ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної
заяви

"25" вересня 2008 р.

№___

Суддя       Т.І. Ковальчук,

розглянувши матеріали за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про визнання недійсним договору
дарування

В С Т А Н О В
И В:

Позивачка звернулася з позовом до
відповідачки про визнання недійсним договору дарування нежилого приміщення по
вул. Головній, 200 у м. Чернівці від 05.05.2008 р. як такого, що є удаваною
угодою.

Підстави звернення з позовом до
господарського суду позивачка обґрунтувала тим, що приміщення, яке є предметом
спірного договору,  використовувалося
відповідачкою та використовується в даний час позивачкою в господарській
діяльності з метою отримання прибутку.

Однак зазначені підстави, а також
той факт, що сторони спору мають статус фізичних осіб-підприємців, не є тими
обставинами, відповідно до яких даний спір є підвідомчим господарським судам
України.

Так, згідно зі ст. 12
Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання
інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

З наведеного видно, що
господарським судам підвідомчі спори, які виникають, зокрема, з господарських
правовідносин, які охоплюють діяльність суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст. 3 Господарського кодексу України).

Відносини ж дарування, які виникли
між сторонами з договору  від 05.05.2008
р., не є господарськими, а мають цивільно-правовий характер, що підтверджується
відсутністю в тексті спірного договору будь-яких посилань на статус договірних
сторін як суб'єктів підприємництва чи зазначення в договорі, що він укладається
для досягнення будь-якої мети, пов'язаної з господарською діяльністю.

Враховуючи викладене, спір між
сторонами має цивільно-правовий характер і його правова природа не залежить від
статусу договірних сторін як суб'єктів підприємництва, оскільки у спірних
відносинах вони виступають як фізичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1
Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності. Такі випадки, зокрема, встановлені для фізичних
осіб, які виступають учасниками корпоративних правовідносин.

З наведених положень ГПК України
видно, що господарські суди не розглядають справи, спір у яких не має характеру
господарського спору, та справи, у яких позивачем чи відповідачем є фізична
особа, за винятком визначених законодавством випадків.

Відтак, позовна заява приватного
підприємця ОСОБА_1 не підлягає розгляду в господарських судах України, тому в
прийнятті позовної заяви слід відмовити. Зазначений спір підвідомчий місцевому
суду як суду загальної юрисдикції.

У зв'язку з непідвідомчістю справи
господарському суду позивачці належить видати довідки на повернення з
Державного бюджету України сплачених нею сум державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 12, п. 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, ст.
8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви
відмовити.

2. Видати ОСОБА_1 довідки на
повернення з  Державного бюджету України
державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу

Суддя
Т.І. Ковальчук