ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2008 р. Справа № 07/148-07

вх. № 11086/5-07

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Коняєв А.О.; відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ВАТ "Теплоенергомонтаж" м. Харків

до ТОВ "Афро-Інвест", м. Харків

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ВАТ „Теплоенергомонтаж звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ „Афро-Інвест” про визнання недійсним, з моменту укладення, договору оренди нежитлових приміщень № 15 від 02.01.02 р., укладеного між Управлінням „Харківенергоспецмонтаж” ВАТ „Теплоенергомонтаж” та ТОВ „Афро-Інвест”.

Позовні вимоги обґрунтовує відсутністю законних повноважень у Управління „Харківенергоспецмонтаж”, як структурного підрозділу ВАТ „Теплоенергомонтаж”, в особі начальника управління Дьяконова Ю.Н., на укладання договору оренди. Дії Управління „Харківенергоспецмонтаж” вважає такими, що порушують охоронювані законом майнові інтереси ВАТ „Теплоенергомонтаж”, який є власником спірного майна. В обґрунтування позовних вимог позивачем надані установчі документи акціонерного товариства, Положення про Управління „Харківенергоспецмонтаж”, правовстановлюючі документи ВАТ „Теплоенергомонтаж” на спірні нежитлові приміщення, перелік майна, що знаходиться на балансі Управління „Харківенергоспецмонтаж” та інші.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, зокрема, посилаючись на наявність у начальника Управління „Харківенергоспецмонтаж” належних повноважень на укладання договорів, в тому числі і договорів оренди, відповідно до доручення, наданого йому ВАТ „Теплоенергомонтаж. Зазначає, що надане позивачем Положення про Управління „Харківенергоспецмонтаж” від 2001 року не є доказом, так як, в порушення ст. 7 Закону України „Про підприємства в Україні”, не містить відмітки про державну реєстрацію підприємства. В період укладання договору оренди діяла інша редакція Положення про Управління, яке було зареєстроване виконкомом Дзержинської районної ради м. Харкова. Ніяких обмежень щодо укладення договорів Управлінням, в особі начальника, дане Положення не містить. Позивачем не доведено яке саме майно передавалось ним на баланс Управління „Харківенергоспецмонтаж”, тощо.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області Черленяка М.І від 03.12.07 р., на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено на один місяць - до 10.01.08 р.

У задоволення узгодженого клопотання сторін, відповідно до ст. 69 ГПК України, ухвалою від 19.12.07 р. строк розгляду справи продовжено до 01.02.08 р.

09.01.08 р. відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності до позову, пред*явленого ВАТ „Теплоенергомонтаж”, в зв*язку з його порушенням. В заяві відповідач посилається на ст. 76 ЦК України (в ред. 1963 р.), що діяв на момент укладення договору оренди, відповідно до якої, строк позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись, що її право порушено. На думку відповідача, позивач повинен був дізнатись про укладання договору оренди з висновку ревізійної комісії ВАТ „Теплоенергомонтаж”, яка, відповідно до ст. 49 Закону України „Про господарські товариства”, здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю товариства і яка повинна була виявити укладання структурним підрозділом договору оренди майна з перевищенням повноважень після закінчення календарного року, як загальноприйнятого звітного періоду, тобто, на початку 2003 р. Відповідно до ст. 63 Закону України „Про господарські товариства”, без висновків ревізійної комісії не міг бути затверджений баланс товариства. Крім того, повинні були бути зафіксовані платежі відповідача по оплаті орендної плати за спірним договором.

За твердженням позивача, йому стало відомо про порушення його майнового права відповідачем, лише 30.06.05 р., в день вручення його представнику Коняєву А.О. копії позовної заяви, поданої до місцевого суду Фрунзенського району м. Харкова ТОВ „Афро-Інвест” до Дьяконова Юрія Миколайовича про визнання договору купівлі-продажу приміщення гаражів недійсним (а.с.89). Третіми особами на стороні відповідача були залучені КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” та ВАТ „Теплоенергомонтаж”. На цей час товариство вже не було власником спірних нежитлових приміщень, так як 28.08.02 р. уклало договір купівлі-продажу гаражів з фізичною особою Дьяконовим Ю.Н. (а.с. 205). Згідно листів ВАТ „Теплоенергомонтаж” до КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” від 30.01.02 р. (а.с.91) та до Харківської Торгово-промислової палати від 19.02.02 р. (а.с.90), позивачем приймались передпродажні заходи по оцінці майна та виготовленню технічного паспорту на нього, який було зроблено 12.02.02 р. (а.с.92). Крім того, 14.08.02 р. Рада Директорів ВАТ „Теплоенергомонтаж” надала згоду адміністрації товариства на відчуження шляхом продажу цілісного майнового комплексу – нежитлового приміщення (гаражів) загальною площею 238,6 кв.м., розташованого за адресою м. Харків, пр. 50 -річчя СРСР, 181. У висновку ревізійної комісії за 2002 рік відомості щодо договору оренди гаражів відсутні. Про здійснення розрахунків відповідача за договором оренди позивач обізнаний не був, так як Управління діє як відокремлений підрозділ, що має окремий баланс, поточний банківський рахунок, самостійно сплачує податки, про що позивачу стає відомим лише після здійснення спеціальної перевірки. Такі фінансові операції відомі органам управління товариством лише по структурним підрозділам, які є безбалансовими, тобто, здійснюють бухгалтерські операції по поточним рахункам юридичної особи.

