СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

27 лютого 2008 року

м. Севастополь Справа № 2-16/1442-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Омельченко В.А.) від 04.09.2007 у справі № 2-16/1442-2007

за позовом Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим (вул. Гагаріна, 18, смт Первомайське, 96300)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Айбари" (вул. Леніна, 8, село Войкове, Первомайський район, Автономна Республіка Крим, 96343)

про стягнення 239 282,45 грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.09.2007 у справі № 2-16/1442-2007 позов Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Айбари" заборгованість з податку з доходів фізичних осіб у сумі 56 809,64 грн в дохід місцевого бюджету Войковської селищної ради. У частині стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб у сумі 182 472, 81 грн відмовлено.

Постанова мотивована тим, що строк давності щодо стягнення 182 472, 81 грн заборгованості з податку з доходів фізичних осіб сплинув, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, стягнути з відповідача 239 282,45 грн заборгованості з податку з доходів фізичних осіб.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач дізнався про заборгованість після проведення перевірки, за результатами якої складений акт від 18.08.2006, а тому строк давності щодо стягнення заборгованості ще не сплинув.

У судовому засіданні 25.02.2008 позивач підтримав свої вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2008 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду - без змін.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 25.02.2008 до 27.02.2008.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до акту звірки (а. с. 16) станом на 04.11.2006 заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Айбари" з податку з доходів фізичних осіб складає 239 282,45 грн. Акт звірки підписаний відповідачем. У запереченнях на позов (а. с. 36) товариство з обмеженою відповідальністю "Айбари" зазначає, що не заперечує заборгованості з податку з доходів фізичних осіб у сумі 239 282,45 грн, але вважає, що строк давності для стягнення 182 472, 81 грн заборгованості, яка утворилася станом на 01.11.2003, сплинув (а. с. 52).

При вирішені питання щодо строку давності на стягнення податкового боргу, який виник у результаті несвоєчасного перерахування відповідачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб, слід враховувати наступне. Стаття 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” встановлює граничний строк стягнення тільки того податкового боргу, який виник внаслідок непогашення платником податків податкового зобов’язання, нарахованого податковим органом (підпункт 15.2.1 пункту 15.2 статті 15). Строк давності на стягнення податкового боргу, який виник у результаті неперерахування податку з доходів фізичних осіб, визначеного платником податків, законодавством не встановлений. Це могло б бути підставою для твердження про те, що такий податковий борг може бути стягнутий без обмеження будь-яким строком давності.

Але такий висновок суперечив би принципу верховенства права. Цей принцип передбачає безсторонність закону щодо відносин між особою та державними органами.

У даному випадку підпункт 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” встановлює граничний строк для подання платниками податків заяв про повернення надмірно сплачених податків. Цей строк становить 1 095 днів і кореспондується із строками, що встановлені для нарахування податкового зобов’язання податковим органом та для стягнення податкового боргу податковим органом. Цей строк також становить 1 095 днів. Але такої кореспонденції немає між строками, встановленими для дій податкових органів, та відсутністю строку давності для стягнення податку з доходів фізичних осіб.

За таких умов в силу принципу верховенства права і вимоги безсторонності закону до відносин щодо стягнення своєчасно не перерахованого податку з доходів фізичних осіб слід застосовувати строк давності, який встановлений підпунктом 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” і який становить 1 095 днів.

Відповідно до підпункту 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 зазначеного Закону строк давності 1 095 днів обчислюється від дня узгодження податкового зобов’язання. Але законом узгодження податкових зобов’язань з податку з доходів фізичних осіб не передбачено.

За таких умов цей строк слід обчислювати із застосуванням за аналогією частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що позовна давність починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як свідчать матеріали справи, сторони підписали акт звірки розрахунків станом 01.11.2003. Цю дату слід вважати такою, з якої позивач повинен був дізнатися про порушення відповідача.

Оскільки Первомайська міжрайонна державна податкова інспекція Автономної Республіки Крим звернулася до суду лише 20.12.2006, що підтверджується поштовим конвертом (а. с. 31), то строк давності для стягнення суми 182 472, 81 грн минув.

Доводи позивача про те, що він дізнався про заборгованість після проведення перевірки, за результатами якої складена довідка від 28.08.2006 (а. с. 17), не підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується заборгованості в сумі 56 809,64 грн (239 282,45 грн - 182 472,81 грн), то вона підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до пункту 11 статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Первомайської міжрайонної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.09.2007 у справі № 2-16/1442-2007 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      К.В. Волков

В.С. Голик