ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.02.08 Справа №1/372-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В.

при секретарі Шерник О.В.

За участю представників: від позивача - Маєвська І.М., довіреність № 68-08 від 22.01.08 р.; від відповідача – не з’явився;

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс – Агропродукт» на рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2007 р. у справі №1/372 - 07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс - Агропродукт», м. Берислав Херсонської області (далі ТОВ «Югтранзитсервіс – Агропродукт»);

до відповідача: Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства ім. Кірова, с. Преображенка, Чаплинського району Херсонської області, (далі СЗАТ ім. Кірова);

про стягнення 164680 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №106 від 28.01.2008 р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Хуторной В.М. (головуючий, доповідач), Кричмаржевський В.А., Мірошниченко М.В., якою справу прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.11.2007 у справі №1/372-07 (суддя Губіна І.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по основному боргу в сумі 80000 грн., 208,4 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, 6000 грн. штрафу, 862,1 грн. судових витрат по сплаті держмита та 61,77 грн. витрат по вартості інформаційно – технічних послуг. Від стягнення 2000 грн. СТОВ ім. Кірова звільнено. В решті позову відмовлено. Надано СЗАТ ім. Кірова відстрочку виконання судового рішення строком на 6 місяців.

Вказане рішення мотивовано тим, що відповідачем не в повному обсязі виконані грошові зобов’язання, які на нього покладено договором по сплаті вартості послуг позивача по збиранню врожаю 2007 року та у строки, що встановлено договором. Відповідачем порушено умови договору та норми ст. 193 ГК України. Разом з тим, суд зазначив, що пеня позивачем розрахована невірно, оскільки загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 208,4 грн., тоді як позивачем в розрахунку до позовної заяві зазначено пеню у розмірі 76680 грн. Однак, враховуючи важкий фінансовий стан відповідача судом на підставі п. 1 ст. 121 ГПК України надано відстрочку виконання судового рішення строком на 6 місяців та зменшено штрафну санкцію на 2000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом в частині відмови, зменшення розміру штрафу та надання судом відстрочки, ТОВ «Югтранзитсервіс – Агропродукт», позивач по справі, звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та неповно виявлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, з висновком суду щодо невірного нарахування пені не погоджується, оскільки розрахунок пені в даному випадку проведено відповідно до ст. 193 ГК України та п. 4.2 договору. Висновок суду щодо зменшення штрафу на 2000 грн. у зв’язку із складним фінансовим станом відповідача, вважає необґрунтованим, оскільки судом не з’ясовано реальний фінансовий стан відповідача, а відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення його від господарсько – правової відповідальності. Відстрочку виконання судового рішення строком на 6 місяців вважає безпідставною, оскільки знаючи матеріальний стан підприємства, відповідач все ж таки, уклав угоду №05-06 від 27.06.2007 р. та взяв на себе зобов’язання по виконанню цієї угоди. Просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2007 р. в частині: відмови у стягненні пені в сумі 76471,6 грн., зменшення суми штрафу в сумі 2000 грн., надання відстрочки судового рішення строком на 6 місяців та постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи апеляційної скарги та заперечує проти доводів відповідача.

СЗАТ ім. Кірова, відповідач по справі у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність та обґрунтованість судового рішення. Просить суд рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2007 р. по справі №1/372-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив хоча був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

В судовому засіданні від 29.01.2008 р. розгляд справи було відкладено до 19.02.2008 р. з метою витребування додаткових доказів.

За клопотанням представника позивача судовий процес здійснювався без застосування технічних засобів фіксації та за його згодою у судовому засіданні 19.02.08 р. було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Сутність спору: 27.06.2007 р. між ТОВ «Югтранзитсервіс - Агропродукт» (Підрядник) та СЗАТ ім. Кірова (Замовник) укладено договір №05-06 про надання послуг по збиранню урожаю (далі договір №05-06), відповідно до якого Підрядник зобов’язується провести збирання зернових культур на площах Замовника, які знаходяться на території сільської ради Чаплинського району Херсонської області (п. 2.1.1 договору).