Вислухавши представників сторін, дослідивши надані документи, суд встановив відсутність підстав для застосування строку позовної давності до поданої ВАТ „Теплоенергомонтаж” позовної заяви, виходячи з наступного.

Позивачем доведено належними доказами факт необізнаності його до 30.06.05 р. щодо оренди спірних нежитлових приміщень. Аргументи відповідача спростовуються наданим позивачем Положенням про Ревізійну комісію ВАТ „Теплоенергомонтаж”, затвердженим рішенням зборів акціонерів від 02.04.99 р., згідно п.3 якого, Ревізійна комісія контролює фінансово-господарську діяльність апарату управління ВАТ та його структурних підрозділів, слідкує за додержанням вимог Статуту та внутрішніх нормативних актів, в тому числі стан майна та каси ВАТ (при проведенні ревізій); інформує загальні збори акціонерів про виявлені в процесі перевірок недоліки та зловживання посадових осіб ВАТ. Згідно п.4 вищеназваного Положення, чергові ревізії Ревізійна комісія проводить за результатами фінансово-господарської діяльності за рік для надання висновку по річному звіту та балансу АТ та ревізій фінансово-господарської діяльності відокремлених структурних підрозділів, які проводяться згідно з затвердженим планом роботи Ревкомісії. Згідно плану роботи Ревізійної комісії на 2002 рік передбачались ревізії виробничої та фінансово-господарської діяльності у двох монтажних управліннях : Запорізькому, Зуєвському та в Автотранспортному підприємстві. Згідно звіту ревізійної комісії про роботу в 2002 році, ревізії були проведені лише в Запорізькому монтажному управлінні та в Автотранспортному підприємстві. Тобто, перевірка фінансово-господарської діяльності Управління „Харківенергоспецмонтаж” Ревізійною комісією не планувалась і не проводилась.

Таким чином, позивач не знав та не міг знати про порушення свого права до 30.06.05 р.

Суд вважає початком перебігу строку позовної давності, відповідно до ст. 76 ЦК України (в ред. 1963 р.) 30.06.05 р. тобто день, коли особа довідалась про порушення свого права.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 13.11.07 р. до 15.11.07 р., з 09.01.08 р. до 23.01.08 р. та з 23.01.08 р. до 01.02.08 р. для підготовки повного тексту рішення.

З урахуванням викладеного, суд продовжив розгляд справи по суті та дослідження наданих сторонами документів та доказів, в результаті чого було встановлено наступне.

02.01.02р. між Управлінням „Харківенергоспецмонтаж ВАТ „Теплоенергомонтаж” (далі – Управління) та ТОВ „Афро-Інвест” (відповідач) було укладено договір оренди нежитлових приміщень( далі – договір)(а.с.8), відповідно до якого, Управління (орендодавець) передало у тимчасове користування ТОВ „Афро-Інвест” (орендарю), без права викупу, нежитлове приміщення – гараж, загальною площею 150 кв.м., розташоване за адресою м. Харків, пр. 50 - річчя СРСР, 181. Відповідно до п. 2. договору, орендна плата складає 684,86 грн., в тому числі, плата за землю – 43,7 грн., яка підлягає щомісячній оплаті до 1 числа кожного наступного місяця.

Згідно зазначеного договору, від імені орендодавця – Управління, договір було підписано начальником Управління Дьяконовим Юрієм Миколайовичем, що діяв на підставі Положення про Управління.

