ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2008 р.
Справа № 60/155-08

вх.
№ 8568/1-60

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
не з`явився  відповідача - не з`явився

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, смт. Слатине

до  Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області, м. Дергачі

про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувсядо господарського суду з позовом до
Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (відповідач)
про визнання за позивачем права власності на нежитлову будівлю літ.
"В" загальною площею 54,4 кв.м., та нежитлову будівлю літ.
"В-2" загальною площею 614,4 кв.м., розташованою за адресою:
Харківська область, Дергачівський район, смт. М. Данилівка, Кільцевий шлях, 5.
В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він здійснив самочинне
будівництво спірних нежитлових будівель на земельній ділянці, що знаходиться за
адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. М. Данилівка, Кільцевий
шлях, 5, яка знаходиться у користуванні позивача на підставі договору оренди
земельної ділянки, укладеному 07.11.2007 року строком дії на 49 років та спірні
будівлі згідно технічних висновків мають задовільний стан та можуть
використовуватися в подальшому за своїм цільовим призначенням.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 25 листопада 2008 року було прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 08 грудня 2008 року о 11:00 годині.

У призначене
судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення за № 4833990.

Відповідач у
судове засідання не з”явився, про час та місце слухання справи повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове повідомлення за № 4833981. 27 листопада
2008 року через канцелярію господарського суду Харківської області надав
клопотання, в якому просить суд розглянути справу  без участі представника відповідача.

Суд,
розглянувши подане клопотання, визнав його таким, що не суперечить чинному
законодавству,  та не порушує права та
охоронювані законом інтереси інших осіб, за таких обставин дане клопотання
приймається судом та підлягає задоволенню.

Беручи до
уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за
наявними матеріалами.

Суд,
розглянувши матеріали справи, встановив, наступне.

07 листопада
2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі,
який зареєстрований в Харківській регіональній філії державного підприємства
„Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельних ресурсах”, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20
листопада 2007 за № 13.

Відповідно до
п.1 договору відповідач надав, а позивач прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку, яка знаходиться на території Малоданилівської селищної ради
за межами населеного пункту, на підставі розпорядження голови Харківської
обласної державної адміністрації від 03 вересня 2007 року №554.

П.2 договору
встановлено, що об”єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,1800 га,
в тому числі під забудовою - 0,1800 га, на якій, відповідно до п.3 договору,
знаходяться об”єкти нерухомого майна: будівля кафе „Мотель”.

Відповідно до
п.6 договору, договір укладено на 49 років.

Згідно з п.12
договору, земельна ділянка передається в оренду для розміщення кафе-мотелю.

На
вищезазначеній земельній ділянці позивачем було збудовано двоповерхову
нежитлову будівлю-готель з підвалом та мансардним поверхом, та нежитлову
одноповерхову будівлю без підвала -
баню. Згідно з технічним паспортом загальна площа нежитлової
будівлі-готелю становить 614,4 кв.м., загальна площа нежитлової будівлі без
підвала -  бані - 54,4 кв.м.

Відповідно до
висновку про технічний стан будівельних конструкцій нежитлового приміщення по
вул. Кільцевий шлях, 5 в смт. Мала Данилівна Дергачівського району Харківської
області, виданого Приватним підприємством „Бершак” (державна ліцензія на
проектні роботи - АА № 294708), нежитлові будівлі  мають задовільний стан, тобто об”єкт
завершеного будівництва, може бути використаний за своїм цільовим призначенням.

З метою
визнання права власності, позивач звернувся до відповідача для отримання
свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі літ. „В” та літ „В-2”, однак
його звернення залишено без відповіді.

Відповідач, як
орган, який здійснює реєстрацію права власності на майно не надав доказів того,
що спірне майно належить на праві власності йому або іншим особам.

Відповідно до
статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається  в порядку визначеному законом. Право
власності є непорушним.

Статтею 4
Закону України “Про власність” передбачено, що власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може
використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої
законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у
володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в
господарську діяльність суб'єктів права власності.

Згідно із статтею 48 зазначеного
Закону передбачено, що Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям
та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права
власності здійснюється судом, господарським судом або третейським судом.

Відповідно до
ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 та
ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено
договором або законом та право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Відповідно до
ч.1 та ч. 4 статті 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів
господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права
суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього
Кодексу.

Положення
статті 20 Господарського кодексу України забезпечують можливість захисту
порушених прав та охоронюваних законом інтересів, в т.ч. шляхом визнання
наявності права.

Згідно ч. 1
статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно
до  статті 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або
майнового права та інтересу, зокрема, у спосіб визнання права.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.3 ст. 376
Цивільного кодексу України, встановлено, що право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

На підставі
викладеного, з урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства,
господарський суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог. Проте, згідно ч. 2 статті 49
Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне
мито незалежно від результатів вирішення спору. В даному разі матеріали справи
свідчать, що вини відповідача у виникненні спору немає. Натомість вбачається,
що підставою виникнення спору стали неправильні дії позивача (здійснення
самочинного будівництва). З урахуванням цього, а також приймаючи до уваги те,
що позивач у позовній заяві заявив клопотання про покладення судових витрат на
позивача, суд вважає, що дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам
сторін, тому  підлягає задоволенню.

Враховуючи
вищевикладене, державне мито, сплачене позивачем у розмірі, передбаченому
статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить
2000 грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу
України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411  судові витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на позивача.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 41, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 4, 28 Закону України “Про власність”, ст.ст. 15, 16, ч.2 ст. 328, ст.ст.
331, 376, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 147 Господарського
кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 411, ст.ст. 1,
12, 33, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити
клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника.

Задовольнити
клопотання позивача про покладення на нього судових витрат.

Позов
задовольнити повністю.

Визнати за
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Харків) право власності на нежитлову будівлю
літ. "В" загальною площею 54,4 кв.м., та нежитлову будівлю літ.
"В-2" загальною площею 614,4 кв.м., розташованою за адресою:
Харківська область, Дергачівський район, смт. М. Данилівка, Кільцевий шлях, 5.

Рішення
підписано 08 грудня 2008 року.

Суддя