ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№
6/186д/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди
Д.С.,

суддів:

Жаботиної
Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши
касаційну скаргу

Приватного
підприємця ОСОБА_1

на
постанову

від
13.12.07 Запорізького апеляційного господарського суду

у
справі

№6/186д/07

господарського
суду

Запорізької
області

за
позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1

до

1.
Регіонального відділення Фонду державного майна України 2. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Усма-Груп"

про

визнання
договору купівлі-продажу частково недійсним

за
участю представників сторін

від
позивача:

ОСОБА_2,
дов.

від
відповідача 1:

Фалілєєва
Ю.Д., дов.

від
відповідача 2:

Мазур
Г.В., дов.

ВСТАНОВИВ:

Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Запорізької області з
позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України та
Товариства з обмеженою відповідальністю "Усма-Груп" про визнання
недійсним укладеного між відповідачами договору №947 від 11.04.05 в частині
купівлі-продажу приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 19 літ. А-5
№44.

Позов
мотивовано незаконністю приватизації шляхом викупу ТОВ "Усма-Груп"
спірного приміщення, оскільки воно належало на праві оренди позивачу, а
укладений між відповідачами договір оренди цього приміщення визнаний недійсним
у судовому порядку.

Регіональне
відділення Фонду державного майна України проти позову заперечило, посилаючись
на наявність судового рішення, яким відмовлено в задоволенні вимог позивача про
визнання недійсним спірного у даній справі договору, що є підставою для
припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Також
відповідач доводить відповідність оспорюваного договору вимогам закону, а також
посилається на недоведеність з боку позивача порушення його прав і законних
інтересів.

Товариство
з обмеженою відповідальністю "Усма-Груп" у відзиві на позов заявило
клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Рішенням
від 20.07.07 господарського суду Запорізької області (суддя Мисюра Л.С.), яке
залишено без змін постановою від 13.12.07 Запорізького апеляційного
господарського суду (колегія суддів у складі: Хуторной В.М. -головуючий,
Колодій Н.А., Кричмаржевський В.А.), у задоволенні позову відмовлено.

Судові
рішення мотивовані тим, що оскаржуваний договір укладений відповідно до норм
чинного законодавства, а позивач не довів, що цей договір порушує чи оспорює
будь-які його права і охоронювані законом інтереси, оскільки у випадку переходу
права власності до іншої особи, договір оренди зберігає свою дію для нового
власника.

Ухвалою
від 06.02.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за
касаційною скаргою позивача, в якій заявлені вимоги про скасування рішення і
постанови у справі та задоволенні позовних вимог.

Касатор
доводить порушення судами норм процесуального і матеріального законодавства,
зокрема, стосовно обмеження прав орендатора на викуп орендованого приміщення на
конкурентних засадах.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи,
судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як
встановили суди першої та апеляційної інстанцій, між ЖКК ЗАТ
"Запоріжбуд" (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір
№216 від 01.06.01 оренди приміщення №17 площею 21 м2 по вул.
Сталеварів, 19 у м. Запоріжжі строком до 01.06.05 для використання в діяльності
з надання послуг з фотографування. Вказані приміщення на день укладання
договору оренди перебували у державній власності та знаходилися на балансі ЗАТ
"Запоріжбуд".

Між
відповідачами у справі укладено договір №1112 від 03.06.04 оренди державного
нерухомого майна -нежитлових приміщень в будинку гуртожитку, розташованому в м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів (вул. Патріотична), 19/38, які знаходяться на
балансі ЗАТ "Запоріжбуд" та не ввійшли до його статутного фонду, а
саме: вбудовані в другий поверх нежитлові приміщення загальною площею 396,8 м2
(літера А-5, приміщення №№ 1-15, 16-1, 17, 41-44), площею 381,3 м2
та східна клітина І, площею 15,5 м2 відповідно до викопіровки та експлікації
з технічного паспорту другого поверху гуртожитку. До складу об'єктів оренди за
договором №1112 від 03.06.04 увійшло приміщення, яке на момент укладення цього
договору перебувало в користуванні позивача на підставі договору оренди №216
від 01.06.01 (згідно з наданою технічною документацією -літера А-5, приміщення
№44).

Рішенням
від 16.10.06 господарського суду Запорізької області у справі №17/108д/8/47д/06
вказаний договір оренди №1112 від 03.06.04 стосовно приміщення позначеного у
технічній документації №44 на другому поверсі будинку 19 по вул. Сталеварів в
м. Запоріжжя (літ. А-5) визнано недійсним з моменту укладення. Вказане судове
рішення набрало законної сили.

Разом
з тим, між відповідачами у справі укладено договір №947 від 11.04.05 купівлі-продажу
державного майна, за умовами якого РВ ФДМУ по Запорізькій області передало у
власність ТОВ "Усма-Груп" у складі іншого майна, кімнату №17 по вул.
Сталеварів, 19 м. Запоріжжя.

У
справі №17/108д/8/47д/06 позивачем також заявлялися вимоги про визнання вказаного
договору №947 від 11.04.05 купівлі-продажу державного майна фіктивним. У
частині цих вимог у задоволенні позову господарський суд Запорізької області
відмовив.