Як свідчать матеріали справи, Управління було перетворене з малого підприємства „МОІП” в структурний підрозділ тресту ”Теплоенергомонтаж” на підставі наказу по тресту від 09.03.93 р. № 35-Д (а.с. 144) та згідно з Декретами Кабінету Міністрів України від 15.12.92 р. „ Про управління майном, яке є загальнодержавною власністю” та від 31.12.92 р. № 24-94 „Про упорядкування діяльності суб*єктів підприємницької діяльності, створених за участю державних підприємств”.

За результатами перетворення малого підприємства „МОІП” в Управління „Харківенергоспецмонтаж”, наказом по тресту „Теплоенергомонтаж” від 28.04.93 р. № 58-Д (а.с.148), на баланс Управління було передано 46 найменувань предметів основних фондів на суму 2079540 крб. Спірне нерухоме майно – гаражні бокси в цьому переліку відсутні. Фактична передача основних засобів підтверджується Актом приймання-передачі основних засобів ( а.с. 151).

Відповідно до розпорядження виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова від 09.02.93 р. № 110, Управління було зареєстроване як структурний підрозділ тресту „Теплоенергомонтаж” та 23.03.93 р. було затверджено Положення про управління „Харківенергоспецмонтаж” тресту „Теплоенергомонтаж” Міненерго України.

Як свідчать матеріали справи, державний монтажний трест „Теплоенергомонтаж” був перетворений в акціонерне товариство відкритого типу шляхом корпоратизації, згідно наказу Міненерго України від 14.04.94 р. № 99 ( а.с. 11). Цим же наказом був затверджений акт оцінки єдиного цілісного майнового комплексу, який складався з майна монтажних управлінь, що входили до складу державного тресту „Теплоенергомонтаж”, в результаті чого було створено ВАТ „Теплоенергомонтаж”, яке стало правонаступником державного підприємства – тресту „Теплоенергомонтаж”. Згідно Статуту ВАТ „Теплоенергомонтаж” в новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ від 17.05.01 р.(протокол № 5) та зареєстрованого Дзержинською районною радою м. Харкова 08.06.01 р. № 0220113, Управління „Харківенергоспецмонтаж” входить до складу ВАТ „Теплоенерномонтаж” як відокремлений структурний підрозділ без права юридичної особи, з самостійним балансом, який користується майном товариства і діє на підставі Положення, затвердженого керівником ВАТ „Теплоенергомонтаж”( п.п.2.1, 2.2 Статуту) (а.с. 81).

У власність ВАТ було передано майно, перелік якого затверджений заступником Державного секретаря Міністерства палива та енергетики, згідно якого, у власність ВАТ перейшли, поряд з іншим майном, приміщення гаражу по пр. 50 – річчя СРСР, 181 (а.с. 14). На ім.*я ВАТ „Теплоенергомонтаж” було видане свідоцтво про право власності (а.с. 13) та реєстраційне посвідчення права власності (а.с. 16).

Протягом діяльності Управління „Теплоенергоспецмонтаж” до Положення вносились зміни, які, відповідно до чинного законодавства підлягали державній реєстрації. Після затвердження постановою КМУ від 25.05.98 р. № 740 Положення про державну реєстрацію суб*єктів підприємницької діяльності, згідно п. 18 підрозділи суб*єкта підприємницької діяльності – філії (відділення), представництва без створення юридичної особи державної реєстрації не потребували. Суб*єкт підприємницької діяльності зобов*язаний був повідомити реєстраційний орган про створення та ліквідацію зазначених підрозділів за місцем своєї державної реєстрації шляхом внесення відповідних додаткових відомостей до реєстраційної картки суб*єкта підприємницької діяльності. Саме Положення до реєстраційного органу не підлягало передачі.

Даний факт став підставою для відмови відповідачу у клопотанні про вчинення судом запиту до Дзержинської районної ради про надання відомостей про реєстрацію Управлінням Положення, затвердженого Президентом ВАТ „Теплоенергомонтаж” 12.12.01 р.(а.с.25).

Згідно наказу ВАТ "Теплоенергомонтаж” від 17.11.00 р. № 86-Д, Харківським управлінням спеціалізованих та монтажних робіт ВАТ „Теплоенергомонтаж” були передані Управлінню „Харківенергоспецмонтаж” ВАТ „Теплоенергомонтаж”, поміж інших основних засобів, гаражі на чотири бокси, загальною площею 247 кв.м. Право власності на майно, у встановленому Статутом порядку передано не було і залишилось за ВАТ „Теплоенергомонтаж”.

