ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/484

12.03.08

За позовом Національного аграрного університету

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Квартет” ЛТД

про стягнення 10 077,68 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача:          Колісник Ю.В. –предст. за довір.

Від відповідача: Синиця М.В. –предст. за довір.

Рішення прийняте 12.03.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 18.02.2008р. по 03.03.2008р., з 03.03.2008р. по 12.03.2008р.

В судовому засіданні 12.03.2008 року, за згодою представників сторін, на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Національного аграрного університету до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартет»ЛТД, про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по орендній платі в розмірі 9 032,00 грн., збитків від інфляції в розмірі 1045,68 грн. та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2007 порушено провадження у справі № 35/484, розгляд справи призначений на 20.11.2007р.

В судовому засіданні 20.11.2007р., представником позивача надані суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/484 від 25.10.2007р.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду документи до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.11.2007 року, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 11.12.2007 року.

В судовому засіданні 11.12.2007 року представником відповідача наданий суду відзив на позов з доданими до нього доказами, на підтвердження викладеного у ньому.

Представник позивача надала суду додаткові документи до справи.

В судовому засіданні 11.12.2007 року представника сторін подане суду письмове клопотання про продовження строку вирішення спору на підставі ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України. Дане клопотання судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2007 року, на підставі ч.4 ст.69 Господарського процесуального кодексу України, продовжений строк вирішення спору у справі №35/484.

В судовому засіданні 11.12.2007 року, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 25.12.2007 року.

В судовому засіданні 25.12.2007р. представником позивача була подана заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4729,03 грн. та 1353,90 грн. –збитків від інфляції, а також судові витрати.

Представник відповідача в судовому зсіданні 25.12.2008р., надав суду відзив на позов, в якому заперечує повністю проти позовних вимог.

В судовому засіданні 25.12.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 22.01.2008р.

В судовому засіданні 22.01.2008 року представником позивача було надано суду письмові пояснення з додатками.

Відповідач в судове засідання не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 05.02.2008р.

Судове засідання призначене на 05.02.2008р. було перенесено на 18.02.2008р., у зв’язку з перебуванням судді М.Є. Літвінової на курсах підвищення кваліфікації суддів в Академії суддів України.

В судовому засідання 18.02.2008р. представником відповідача було подано письмові заперечення на письмові пояснення позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, та просив суд відмовити в задоволенні останнього.

В судовому засіданні 18.02.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 03.03.2008р.

В судовому засіданні 03.03.2008р. представником позивача було подані письмові пояснення у справі.

Представником відповідача було подано документи для залучення до матеріалів справи.

В судовому засідання оголошувалась перерва до 12.03.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, для дослідження матеріалів справи та прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2002 року між Національним аграрним університетом (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Квартет” ЛТД (надалі відповідач) укладено Договір №73 на користування електричною енергією від ТП №1853 та №4380 (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (розділ 1) постачальник зобов’язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами Договору, а споживач –своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору споживач зобов’язується: сплачувати за використану електроенергію для освітлення місць загального користування, електроживлення ліфтів та насосної гідно з діючими тарифами, індексом цін та умовами цього Договору.

Постачальник надає споживачу платіжні документи щомісячно (п. 3.4. Договору).

Споживач розраховується за використану електроенергію у триденний термін з дати отримання платіжних документів (п. 3.5. Договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що останнім належним чином та в повному обсязі виконані взяті за договором зобов’язання щодо відпуску електроенергії відповідачу, що підтверджується виставленими розрахунками споживання електроенергії, рахунками –фактурами та актами приймання –передачі товарної продукції, що підписані сторонами.

Проте, відповідач взяті на себе договірні зобов’язання, а саме в частині сплати вартості отриманих послуг з постачання електроенергії, виконував неналежним чином та не в повному обсязі, у зв’язку з чим, станом на 20.06.2007р. виникла заборгованість в розмірі 9032,00 грн., що підтверджується довідкою Національного аграрного університету від 17.09.2007р. №17/2.

Враховуючи викладене, позивач вернувся до відповідача з претензією №3589 від 17.11.2006р., з вимогою сплатити вказану заборгованість.

Проте, зазначена претензія була залишена з боку відповідача без уваги.

Керуючись положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем було нараховано інфляційних збитків, що становлять 1045,68 грн.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд зменшити розмір позовних вимог на суму 5000,00 грн., з огляду на наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Квартет” ЛТД 29.10.2007 року було сплачено позивачу 3000,00 грн. та 04.12.2007р. –2000,00 грн. за електроенергію згідно Договору №73 від 01.02.200р., що підтверджується платіжними дорученнями №957 від 29.10.07р., №1097 від 04.12.2007р.

В ході розгляду справи позивачем була подана заява про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4729,03 грн. та 1353,90 грн. –збитків від інфляції, а також судові витрати.

Відповідач заперечував проти вищевказаної заяви, у відзиві на позов зазначив наступне.

Згідно Довідки з Головного інформаційно –обчислювального центру про зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Національного аграрного університету у Державному казначействі за електроенергію від мешканців ТОВ фірма „Квартет” ЛТД (ЖЕК-106) за період з 01.10.2004 року по 30.11.2007 року, було зараховано грошових коштів на розрахунковий рахунок Національного аграрного університету у Державному казначействі за електроенергію суму –7648,04 грн.

Позивач не заперечував того факту, що вказана відповідачем сума в розмірі 7648,04 грн. дійсно була зарахована на розрахунковий рахунок НАУ, але не як кошти сплачені за силову електроенергію відповідачем, а як кошти за квартирну електроенергію, сплачені мешканцями будинку по вул. Генерала Родимцева, 11, що підтверджується довідкою Головного інформаційно –обчислювального центру Київської державної адміністрації (ГІОЦ) та розшифровками про надходження платежів за період з листопада 2005 року по січень 2007 року наданими ГІОЦ.

За твердженням позивача, така ситуація склалась в результаті того, що деякі мешканці сплачують за квартирну електроенергію відповідачу, хоча Договори на користування електричною енергією було укладено з Національним аграрним університетом.

На думку позивача, підстави стверджувати, що кошти у сумі - 7648,04 грн., є платою за силову електроенергію у відповідача відсутні, тому що вказані кошти є сплатою мешканців будинку за квартирну електроенергію, згідно визначених Договорів укладених мешканцями будинку з Національним аграрним університетом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В процесі розгляду справи позивач надав заяву про зменшення суми позовних вимог, в якій зазначив, що відповідач частково погасив заборгованість, сплативши 5000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №957 від 29.10.07р., №1097 від 04.12.2007р.

Таким чином, позовні вимоги Національного аграрного університету в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5000,00 грн., підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

В своїх твердженнях відповідач посилається на те, що у останнього відсутня заборгованість по сплаті вартості спожитої електроенергії, оскільки на розрахунковий рахунок позивача у Державному казначействі за електроенергію від мешканців ТОВ фірма „Квартет” ЛТД (ЖЕК-106) за період з 01.10.2004 року по 30.11.2007 року, було зараховано грошові кошти на розрахунковий рахунок Національного аграрного університету у Державному казначействі за електроенергію у сумі –7648,04 грн.

Суд вважає, такі посилання відповідача безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.2. Договору кожний мешканець квартири сплачує за спожиту електроенергію постачальнику згідно індивідуального Договору по розрахунковій книжці.

Таким чином, кошти в розмірі 7648,04 грн., які були сплачені мешканцями будинку №11 по вул. Генерала Родимцева, не можуть вважатись сплатою вартості спожитої відповідачем електроенергії в рамах Договору №73 від 01.02.2002р.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач свої зобов’язання за Договором №73 від 01.02.2002р. щодо сплати вартості спожитої електроенергії не виконав, суму заборгованості у розмірі 4729,03 грн. не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо здійснення оплати вартості отриманої електроенергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного позивачем було нараховано інфляційних збитків в розмірі 1353,90 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду докази на спростування викладеного в позові.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №73 від 01.02.2002р. розмірі 4729,03 грн. та 1353,90 грн. інфляційних збитків, є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 626, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Квартет” ЛТД (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, 118б, р/р в ОПЕРУ УСБ м. Києва, код 13670073, МФО 300023) на користь Національного аграрного університету (03041, м. Київ, вул. Героїв Оборони, 15, корпус 3, р/р 0092 в Державному казначействі України, МФО 820172, код 00493706), а у випадку відсутності коштів, з будь –якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 4729 грн. 03 коп. (чотири тисячі сімсот двадцять дев’ять гривень 03 коп.) –заборгованості за Договором №73 від 01.02.2002р., 1353 грн. 90 коп. (одна тисяча триста п’ятдесят три гривні 90 коп.) –інфляційних збитків, 1353 грн. 90 коп. (одна тисяча триста п’ятдесят три гривні 90 коп.) –інфляційних збитків, 102, 00 грн. (сто дві гривні 00 коп.) –державного мита, 118, 00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) –витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 5000,00 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення:13.03.2008р.