Згідно до умов договору, відповідач зобов’язується здійснити попередню оплату в розмірі 1000 грн. та провести оплату по факту виконання послуг після закінчення робіт на підставі виставлених Підрядником рахунків протягом 2 банківських днів з моменту виставлення рахунку, який складається на підставі акту виконаних робіт (п. 2.5, п. 3.3 договору).

Взяті на себе зобов’язання по договору позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується актом виконаних робіт від 09.07.2007 р. на суму 143000 грн.

На підставі акту виконаних робіт з врахуванням зробленої відповідачем попередньої передоплати в розмірі 1000 грн. позивач направив відповідачу рахунок на суму 142000 грн., яку останнім 26.07.2007 р. сплачено частково в сумі 62000 грн.

Заборгованість в розмірі 80000 грн. за надані послуги згідно договору станом на 04.10.2007 р. відповідачем не сплачена.

Пунктом 4.2 договору №05-06 передбачено, що при несвоєчасному розрахунку за надані послуги по збиранню Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочки. При прострочці розрахунків більш ніж за 3 банківські дні Підрядник має право стягнути з Замовника одноразовий штраф у розмірі 10% від загальної вартості договору та в односторонньому порядку відмовитися від цього договору, а також виконання подальших послуг.

Стягнення з відповідача на користь позивача 80000 грн. заборгованості, 76680 грн. пені за неналежне виконання грошових зобов’язань та 8000 грн. штрафу було предметом спору в суді першої інстанції.

Рішенням господарського суду від 19.11.2007 р. позовні вимоги задоволено частково, з чим не погодився позивач.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Як свідчать матеріали справи взяті на себе зобов’язання за договором №05-06 про надання послуг по збиранню урожаю від 27.06.2007 р. в сумі 1430000 грн. відповідач виконав частково на загальну суму 630000 грн., де 1000 грн. попередня оплата та 62000 грн. оплата послуги після виконання роботи. Заборгованість в сумі 80000 грн. відповідачем до цього часу не погашена.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, взяті на себе зобов’язання за договором №05-06 відповідач в повному обсязі не виконав, а відтак заборгованість в сумі 80000 грн. підлягає стягненню.

Разом з тим, позивач за неналежне виконання відповідачем договірних зобов’язань відповідно до розрахунку розміру штрафних санкцій та пені просить стягнути з останнього на підставі п.4.2 договору №05-06 штрафні санкції в розмірі 84680 грн., де 76680 грн. пеня та 8000 грн. штраф, яка на думку колегія суддів підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 4.2 договору №05-06 передбачено, що при несвоєчасному розрахунку за надані послуги по збиранню Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочки. При прострочці розрахунків більш ніж за 3 банківські дні Підрядник має право стягнути з Замовника одноразовий штраф у розмірі 10% від загальної вартості договору та в односторонньому порядку відмовитися від цього договору, а також виконання подальших послуг.

Статтею 549 ЦК України наведено поняття неустойки де:

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. №543/96-ВР (далі Закон України №543/96-ВР) передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається із розрахунку розміру штрафних санкцій та пені вказаний розрахунок позивачем розраховано без врахувань, передбачених Законом України №543/96-ВР.

Крім того, позивачем не надано суду будь – яких доказів того, що саме 09.07.2007 р. ним на адресу відповідача було направлено рахунок на суму 142000 грн., оскільки відповідач стверджує, що вказаний рахунок отримано ним 19.07.2007 р., в підтвердження чого надано ксерокопію конверту датованого 19.07.2007 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів направлення рахунку саме 09.07.2007 р., то момент виставлення рахунку в сумі 142000 грн. слід вважати з моменту отримання відповідачем рахунку, а саме 19.07.2007 р., а отже пеня з урахуванням п. 3.3 договору №05-06 та Закону України №543/96-ВР із заборгованості в сумі 142000 грн. складає 124,49 грн. за період з 24.07.07 р. по 25.07.07 р., а починаючи з 26.07.2007 р. по 4.10.07 р. пеня із заборгованості в сумі 80000 грн. складає 2454,8 грн.

Таким чином, стягненню підлягає пеня на загальну суму 2579,29 грн., а відтак колегія судів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна суму пені, що підлягає стягненню складає 208,40 грн. у зв’язку з чим рішення в цій частині підлягає зміні.

Крім того, Пунктом 4.2 договору передбачено, що при прострочці розрахунків більш ніж 3 банківські дні Підрядник має право стягувати з Замовника одноразовий штраф у розмірі 10% від загальної вартості договору.

Заявлена позивачем сума в розмірі 8000 грн. штрафу відповідно до умов договору є обґрунтованою. Однак, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок господарського суду щодо зменшення суми штрафу до 2000 грн. на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В даному випадку господарський суд мотивовано зменшив суму штрафу, посилаючись на важке матеріальне становище підприємства, через що штрафна санкція підлягає стягненню з відповідача в розмірі 6000 грн. у зв’язку з важким матеріальним становищем відповідача.

Позивач не погоджується із висновком суду щодо надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення строком на 6 місяців, оскільки на його думку укладаючи угоду з позивачем відповідач міг прогнозувати свій прибуток, з твердженням якого колегія суддів не погоджується в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.96 р. № 02-5/333 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд обґрунтовано відстрочив виконання судового рішення на 6 місяців, оскільки як вбачається з матеріалів справи основним напрямком господарської діяльності СЗАТ ім. Кірова є сільське господарство, що пов’язане з сезонністю та залежністю від погодних умов.

При цьому суд правомірно врахував складне матеріальне становище відповідача, обумовлене несприятливими погодними умовами 2007 року та низьким рівнем урожайності основних рослинних культур, що підтверджується наданими підприємством довідками, звітами та висновками ТПП, що містяться у матеріалах справи та встановив цілком розумний строк для виконання судового рішення.

Слід також зазначити, що господарським судом Херсонської області в тексті судового рішення допущено описки, а саме в першому та другому абзацах описової частини рішення в назві відповідача та в п. 5 резолютивної частини рішення в частині надання відстрочки позивачу, тоді як із мотивувальної частини рішення випливає, що відстрочку виконання судового рішення надано відповідачу. Зазначені описки слід господарському суду виправити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс – Агропродукит» задовольнити частково, а рішення господарського суду Херсонської області від 19.11.2007 р. у справі №1/372-07 – змінити в частині стягнення пені.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства ім. Кірова, сел. Преображенка, Чаплинського району, Херсонської області вул. Кірова, 47 (код Єдиного державного реєстру 03784226, рахунок №260011983 в ХОД ВАТ «Райффайзен банк «Аваль», МФО 352093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс – Агропродукт», м. Берислав, Херсонської області, вул. 1 Травня, 205, (код Єдиного державного реєстру 33731096, рахунок № в ХОД ВАТ «Райффайзен банк «Аваль», МФО 352093) 80000 (вісімдесят тисяч) грн. основного боргу; за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню в розмірі 2579 (дві тисячі п’ятсот сімдесят дев’ять) грн. 29 коп.; 6000 (шість тисяч) грн. штрафу; 905 (дев’ятсот п’ять) грн. 74 коп. державного мита; 64 (шістдесят чотири) грн. 90 коп. витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Звільнити Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство ім. Кірова від сплати 2000 грн. штрафу. В решті позову відмовити.

Надати Сільськогосподарському закритому акціонерному товариству ім. Кірова відстрочку виконання судового рішення строком до 19 травня 2008 року.».

Зобов’язати господарський суд Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанову оформлено відповідно до ст.84 ГПК України 21.02.2008 р.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Кричмаржевський В.А. Мірошниченко М.В.