Відповідно до п. 1.2 Положення про Управління „Харківенергоспецмонтаж” ВАТ „Теплоенергомонтаж” в новій редакції 2001 р. (а.с.25), Управління діє на підставі даного Положення про управління та довіреності ВАТ „Теплоенергомонтаж”. Згідно п. 2.3 Положення, Начальник Управління здійснює управління та розпорядження майном, закріпленим за Управлінням згідно Положення та у відповідності до чинного законодавства України, а саме, видає накази, відкриває рахунки в банках, укладає господарські договори (крім отримання кредитів, операцій з векселями, укладання договорів фінансового займу, застави майнових прав, договорів оренди майна товариства).

ВАТ „Теплоенергомонтаж” була видана довіреність від 12.12.01 р. Управлінню в особі його начальника Дьяконова Ю.М. (а.с.23), згідно якої, йому було надано право управляти тільки тим майном, яке було закріплене за управлінням; укладати та підписувати господарські договори з посиланням на дану довіреність. Положенням про Управління (п. 2.3) (а.с.25) передбачено обмеження права начальника Управління на укладання договорів. Саме договори оренди майна товариства повинні укладатись лише за згодою Ради Директорів товариства (п. 4.3 Положення).Договір оренди від 02.01.02 р. таких посилань не містить. Начальником Управління були грубо порушені передбачені Положенням норми, а саме пункти 1.2, 2.3, 4.3 та 4.4.

Президією Вищого арбітражного суду України надане роз*яснення від 12.03.99 р. № 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов*язаних з визнанням угод недійсними”, згідно якого, угода, укладена керівником відособленого підрозділу юридичної особи без належних повноважень або з перевищенням повноважень, визнається судом недійсною, такою, що не відповідає вимогам закону.

Оскільки, сторона, з якою укладено угоду, знала або повинна була знати про відсутність у представника другої сторони відповідних повноважень, так як повинна була перевіряти наявність таких повноважень, її заперечення щодо необізнаності про права особи, яка підписала договір або про неналежність майна, яке передається в оренду, орендодавцю, судом не приймаються. Крім того, відповідачем не надано суду доказів схвалення юридичною особою (власником майна) угоди, укладеної без належних повноважень щодо цього майна, що також є підставою для визнання такої угоди недійсною, такою, що не відповідає вимогам закону, а саме, ст. 48 ЦК України (вид. 1963 р.), норми якого застосовуються судом до спірних правовідносин, так як вони виникли, існували та припинились до набрання чинності ЦК України 2003 року, що відповідає п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р.

14 серпня 2002 року Рада Директорів ВАТ „Теплоенергомонтаж” надала дозвіл адміністрації ВАТ „Теплоенергомонтаж” на відчуження цілісного майнового комплексу – нежитлових приміщень (окремо розташованих гаражів), що знаходиться за адресою м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 181. Це свідчить про необізнаність адміністрації ВАТ про користування гаражами будь-яких орендарів.

Викладене свідчить про порушення відповідачем при укладанні договору оренди нежитлових приміщень № 15 від 02.01.02 р. охоронюваних законом майнових інтересів позивача, як законного власника спірного майна.

Вказаний договір оренди укладено в порушення ст. 86 ЦК України (в ред.1963 р.), згідно якої, право власності – це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”, за якою, товариство є власником майна переданого йому у власність. Тільки власник майна, відповідно до ст. 4 Закону України „Про власність” (далі – Закон) має законне право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Право власності є непорушним. Власник не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 6 Закону, юридична особа здійснює право володіння, користування і розпорядження закріпленим за нею майном власника, відповідно до свого статуту.

З огляду на викладене, суд визнає правомірним звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права власності, відповідно до ст. 48 Закону України „Про власність”, яка надає таке право та право вимагати усунення перешкод у користуванні належним власникові майном.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об*єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявні чи відсутні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд вважає вимоги позивача доведеними належними доказами, відповідно до ст. 33 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до клопотання позивача, судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 48, 56, 59, 71, 76,86 ЦК України (в ред.1963 р.), ст.ст. 4, 6, 48 Закону України „Про власність”, ст. ст. 12,49,63 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 7 Закону України "Про підприємства в Україні", ст.ст. 33, 44, 46, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У клопотанні відповідача про застосування строку позовної давностівідмовити

2. У клопотанні відповідача про вчинення запиту до Дзержинської районної ради м. Харкова відмовити.

3. Позов задовольнити.

Визнати недійсним, з моменту укладення, договір оренди нежитлових приміщень №15 від 02.01.02р., укладений між Управлінням "Харківенергоспецмонтаж” ВАТ „Теплоенергомонтаж” та ТОВ „Афро-Інвест”.

Повний текст рішення підписано 01 лютого 2008 року.

Суддя Інте Т.В.