СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

05.02.2008
Справа
№  4/12-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Ємленінової З.І. при секретарі
Сокуренко Л.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом   відкритого акціонерного товариства
"Херсон Діпромісто" м. Херсон

до    приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Херсон

про
стягнення
1.000грн. 00коп.

за участю   представників сторін:

від
позивача   - уповноважена
особа  Карасьов І.О.

від
відповідача  - приватний
підприємець  ОСОБА_1

Позивач звернувся з  заявою
про  стягнення з  відповідача 1000грн.00коп. збитків,
посилаючись на те, що  відповідач
виконав   роботу  про
надання юридичних  послуг з  прострочкою
строку, встановленого  договором
від  03.08.2007року, у зв'язку з  чим ця робота втратила для позивача інтерес.
Підставою  позовних  вимог
він  зазначив ст.ст.193, 224 ГК
України, ст.ст.610,611, 612, 623 ЦК України.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, обґрунтовуючи  свої
заперечення тим, що  робота ним
виконана і прийнята відповідачем без
будь-яких  зауважень. Крім  того, він
зазначає, що позивач не виконав умов договору,  встановлених пунктом 3.2 щодо   здійснення попередньої оплати  передбачених
договором послуг в повному розмірі, тому відповідно до ч.4  ст. 612, ст.ст. 613,  614 ЦК України  прострочення
боржника не  настає.
Відповідач  також зазначає, що  позивачем не
надано  документального  підтвердження понесення ним збитків в
розумінні ст. 224 ГК України та ст.623 ЦК України.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

03 серпня 2007року між відкритим
акціонерним товариством "Херсон Діпромісто” (позивач по  справі) та приватним підприємцем
ОСОБА_1(відповідач) укладено
договір  про  надання юридичних  послуг №4ю/07. Згідно з  умовами цього
договору  позивач  доручив, а відповідач прийняв на себе
обов'язок  виконати   для підприємства позивача проект  колективного договору; положення про  оплату праці, як додаток до  колективного
договору та проект  штатного
розкладу відповідно до  діючого  законодавства України.

Позивач відповідно до  пункту 3.1, 3.2 договору від
03.08.2007року  зобов'язався в свою  чергу
здійснити попередню 100% оплату вартості робіт в сумі 2000грн.00коп. не
пізніше  07.08.2007року. Відповідач  за умовами
пункту 2.1 договору зобов'язався
до 10.08.2007року надати  проект
колективного  договору з додатками
для попереднього  вивчення, а в
наступному, з  урахуванням  зауважень, висловлених  усно
чи  письмово,   передати
закінчений варіант  документів
до  15.08.2007року.

Звертаючись  з
позовом,  позивач посилався на те,
що відповідач передбачену договором роботу виконав лише 29.08.2007року з  прострочкою
строку її  виконання на 19 днів та
передав роботу  після закінчення строку
дії  договору (після 15.08.2007року),
тому виконання  зобов'язання втратило  для нього
інтерес і він  може
відмовитися  від  прийняття
виконання та вимагати
відшкодування збитків.

Оскільки претензію  з
вимогою  повернути   грошові кошти в сумі 1000грн.00коп.,
перераховані позивачем  платіжним
дорученням №642 від 07.08.2007року, відповідач залишив без  задоволення, позивач просить  стягнути
на його  користь  збитки в сумі 1000грн.00коп.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок  суб'єктів
господарювання  та інших  учасників господарських  відносин
виконувати  господарські
зобов'язання  належним чином  відповідно до
закону, інших  правових  актів, договору, а за відсутності  конкретних
вимог щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до  вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо  виконання зобов'язання закріплені і в статті
526 ЦК України.

При цьому, відповідно до  статті 629 ЦК України  договір
є  обов'язковим  для виконання обома сторонами.

Посилаючись  на несвоєчасне  виконання відповідачем передбаченої  договором роботи  та втрату до
неї  інтересу, позивач  в позовній заяві не  зазначає, що
ним не  виконано  умови
пунктів 3.1,  3.2 договору
від  03.08.2007року щодо  своєчасної
попередньої 100% оплати  вартості
робіт  в сумі 2000грн.00коп. до
07.08.2007року та перераховано
відповідачу лише 1000грн.00коп.

Частиною  1 статті
221 ГК України визначено, що
кредитор  вважається таким, що
прострочив  виконання господарського  зобов'язання, якщо  він
відмовився  прийняти  належне
виконання, запропоноване
боржником, або  не  виконав дій, що передбачені  законом, іншими актами, або  випливають
із  змісту зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 612 ЦК
України прострочення боржника не  настає,
якщо  зобов'язання не  може бути
виконане  внаслідок прострочення
кредитора. Крім того, частина  2 статті
613 ЦК України  встановлює  право
на відстрочення  виконання
зобов'язання боржником на час прострочення кредитора.

Позивач при зверненні з  позовом не
обґрунтував причин  несплати  100% попередньої оплати  передбачених
договором робіт, не  надано  ним
пояснень  і в засіданні суду, тому
слід  вважати,  що
мало  місце  прострочення кредитора.

Із наданих  до матеріалів справи  доказів та пояснень  представників
сторін  було  встановлено, що  фактично
роботи  відповідачу були передані
не  15.08.2007року, як  це
передбачено  пунктом 2.1 г)
договору про надання послуг, а
29.08.2007року, через  секретаря
позивача, що  підтверджується його  підписом з зазначенням  вхідного
номера та дати  на супровідному
листі відповідача від 29.08.2007року №5.

Як
пояснила в засіданні суду відповідачка,
незважаючи  на невиконання
позивачем обов'язків по  своєчасних  розрахунках за умовами  договору, вона все ж таки  приступала до   виконання
роботи і 10 серпня  2007року
передала проект  колективного  договору з
додатками  керівнику позивача
ОСОБА_2, яким підписано  договір з боку
позивача.  Між  ними
відбулася усна домовленість про
продовження строку виконання повного
обсягу робіт   у зв'язку з  необхідністю
додаткового  узгодження з головним
архітектором та економістом питань
щодо  штатного  розкладу
згідно з Галузевою  угодою  між
Міністерством будівництва, архітектури
та  житлово-комунального  господарства України та профспілкою  працівників будівництва і промисловості
будівельних матеріалів України на 2006-2008роки.

Як зазначає  відповідач, передані в подальшому  нею
документи,  повинні були  розглядатися на профспілкових  зборах,
зауваження яких  потребували  врахування при  кінцевому виконанні роботи.

Відповідно до  ст.224 ГК України, на яку посилається
позивач, учасник господарських  відносин,
який порушив  господарське зобов'язання
або  установлені вимоги щодо  здійснення господарської  діяльності, повинен  відшкодувати
завдані цим збитки  суб'єкту права
або  законні інтереси якого  порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою  стороною, втрата
або  пошкодження її майна, а також  не одержані нею  доходи, які управнена сторона одержала б  у разі належного  виконання
зобов'язання  або  додержання правил здійснення
господарської  діяльності.

Аналогічна норма міститься   і в статті 623 ЦК України.  Частиною 1 статті  614  ЦК
України  встановлено, що  особа, яка
порушила зобов'язання  несе  відповідальність  за наявності її  вини, якщо
інше  не  встановлено
договором або  законом.

Зазначені статті визначають  загальну норму  щодо
відшкодування збитків  внаслідок
наявності  складу господарського  правопорушення: порушення права; завдання
збитків та причинний зв'язок між
порушенням  права та збитками.
При  наявності таких  обставин
у особи виникає  право на
відшкодування  завданих  збитків.

Відсутність  хоча б
одного  із  вищеперелічених  елементів, що
утворюють  склад  господарського  правопорушення, звільняє  боржника
від  відповідальності за
порушення  у сфері  господарської діяльності, оскільки  його
поведінка  не  може бути
кваліфікована як  правопорушення.

Відповідно до   статті 33 ГПК України кожна сторона повинна
довести  ті обставини, на які вона
посилається, як  на  підставу своїх  вимог
і заперечень.

Позивачем при  зверненні з
позовом не  надано  доказів, які б  свідчили про
виконання прийнятих  на себе
обов'язків за договором щодо
своєчасних  повних  розрахунків, тому  має місце прострочення кредитора, яке  дає
право згідно з зазначеними  вище
нормами  закону на відстрочення виконання
зобов'язання відповідачем на час прострочення кредитора, а прострочення боржника
не  настає.

Крім
того, позивачем не  надано  документального  підтвердження того, що  виконання зобов'язання втратило  для нього інтерес  з
будь-яких  причин, а  також
того, що  передані
відповідачем  та прийняті ним роботи
виконані неякісно  і  не
були використані  за призначенням
і він  їх
замовляв  у іншої  сторони та поніс у зв'язку з  цим додаткові затрати, сплативши вартість  виконаних робіт  третій стороні. Не надано  ним і будь-якого  спростування
посилань  відповідача на погодження  продовження строків  виконання роботи  з
ОСОБА_2, який  на той час був
керівником підприємства позивача.

З урахуванням  викладеного позивачем  не доведено
наявності господарського
правопорушення з боку відповідача, що
звільняє  його від  відповідальності,  оскільки
його  поведінка  не
може бути  кваліфікована як  правопорушення.

Судові витрати  відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться
на позивача .

В засіданні за згодою представників
сторін  оголошувалася вступна та
резолютивна частина рішення.

На підставі ст. 224, 225
Господарського Кодексу України, ст. 611, ч. 4 ст. 612, ч. 2 ст. 613, ст.
629  Цивільного Кодексу України  та керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р
і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суддя
З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно
до

ст.84 ГПК України 08.02.2008року.