ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.08 Справа № 19/93/07-11/756/07

Суддя Гончаренко С.А.

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий –суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання –Вака В.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Відкрите акціонерне товариство “Павлоградвугілля” (вул. Леніна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400)

до відповідача: Відкрите акціонерне товариство “Дніпроенерго” (вул. Добролюбова, 20, м. Запоріжжя, 69006)

у присутності представників

позивача: Степанова В.с. –дов. бн від 20.12.2007р.

відповідача: Наливайко І.А. –дов. № 10/11631-221 від 26.11.2007р.

Грицай О.М. –дов. № 10/119-310 від 04.01.2008р.

про: стягнення 942998,91 грн.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява ВАТ “Павлоградвугілля” про стягнення з ВАТ “Дніпроенерго” 942998грн. 91коп., як вказано в позові, суми основного боргу за поставлене тверде паливо (вугілля).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2007р. позовні вимоги ВАТ “Павлоградвугілля” задоволені у повному обсязі. Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою. Постановою від 18.10.2007р. касаційна скарга ВАТ “Дніпроенерго” задоволена частково, рішення від 23.04.2007р. скасовано, справа направлена на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

16.11.2007 р. справа прийнята даним складом суду до свого провадження.

З ціллю надання витребуваних матеріалів розгляд справи відкладався, а також в засіданні оголошувались перерви.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності.

Крім того, посилаючись на умови договору про оформлення сторонами акту прийому-передачі вугільної продукції, вважає поставку 7014,8тн такою що не відбулась у зв’язку із відсутністю таких актів, і робить висновок, що у відповідача не було достатніх підстав для здійснення оплати цього товару.

У задоволенні позовних вимог ВАТ “Павлоградвугілля” просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

09.10.2002р. між ДВАТ “Шахта ім.М.І.Сташкова” ДХК “Павлоградвугілля” та ВАТ “Дніпроенерго” був укладений договір № 2105-ДПО/24, відповідно до якого постачальник (позивач по справі) зобов’язався поставляти одержувачу (відповідачу по справі) вугільну продукцію, а останній –примати та оплачувати її вартість.

На виконання Указу Президента України №185/2003 від 03.03.03 “Про заходи щодо роздержавлення ВАТ “ДХК “Павлоградвугілля”, наказу ФДМ України №1948 від 03.11.03 “Про приєднання дочірніх підприємств до ВАТ ДХК “Павлоградвугілля” проведена реорганізація шляхом приєднання дочірніх підприємств ( в тому числі і ДВАТ “Шахта ім. М.І. Сташкова”) до Холдингової компанії та створення на їх базі філій. Правонаступником всіх прав і обов'язків дочірніх підприємств являлось ВАТ “ДХК “Павлоградвугілля”.

25.10.04 зареєстровані зміни до установчих документів ВАТ “ДХК “Павлоградвугілля”, згідно з якими змінилась назва цього товариства на ВАТ “Павлоградвугілля”.

Відповідно до п. 1.2 Статуту ВАТ “Павлоградвугілля”, він є правонаступником майнових прав, обов’язків і правонаступником щодо користування надрами та земельними ділянками дочірніх підприємств ВАТ “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” в т.ч. Державного відкритого акціонерного товариства “Шахта ім.М.І.Сташкова”.

Таким чином, позивач по справі є правонаступником уклавшего вказаний договір ДВАТ “Шахта ім.М.І.Сташкова” ДХК “Павлоградвугілля”.

Пунктом п.9.1 договору встановлено, що він діє з моменту укладання до 31.12.2002р., а стосовно виконання взаємних фінансових зобов’язань –до повного їх виконання сторонами. Договір вважається виконаним після завершення розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.2.8 договору вугілля вважається поставленим постачальником та прийнято одержувачем після надання постачальником рахунку-фактури, посвідчення якості, податкової накладної та оформлення акту прийому-передачі вугільної продукції.

За період з жовтня 2002р. по листопад 2003р. позивачем на адресу відповідача було поставлено вугільної продукції на загальну суму 30137640,47 грн., що підтверджується залізничними квитанціями, рахунками та актами приймання-передачі вантажу, належним чином посвідчені копії яких додані позивачем до позовної заяви.

Відповідно до п.4.6 договору оплата фактично одержаного вугілля повинна здійснюватись грошовими коштами за узгодженням сторін або іншими формами розрахунків згідно з додатковими угодами на протязі 30 банківських діб з моменту поставки вугілля. Одержувач також не позбавлений права здійснити передплату продукції грошовими коштами на рахунок постачальника.

На час укладення Договору № 2105/ДПО/24 та виконання зобов’язань по ньому, діяли норми Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки відносини щодо оплати заборгованості за отриману вугільну продукцію продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України (з 01.01.2004р), відповідач не надав доказів погашення цієї заборгованості у повному обсязі, до спірних відносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу України та норми Господарського кодексу України, відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов’язання щодо оплати вартості вугільної продукції виконав частково, в сумі 29194641,60 грн., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 942998,91 грн. Вказана заборгованість утворилася за вугілля, відвантажене у грудні 2002 року.

Вимоги позивача про стягнення вказаної суми боргу законні, обґрунтовані і підтверджуються зібраними в справі доказами.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності судом до уваги не приймаються та спростовуються наступними обставинами:

Виходячи з того, що останній акт прийому-передачі вугілля був оформлений 28.11.2003р., а позивач повинен був здійснити оплату протягом 30 банківських днів, тобто до 13.01.2004р., строк позовної давності починає свій перебіг з 14.01.2004р.

Статтею 256 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово визнавав наявність у нього заборгованості в сумі 942988,91 грн., а саме: підписані акти звіряння взаємних розрахунків станом на 01.04.2004р. та на 01.11.2007р., направлені на адресу позивача лист №894/24 від 11.05.2006р. за підписом комерційного директора ВАТ “Дніпроенерго” та відповідь № 10/6951 від 18.10.2006р. підписана генеральним директором ВАТ “Дніпроенерго” на вимогу 4-8/5597 від 06.09.2006р. В цій відповіді чітко зазначено, що частково неоплаченим залишився рахунок № 8 від 23.12.2002р. по акту приймання-передачі № 444 від 18.12.2002р.

Наявність перелічених дій відповідача щодо визнання заборгованості свідчить про неодноразове переривання перебігу строку позовної давності та початок його перебігу заново. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою строк позовної давності порушений не був.

Твердження відповідача про те, що поставка 7014,8 тн вугілля є такою що не відбулась у зв’язку із відсутністю актів прийому-передачі, внаслідок чого у відповідача відсутні достатні підстави для здійснення оплати цього товару також не приймаються до уваги на підставі наступного:

Фактично відповідач сплатив вказане вугілля повністю.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов’язків, а саме: відповідач, сплативши вартість отриманого вугілля, погодився прийняти певну партію продукції без оформлення акту прийму-передачі вугільної продукції.

Судові витрати віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 46, 47-1, 49, 82-85, Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Дніпроенерго” (вул. Добролюбова, 20, м. Запоріжжя, 69006, рр 5031 в Запорізькому центральному відділенні Промінвестбанку в м. Запоріжжя, МФО 313355, ) на користь відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” (вул. Леніна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400, рр 917 у Павлоградському відділенні Промінвестбанку, МФО 305556, ) 942998,91 грн. –основного боргу, 9429,98 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                      С.А.Гончаренко

За згодою сторін в засіданні 14.02.2008 р. оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено 19.02.2008 р.