ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 09/33а

"21" січня 2008 р., 11 год. 25 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при секретарі –Лавріненко С.І.

за участю представників сторін: позивача –Пилипишин С.С. за довіреністю, відповідача –Вусата Л.О. за довіреністю, Олійник О.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Христинівська автотранспортне підприємство 17148»до Державної податкової інспекції у Христинівському районі про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Подано адміністративний позов, у якому позивач просить скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача, якими зобов’язано позивача сплатити штраф за порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість (ПДВ) від 25.05.2007 року:

- №/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 50%, що становить 27842,51 грн., за затримку 563 календарні дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 55685,02 грн. (далі –перше спірне рішення);

- №/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 9604,60 грн., за затримку 76 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 4823,00 грн. (далі –друге спірне рішення);

№/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 130,40 грн., за затримку 17 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання у розмірі 1304,00,00 грн. (далі –третє спірне рішення).

Позовні вимоги мотивовані наступним:

- відповідно до ст.250 Господарського кодексу України (далі –ГК України) адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом;

- згідно п.п. 17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі –ЗУ №2181) у разі коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкових зобов’язань протягом граничних строків, визначених цим законом, такий платник зобов’язаний сплатити штраф у розмірах, визначених цим підпунктом;

- відповідно до п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 ЗУ №2181 строк давності для застосування санкцій становить 1095 днів;

- згідно п.п.6.4.1 п.6.4 ст.6 ЗУ №2181 податкові повідомлення - рішення та податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо податковий борг визнаний безнадійним;

- всупереч наведеним нормам податкова інспекція здійснила нарахування штрафних санкцій на безнадійний податковий борг, який підлягав списанню відповідно до ЗУ №2181, з порушенням встановленого ст.250 ГК України строку;

- окрім цього, відповідно до абзацу 3 підпункту 6.1.7 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17 березня 2001 року №110 та ч.5 підпункту 17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ №2181 платник податку сплачує один із зазначених у цьому підпункту штрафів відповідно до загального строку затримки, отже повинно бути прийнято одне рішення державної податкової служби про застосування штрафу залежно від строку платежу, проте ДПІ прийняло декілька штрафів на консолідований борг за різні терміни сплати узгодженого податкового зобов’язання, що суперечить положенням ЗУ №2181.

Відповідач у письмових запереченнях позов не визнав повністю, посилаючись на законність спірних рішень, доводи позивача вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

В судовому засіданні:

- представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити;

- представники відповідача дотримувались доводів, викладених у письмових запереченнях на позов, просили у позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ВАТ «Христинівська АТП 17148 (позивач) є платником податку на додану вартість, взято на податковий облік ДПІ у Христинівському районі.

16 травня 2007 року старшим державним податковим ревізор-інспектором відділу оподаткування юридичних осіб ДПІ у Христинівському районі Моргай Л.М. складений акт про результати невиїзної документальної перевірки з питань своєчасності сплати позивачем ПДВ до бюджету, про що складений акт №7/15-01/03119492.

Перевіркою встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачений податок на додану вартість, задекларований ним як платником ПДВ за поданими деклараціями з травня 2005 року по лютий 2007 року. Додатками до акту перевірки складені розрахунки штрафних санкцій.

Зазначений акт та додатки до них були направлені поштовим відправленням з повідомлення про вручення, отримані підприємством (позивачем), що ним не заперечується.

25 травня 2007 року на підставі вказаного акту перевірки, підпункту 17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ №2181 відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення - рішення:

- перше спірне рішення №/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 50%, що становить 27842,51 грн., за затримку 563 календарні дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 55685,02 грн.;

- друге спірне рішення №/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 9604,60 грн., за затримку 76 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з ПДВ у розмірі 4823,00 грн.;

- третє спірне рішення №/0, яким зобов’язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 130,40 грн., за затримку 17 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання у розмірі 1304,00,00 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ЗУ №2181, на який посилається відповідач, як на правову підставу прийняття спірних рішень, встановлено наступне:

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1 - 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Таким чином, ЗУ №2181 передбачено, що платник податку зобов’язаний сплатити штраф, нарахований на суму погашеного податкового боргу. Розмір штрафу залежить від терміну затримки сплати узгодженої суми податкових зобов’язань.

Позивач не заперечує факти порушення граничного строку сплати узгодженої суми податкових зобов’язань з ПДВ, однак вважає, що відповідач пропустив встановлені строки застосування штрафних санкцій та нарахував санкції на безнадійний податковий борг.

