ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ Б-31/174-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ДКП КГ "Харківкомуночиствод"

на ухвалу

господарського суду Харківської області від 26.10.2007

У справі

господарського суду

№ Б-31/174-07

Харківської області

за заявою

ДКП КГ "Харківкомуночиствод"

до

Харківського обласного виробничого об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго"

про

Порушення справи про банкрутство

представники сторін не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2007 у справі № Б-31/174-07 повернуто заяву ДКП КГ "Харківкомуночиствод" та додані до неї документи без розгляду, на підставі абз. 3 част.1 ст. 9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду, ДКП КГ "Харківкомуночиствод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2007 у справі № Б-31/174-07, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом ст. 1 ГПК України, ст. 20 Господарського кодексу України, статей 15,16 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку ухвалу місцевого господарського суду, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції в оскаржуваної ухвалі встановлено, що кредитор звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, у якій просив на підставі ст.ст. 6, 7, 12,13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” порушити провадження у справі про банкрутство Харківського обласного виробничого об'єднання теплових мереж "Харківтеплоенерго", вжити заходів щодо забезпечення вимог кредитора, призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Санжаревського І.А., в обґрунтування своїх вимог кредитор посилався на те, що боржник станом на 18.10.2007 року має заборгованість у розмірі 7746225,82 грн., яка підтверджується судовими рішеннями, наказами, які були передані до органу державної виконавчої служби, але зведене виконавче провадження було закінчено 20.06.2007 року у зв’язку з припиненням боржника згідно рішення Харківської обласної ради V скликання від 03.04.2007 року та призначенням ліквідаційної комісії; після опублікування оголошення про самоліквідацію боржника кредитор звернувся до ліквідаційної комісії з вимогами, але до цього часу заборгованість не погашено.; тому вважає боржника неплатоспроможним, що ліквідаційна комісія порушила ч.1 ст. 51 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” і в кредитора є підстави для звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника.

Відповідно до п.1 ст. 7 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” Заява про порушення справи про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі, підписується керівником боржника чи кредитора (іншою особою, повноваження якої визначені законодавством або установчими документами), громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності (його представником) і повинна містити крім іншого, виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, з зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання, розміру неустойки (штрафів, пені), реквізитів розрахункового документа про списання коштів з банківського або кореспондентського рахунку боржника та дату його прийняття банківською установою боржника до виконання.

Частиною 8 ст.7 Закону визначено, що до заяви кредитора додаються відповідні документи: рішення суду, господарського суду, які розглядали вимоги кредитора до боржника; копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредитор.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що повертаючи заяву кредитора, господарський суд Харківської області правомірно посилався в ухвалі від 26.10.2007 на те, що оскільки у заяві не викладено обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника є підстави для повернення заяви згідно абз.3 ч. 1 ст. 9 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до вказаної норми Закону , господарський суд повертає заяву про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи без розгляду про що виносить ухвалу, якщо у заяві не указано повне найменування сторін , їх поштову адресу та інші відомості, перелічені в статті 7 цього Закону.

Згідно з ст.6 Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 1 вказаного Закону безспірні вимоги кредиторів визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Таким чином, за Законом, вимоги кредиторів набувають характеру безспірних, якщо вони підтверджені відповідними документами, зокрема виконавчими.

Згідно з вимогами ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неплатоспроможність –неспроможність суб’єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов’язання перед кредиторами, не інакше, як через відновлення платоспроможності.

Згідно з вимогами ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “ Про виконавче провадження ”.

Відповідно до вимог ч.2 статті 40 Закону України " Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що кредитор при зверненні з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, не послався в заяві та не надав суду доказів неспроможності боржника виконати грошові зобов’язання у тому числі, у примусовому порядку, передбаченому ст.115 ГПК України та Законом України " Про виконавче провадження", що також кореспондується з нормами ст.1 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , які регулюють безспірність вимог кредитора а також , з нормами , які передбачені п.8 ст.7 Закону, згідно яких до заяви кредитора додаються відповідні документи: копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи.

Судом першої інстанції встановлено, що в заяві про порушення справи про банкрутство кредитор посилається на закінчення зведеного виконавчого провадження у зв'язку з припиненням боржника, згідно рішення Харківської обласної ради У скликання від 03.04.2007 та призначенням ліквідаційної комісії, що є іншою правовою підставою, яка не передбачена ст. 40 Закону України " Про виконавче провадження" та не може підтверджувати наявності безспірних вимог кредитора , які не були задоволені боржником у примусовому порядку протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку в зв'язку з неплатоспроможністю.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДКП КГ "Харківкомуночиствод" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.10.2007 у справі № Б-31/174-07 залишити без змін.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич