СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

17 січня 2008 року

Справа № 2-5/10222-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Прокопанич Г.К.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

прокурора: Шаблін Євген Ігорович, посвідчення № 490 від 21.08.06 у с/з 09 січня 2008 року; Зотова Аліса Леонідівна, посвідчення № 319 від 11.08.03 у с/з 17 січня 2008 року;

розглянувши апеляційну скаргу Фірми "РікМи" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П. ) від 12.11.2007 по справі № 2-5/10222-2007А

за позовом           Фірми "РікМи" (вул. Севастопольська, буд. 26, кв. 45, місто Сімферополь, 95000)

до           Сімферопольської міської ради (вул. Толстого, 15, місто Сімферополь, 95000)

за участю прокурора Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21, місто Сімферополь, 95000)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2007 року фірма „РікМи” звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до Сімферопольської міської ради про визнання недійсним рішення Сімферопольської міської ради від 10 серпня 2006 року „Про протест прокурора міста Сімферополя від 19 липня 2006 року за № 928 на пункт 2.11 рішення 20 сесії Сімферопольської міської ради 24 скликання № 288 від 25 травня 2004 року „Про надання фірмі „РікМи” земельної ділянки площею 0,0048 га по вул.Київська/зупинка „Кінотеатр „Мир” для будівництва зупинки громадського транспорту з тимчасовою спорудою –торгівельним павільйоном, в короткострокову оренду на 2 роки” (а.с. 2-3).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 12 листопада 2007 року провадження у справі закрите на підставі того, даний спір не належить розглядати за нормами Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 28-29).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, як прийняту в порушення норм процесуального права, і справу передати на розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що ні відповідачем, ні прокурором не направлено відзив на позов. Представник відповідача жодного разу не був присутній у судовому засіданні, докази причини його неявки у матеріалах справи відсутні.

У ході судового розгляду справи прокурор просив провадження у справі припинити, але не надав пояснень, на підставі яких норм матеріального або процесуального права провадження у справі підлягає припиненню.

Крім того апелянт зауважує, що судом не було застосовано норми статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування”, статей 2, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, які підлягають застосуванню, чим порушено право позивача на захист своїх інтересів, у зв’язку з чим спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, так як оскаржується перевищення відповідачем владних повноважень, а спір про право між сторонами відсутній.

У судових засіданнях 09 січня та 17 січня 2008 року прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Представники позивача та відповідача у судові засідання не з’явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (повідомлення у матеріалах справи).

Розпорядженням керівництва суду від 17 січня 2008 року головуючий у справі суддя Лисенко В.А. з поважних причин була замінена на суддю Прокопанич Г.К. Головуючим у справі суддею призначено Маслову З.Д.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції процесуального права, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція адміністративних судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно з пунктом 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, фірма „РікМи” звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсним рішення Сімферопольської міської ради від 10 серпня 2006 року „Про надання фірмі „РікМи” земельної ділянки площею 0,0048 га по вул.Київська/зупинка „Кінотеатр „Мир” для будівництва зупинки громадського транспорту з тимчасовою спорудою –торгівельним павільйоном, в короткострокову оренду на 2 роки”, яким вказаний пункт рішення № 288 від 25 квітня 2005 року скасовано.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так, відповідачем у даній позовній заяві вказано суб'єкта владних повноважень, але даний спір не носить публічно-правового характеру, а має індивідуальний характер, що в свою чергу виключає розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства.

У даному конкретному випадку предметом спору є відновлення порушеного права позивача на користування певною земельною ділянкою.

Отже, спірні правовідносини повинні розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічну позицію щодо неможливості розгляду спорів про право в порядку адміністративного судочинства, виклав Верховний Суд України в постанові від 27 березня 2007 року у справі № 21-1074-06.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, судом першої інстанції правомірно закрите провадження у даній справі.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Так як при вирішенні даної справи судом першої інстанції норми процесуального права не порушено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 199, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми "РікМи" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 листопада 2007 року7 у справі № 2-5/10222-2007А залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                  підпис                    Г.К. Прокопанич

підпис                    М.І. Ткаченко