Згідно п.п.2.2.1 п.2.2 ст.2 ЗУ №2181 контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати стосовно тих податків і зборів (обов’язкових платежів), які віднесені до їх компетенції.

Відповідно до п.п.2.1.4 п.2.1 ст.2 ЗУ №2181 податкові органи є контролюючими органами стосовно податків, зборів (обов’язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у п.п.2.1.1 –2.1.3 п.2.1.1 ст.2.

Відповідно до ст.14 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року №1251-ХІІ, зі змінами, ПДВ відноситься до загальнодержавного податку.

Право на проведення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкових зобов’язань передбачено компетенцією контролюючих органів згідно вищенаведених приписів п.п.2.2.1 п.2.2 ст.2 ЗУ №2181.

Отже, відповідач є контролюючим органом стосовно податку на додану вартість і мав право на проведення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкових зобов’язань з ПДВ.

Порядок, підстави проведення перевірки, обставини подання позивачем податкових декларацій з ПДВ, задекларовані суми ПДВ, строки сплати податку, суми та дати сплаченого ПДВ, відображені в акті перевірки та розрахунках штрафних санкцій, позивач не заперечує, у суду не викликає сумніву достовірність обставин, відображених в акті перевірки відповідача, тому відповідно до ч.3 ст.72 КАС України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Згідно п.1.2 ст.1 ЗУ №2181 податкове зобов’язання –зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів та держаних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим законом або іншими законами. Згідно п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 ЗУ №2181 платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов’язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків визначення податкового зобов’язання контролюючим органом та визначення суми податкового зобов’язання за непрямими методами (п.4.2, 4.3 цієї статті).

Відповідно до п.1.3 ст.1 ЗУ №2181 податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання, - є податковим боргом (недоїмкою).

За спірними рішеннями відповідачем позивачу застосовані штрафні санкції лише на підставі поданих ним декларацій з ПДВ, за якими не сплачені у встановлений строк, задекларовані платником податку суми ПДВ.

Доводи позивача про те, що санкції нараховані на безнадійний податковий борг, який підлягав списанню, не знайшли свого підтвердження, спростовуються даними облікової картки платника податку.

Порядок застосування штрафних (фінансових санкцій) органами державної податкової служби встановлений Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.2001 року №110, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.03.2001 року за №268/5459, зі змінами і доповненнями (далі вживається скорочено –Інструкція №110), прийнятої відповідно до ЗУ №2181 з метою забезпечення прав платників податків та роботи податкових органів щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій до порушників у межах чинного законодавства, встановлення єдиного порядку застосування норм цього Закону, яка є обов’язковою як для контролюючого органу, так і для платником податку.

Відповідно до абзацу 6 пп.6.1.7 та п.11 Інструкції №110 рішення про застосування штрафних санкцій приймається за формою та згідно з вимогами, встановленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001 року №253, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 року за №567/5758 (зі змінами і доповненнями), протягом 10 робочих днів після реєстрації акта перевірки або його вручення платнику податків, що відповідач виконав.

З матеріалів справи вбачається, що за період діяльності позивача з 30.06.2005 року по 30.03.2007 року, відповідачем була проведена невиїзна документальна перевірка, у якій відображені результати перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкових зобов’язань з ПДВ у вказаному періоді. З розрахунку штрафних санкцій вбачається, що датою початку визначення нарахування санкцій значиться 30.06.2005 року по декларації з ПДВ №4056 від 16.06.2005 року, дата сплати податку позивачем 20.10.2006 року, в подальшому розрахунок складений по кожній декларації до лютого 2007 року.

Таким чином, штрафні санкції застосовані відповідачем в межах встановленого п.15.1 ст.15 ЗУ №2181 1095 - денного строку давності. До відповідальності за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання застосовуються норми ЗУ №2181, тому ст.250 ГК України, на порушення якої вказує позивач, на спірні правовідносини не поширюється.

Доводи позивача про прийняття спірних рішень з порушеннями ЗУ №2181 та Інструкції №110 не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем приписів норм ЗУ №2181.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем доведена наявність правопорушень позивача, які виразились у порушенні граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання з ПДВ, штрафні санкції до позивача застосовані відповідачем правомірно, підстав для визнання спірних рішень протиправними, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у адміністративному позові відкритого акціонерного товариства «Христинівська автотранспортне підприємство 17148»до Державної податкової інспекції у Христинівському районі про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі 28 січня 2008 року.