ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.08.2008 р.
Справа №21/320

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до  Приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про
стягнення  9729,98 грн.

Суддя  Тимченко Б.П.

Представники:

від позивача:
ОСОБА_1., паспорт НОМЕР_1, виданий Шевченківським РВ УМВС в Запорізькій
області 04.12.1997 р.

від відповідача:  не з"явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 9729,98 грн. заборгованості за поставлений товар.

Представник позивача  на позові наполягає.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив :

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином  є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом, (ст. 205 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України закріплює, що
правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2.
склалися господарські відносини,  що за
своєю правовою природою відносяться до договору купівлі-продажу.

Відповідно  до
приписів  ст.638   ЦК
України  та  ст.180
ГК  України,  договір
є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі ті умови,

щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

В даному випадку, Продавець
(позивач) виставив Покупцю (відповідачу) рахунок №17 від 01.08.2005р. для
сплати продукції.

Позивач свої зобов'язання щодо
передачі товару виконав у повному обсязі, передавши покупцю продукцію на
загальну суму 5915,18грн. (з ПДВ), що складається з:

1.          «материал тентовий»;

2.          «ВИК-ТРобив.пот.цв.619;

3.          «ВИК-ТР обив.п/м цв. 620;

4.          «ВИК-ТР палаточная;

Факт передачі товару
підтверджується накладною №17 від 01.08.2005р., що скріплена печатками та
підписами сторін.

Вищевикладене дозволяє зробити
висновок, про те, що обов'язки позивача полягають у передачі товару, а
обов'язки відповідача - у отриманні товару та сплаті його вартості.

В даному випадку, сторони досягли
всіх істотних умов необхідних для договорів купівлі-продажу. Зокрема, накладна
містить найменування продукції, одиницю виміру (м2), кількість продукції, ціна.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до приписів ст. 692 ЦК
України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо інше не встановлено
законом чи договором.

Відповідач взяте на себе
зобов'язання щодо оплати отриманого товару не виконав.

На час звернення до господарського
суду, отриманий покупцем товар залишився не сплаченим.

Крім того, слід вказати що
18.07.2008р. на адресу відповідача була направлена вимога про сплату боргу за
отриманий товар, однак відповідачем вона також залишилась без задоволення.

Згідно зі ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 193
Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 625
Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Сума боргу з врахуванням індексу
інфляції за період з 02.08.2005р. по 30.07.2008р. становить - 9198,10грн. (5
915,18 X 1,555 = 9 198.10грн.)

Розрахунок трьох відсотків річних
здійснено за період з 02.08.2005року по 30.07.2008 року, відповідно до якого
сума 3% річних складає 531,88грн. (5 915,18 X 1094 X 0,03 = 531,88грн.)

Сума позову складає (основний    борг
з  урахуванням  індексу
інфляції!  та  3%
річних) 9 729,98грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Враховуючи вище викладене позовні
вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись  ст.ст.49, 82-85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

1.Позовні
вимоги задовльнити.

2.Стягнути з Приватного підприємця  ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, і.к.НОМЕР_2) на користь
Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_3, і.к.НОМЕР_4, МФО 313827
АППБ "Аваль" м.Запоріжжя) - 5915,18 грн. - борг, 3282,92 грн. -
інфляція, 531,88 грн. - 3 % річних, 118,00 грн. - витрати  на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 102 грн. - держмита.

Суддя
Тимченко Б.П.