Звертаючись
25.04.07 з позовом у даній справі, ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання недійсним
договору №947 від 11.04.05 в частині купівлі-продажу приміщення за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів, 19 літ. А-5 №44, яке було орендовано позивачем.
Підставами позову визначено невідповідність цього договору вимогам чинного
законодавства з посиланням на положення ст.ст. 203, 215, 777 ЦК України.

Відмовляючи
у задоволені позову з цих підстав, суди першої та апеляційної інстанції
виходили з того, що 04.10.04 ТОВ "Усма-груп" у встановленому законом
порядку звернулося до орендодавця -РВ ФДМУ по Запорізькій області з заявою про
включення орендованого майна до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.
Наказом Фонду державного майна України від 23.11.04 №2552 нежитлові вбудовані
приміщення загальною площею 381,3 м2 (в тому числі спірне
приміщення), які знаходяться на балансі ЗАТ "Запоріжбуд" і
орендуються ТОВ "Усма-Груп", включені до переліку об'єктів державної
власності групи А, що підлягають приватизації шляхом викупу. Зазначений наказ
ФДМУ по Запорізькій області не визнано недійсним у встановленому Законом
порядку та на підставі зазначеного наказу відповідачами по справі укладено
договір купівлі-продажу зазначеного в ньому майна (нежитлових приміщень). Саме
цим наказом визначений спосіб приватизації спірних приміщень. ТОВ
"Усма-Груп" сплатило вартість придбаного приміщення, докази оплати
наявні в матеріалах справи. На момент укладення спірної угоди купівлі-продажу
заборони на приватизацію не було. Заборона на приватизацію була здійснена
14.04.05, тобто після укладення спірної угоди купівлі-продажу, що
підтверджується ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.04.05 у
справі №17/108д. Крім того, вказане питання було розглянуто в межах розгляду
справи №17/108д-8/47д/06, в якій встановлено, що приватизація була проведена
саме 11.04.05 і порушень при цьому не було.

Згідно
з абз. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих держав них
підприємств" викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації,
зокрема, включених до переліку об'єктів приватизації шляхом викупу. Визначення
способу приватизації і включення об'єкту до переліку таких, що підлягають
приватизації здійснює Фонд державного майна України.

Фонд
державного майна України своїм наказом від 23.11.04 №2552 включив спірне майно
до переліку об'єктів, що підлягають приватизації і визначив, яким способом його
треба приватизувати -шляхом викупу. Пунктом 3 цього наказу Фонд державного
майна України зобов'язав регіональні відділення ФДМУ здійснити приватизацію
об'єктів, вказаних у додатках.

З
огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанцій визнали, що
приватизація спірного майна шляхом викупу була проведена у повній відповідності
до законодавства, і підстави для визнання спірного договору купівлі-продажу
недійсним з вказаних підстав відсутні. Інші доводи позивача щодо порушення його
права як орендаря на участь у конкурсі та викупі спірного приміщення судами
відхилено на підставі обставин приватизації цього приміщення ТОВ
"Усма-групп" згідно з законодавства про приватизацію.

Проте
судами при розгляді справи не встановлено та не прийнято до уваги, що процедура
приватизації шляхом викупу здійснена була з урахуванням оренди спірного
приміщення ТОВ "Усма-групп" на підставі договору оренди №1112 від
03.06.04, який в судовому порядку визнано недійсним з моменту його укладання.

Оскільки
підстави щодо визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним позивачем
засновані саме на відсутності у ТОВ "Усма-групп" права оренди на
спірне майно у зв'язку з прийняттям рішення господарського суду Запорізької
області у справі №17/108д-8/47д/06, при розгляді даної справи судам слід було
встановити правомірність приватизації шляхом викупу майна особою, яка не є
орендарем, та відповідність спірного договору купівлі-продажу за таких обставин
вимогам законодавства про приватизацію.

Суди
першої і апеляційної інстанцій не встановили обставин, які є суттєвими,
виходячи з предмету позову, стосовно прав позивача, ТОВ "Усма-групп"
та інших осіб на приватизацію спірного у справі майна шляхом викупу чи
конкурентних засадах.

Також
суди залишили поза увагою доводи позивача щодо відчуження спірного у справі
майна ТОВ "Усма-групп" на користь інших осіб. Вказані обставини є
суттєвими, оскільки спірні у справі правовідносини щодо законності приватизації
спірного майна можуть стосуватися прав і обов'язків його набувачів, і не
залучення їх до участі у справі передбачено п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК
України в якості безумовних підстав для скасування судових рішень.

Зважаючи
на викладене, судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної
інстанцій при розгляді справи не дотримано вимог ст.ст. 43, 47,
43, 84, 105 ГПК України, а відтак рішення і постанова у справі підлягають
скасуванню.

Оскільки
право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної
інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на
підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин та залучення до участі у
справі всіх осіб, прав і обов'язків яких стосуються спірні правовідносини.

Керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити
частково.

2.
Рішення господарського суду Запорізької області від 20.07.07 та постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 13.12.07 у справі №6/186д/07
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький