0,0055 га під об'єктом нерухомості -
павільйоном газ-води, розташованим за адресою: місто Севастополь, Історичний
бульвар (у "Панорами");

Зобов'язання відповідача надати
згоду позивачу на вилучення земельної ділянки площею 0,0055 га під об'єктом
нерухомості - павільйоном газ-води, розташованим за адресою: місто Севастополь,
Історичний бульвар (у "Панорами");

в порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України позовні вимоги змінені:

про визнання відмови відповідача на
заяву позивача "Про надання згоди на вилучення земельної ділянки площею
0,0055 га під об'єктом нерухомості - павільйоном газ-води, розташованим за
адресою: місто Севастополь, Історичний бульвар (у "Панорами") від
16.10.2007 недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 06.12.2007 у справі № 20-7/382 у
задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Комунальної
установи „Музей героїчної оборони та визволення Севастополя”   про визнання відмови відповідача на заяву
позивача "Про надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 0,0055
га під об'єктом нерухомості - павільйоном газ-води, розташованим за адресою:
місто Севастополь, Історичний бульвар (у "Панорами") від 16.10.2007
недійсною відмовлено.

Не погодившись з постановленим
судом актом, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення
скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідач вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам
справи.

У зв'язку з зайнятістю у іншому
судовому процесі судді Заплава Л.М. 23.01.2008 за розпорядженням заступника
голови Севастопольського апеляційного господарського суду О.А. Латиніна у
складі судової колегії була проведена заміна судді Заплава Л.М. на суддю Фенько
Т.П.

У судове засідання 23.01.2008
представники третіх осіб не з'явились, про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представників сторін
судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія
встановила наступне.

У жовтні 2007 року суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом
до  Комунальної установи „Музей героїчної
оборони та визволення Севастополя”, просила визнати залишення заяви „Про надання
згоди на вилучення земельної ділянки, площею - 0,0055 га під об'єктом
нерухомості -павільйоном газ-води, розташованим за адресою: м. Севастополь,
Історичний бульвар (у „Панорами”) без розгляду недійсним, визнати за позивачем
право на вилучення вищезгаданої земельної ділянки та зобов'язати відповідача
надати згоду на вилучення земельної ділянки, посилаючись на норми статтей 116,
120, 123, 124, 151, 152 Земельного кодексу України.

Змінивши позовні вимоги 27.11.2007,
позивач просив визнати відмову відповідача на заяву позивача „Про надання згоди
на вилучення земельної ділянки, площею 0,0055га під об'єктом нерухомості
-павільйоном газ-води, розташованим за адресою: м. Севастополь, Історичний
бульвар (у Панорами) від 16.10.2007 недійсною
(а.с.96-97).

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 19.11.2007 залучено до участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
закрите акціонерне товариство „Лиана-Плюс”, Севастопольську міську раду,
Севастопольське міське головне управління земельних ресурсів.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає його безпідставним  (а.
с.47-60).

Оскаржене рішення мотивоване
відсутністю підстав для задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи,
судова колегія  не вбачає підстав для
скасування прийнятого акту.

Матеріали справи свідчать, що
25.03.1975 Рішенням виконавчого комітету Севастопольської міської ради
депутатів трудящих № 194 „Про затвердження меж охоронних зон пам'ятників
історії ї культури союзного значення і меморіальних комплексів в м.
Севастополі” затверджено межі охоронних зон пам'ятників історії і культури
союзного значення і меморіальних комплексів згідно додатку, зокрема,
„Меморіальний комплекс Історичний бульвар” (а.с.65-69).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації № 2392-р від 29.12.1997 надано Музею героїчної
оборони та звільнення Севастополя в постійне користування земельні ділянки
загальною площею 6,5762 га, в тому числі з земель державної форми власності
6,0360 га, та із земель державного лісного фонду 0,5402 га, необхідні для
обслуговування існуючих будівель та споруд, згідно додатку, встановлені межі
охоронних зон меморіальних комплексів та пам'ятників згідно матеріалів по
уточненню в натурі меж та площ земельних ділянок, необхідних Музею героїчної
оборони та звільнення Севастополя для обслуговування існуючих будівель та
споруд меморіальних комплексів та пам'ятників, зокрема, Історичний бульвар,
площею 2,5255 (а.с.57-61).

04.03.1998 Музею героїчної оборони
та звільнення Севастополя видано Державний Акт на право постійного користування
землею ІІ-КМ № 005528, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 587, в тому, що йому надається в постійне
користування 6,6016 га землі в межах згідно плану землекористування для
обслуговування існуючих будівель і споруд (а.с.61-63).

Постановою Кабінету Міністрів
України від 27.12.2001 № 1761 „Про занесення пам'яток історії, монументального
мистецтва та археології національного значення до Державного реєстру нерухомих
пам'яток України” занесені до державного реєстру нерухомих пам'яток України
пам'ятки історії, монументального мистецтва та археології національного
значення згідно Додатку, зокрема, меморіальний комплекс пам'яток оборони міста
в 1854-1855 роках „Історичний бульвар” (арк.с.54-56).

Як вбачається з матеріалів справи,
06.05.1997 між закритим акціонерним товариством "Лиана-Плюс" та
ОСОБА_2 (ОСОБА_1) укладено договір купівлі-продажу павільйону газ-води, який
знаходиться в м. Севастополі по вул. Історичний бульвар (у Панорами),
зазначений на плані під літерою „А”, представляє собою збірні металеві
конструкції, площею 22,8 кв.м., зареєстрований в реєстрі за № 1660 (а.с.14-15).

26.07.2007 здійснено реєстрацію
права приватної власності за ОСОБА_2 (ОСОБА_1), про що зроблено запис в
реєстрову книгу 18 нж стр. 33 під реєстровим № 159.

26.10.2007 позивач звернулась до
відповідача з пропозицією в добровільному порядку відмовитись від права
постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0055 га, на якій розміщено
придбаний нею об'єкт нерухомості або дати згоду на вилучення цієї земельної
ділянки у зв'язку з переходом права користування по договору купівлі-продажу
від 06.05.1997 (а.с.8).

Листом від 31.10.2007 вих.№349
відповідач відмовив позивачу у наданні згоди на вилучення земельної ділянки,
розташованої під придбаним у власність позивачем павільйоном газ-води, площею
22,8 кв.м. на території Історичного бульвару-пам'ятника національного
культурного значення (а..с.53).

Відповідно до статті 20 Земельного
кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами
виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення
про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення
(викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про
створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Зміна цільового призначення земель,
зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з
питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Статтями 53, 54 Земельного кодексу
України встановлено, що до земель історико-культурного призначення належать
землі, на яких розташовані, зокрема, історико-культурні заповідники,
музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові)
кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і
пам'ятні місця, пов'язані з історичними подіями. Порядок використання земель
історико-культурного призначення визначається законом.

Статтями 83, 84 Земельного кодексу
України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об'єктами
природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що
мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну
цінність, якщо інше не передбачено законом. До земель державної власності, які
не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, землі під
об'єктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об'єктами, що
мають національне та загальнодержавне значення. До земель державної власності,
які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під
об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого
призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та
історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України
„Про охорону культурної спадщини” особі, яка
набула  права  володіння,
користування  чи управління  пам'яткою, за винятком наймача державної або
комунальної квартири   (будинку),  забороняється
передавати  цю пам'ятку у
володіння, користування чи управління іншій особі.

Порядок погодження питань,
пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок передбачений статтею 150
Земельного кодексу України.

Оскільки на спірній земельній
ділянці знаходиться „Меморіальний комплекс Історичний бульвар”, який віднесено
до пам'ятників національного історико-культурного значення, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, у
договорі купівлі-продажу від 06.05.1997 не зазначено, що відчужений павільйон
газ-води пов'язаний з певною земельною ділянкою.

Посилання позивача на статтю 120
Земельного кодексу України (2002 року) є хибним, оскільки зазначена норма
закону не може бути застосована до спірних правовідносин.

Також безпідставними слід визнати
доводи апеляційної скарги щодо підтвердження правової позиції суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 частиною 7 пункту 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Відповідно до зазначеного, при
потребі вилучення земельної ділянки для юридичної особи остання зобов'язана
спочатку погодити це питання з власником землі чи  землекористувачем  та
відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування, а у випадку відмови
когось  із них  має
право  пред'явити  позов про визнання відмови недійсною.

Доказів погодження вищезгаданого
питання з органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування позивачем суду
не надано, з огляду на що, з врахуванням правового статусу спірної земельної
ділянки, відмову відповідача у задоволенні вимоги позивача суд першої інстанції
обґрунтовано визнав правомірною.

Однак з мотивувальної частини
оскарженого рішення слід виключити висновок про те, що об'єкт купівлі-продажу
за договором від 06.05.1997, укладеним між закритим акціонерним товариством
"Лиана-Плюс" та ОСОБА_2, а саме павільйон газ-води не відноситься до
об'єктів нерухомості, оскільки за наявності чинної реєстрації об'єкту в КП
"Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого
майна" Севастопольської міської ради від 26.07.2007 за № 159, такий
висновок є передчасним.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Севастополя від 06.12.2007 у справі № 20-7/382 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді