ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р.

Справа № 16/241-07-6287

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Л.В. Поліщук

суддів: Л.І. Бандури, Л.І. Бойко.

Згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 13 від 17.01.2008р. у зв’язку з хворобою судді В.Б. Туренко для розгляду справи утворено нову колегію у складі: головуючий суддя Л.В. Поліщук, судді Л.І. Бандура, Л.І. Бойко.

При секретарі судового засідання –О.О.Соломахіній,

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явився

від прокуратури - не з’явився

від відповідача –Д.А. Плачинда

3-і особи –не з’явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ТОВ „Астеліт”

на рішення господарського суду Одеської області від 15.10.2007р.

у справі № 16/241-07-6287

за позовом Прокурора Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Кілійської міської ради

до ТОВ „Астеліт”

за участю 3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ „Плюс Телеком”,

ДП з іноземними інвестиціями „Ериксон”

про знесення самочинного будівництва,

встановив:

Прокурор Кілійського району Одеської області 20 липня 2007 року звернувся з позовом в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Кілійської міської ради до ТОВ „Астеліт” про знесення за рахунок останнього самовільно зведеного об’єкту за адресою: м. Кілія, вул. Суворова, район Покровського собору. Одночасно прокурор просив вжити заходів до забезпечення позову шляхом припинення остаточного зведення базової станції мобільного зв’язку до набрання судового рішення законної сили. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ „Астеліт” проводить монтаж станції базового мобільного зв’язку без отримання відповідного дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю та оформлення проектної документації, тобто відповідач в самовільному порядку розпочав зведення вказаного об’єкту, що є порушеннями ст.9 Закону України „Про архітектурну діяльність”, ст.18 Закону України „Про основи містобудування”, ст.29 Закону України „Про планування і забудову територій”, а тому, згідно ст.376 ЦК України, самочинно зведений об’єкт підлягає знесенню (а.с.2-3).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.07.2007р. порушено провадження у справі із призначенням її до розгляду (а.с.1).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що обставини, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи (а.с.37).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.08.2007р. заява прокурора Кілійського району про вжиття заходів до забезпечення позову задоволена, ТОВ „Астеліт” заборонено здійснювати будівництво станції мобільного зв’язку до вирішення спору; за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТОВ „Плюс Телеком” та ДП з іноземними інвестиціями „Ерикссон” (а.с.52-54).

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.10.2007р. (суддя Железная С.П.), яке оформлено відповідно до вимог ст.84 ГПК України 22.10.2007р. позов задоволено, зобов’язано ТОВ „Астеліт” за власний рахунок знести самовільно збудований об’єкт, що розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, район Покровського собору; стягнуто судові витрати в загальній сумі 203,00грн.; заходи до забезпечення позову скасовані. Рішення мотивовано тим, що будівництво спірного об’єкту здійснювалось відповідачем без належним чином затвердженого проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, а тому згідно із ст.29 Закону України „Про планування і забудову територій”, ст.376 ЦК України вважається самовільним будівництвом і підлягає знесенню за рахунок відповідача (а.с.261-263).

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ „Астеліт” 25.10.2007р. звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В процесі розгляду апеляційної скарги ТОВ „Астеліт” надало дозвіл № 36 від 27.12.2007р., виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт базової станції мобільного зв’язку у м. Кілії по вул. Суворова, і просило у зв’язку з цим припинити провадження у справі. В судовому засіданні 24.01.2008р. скаржник уточнив свої вимоги і просив рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від позивача та 3-іх осіб не надійшли.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи з урахуванням вимог статті 101 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Статтею 23 Закону України „Про планування і забудову території” передбачено, що будівництво об'єктів містобудування має здійснюватися відповідно до проектної документації.

Згідно із ст.29 Закону України „Про планування і забудову територій” здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність” будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Як зазначено в ст. 28 Закону України „Про архітектурну діяльність”, власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.

Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000р. № 273, виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” передбачено, що підприємства, які здійснюють будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за проведення будівельних робіт без дозволу на їх виконання або без затвердженої проектної документації у розмірі 50 відсотків вартості цих робіт.

Прокурор при розгляді справи в суді першої інстанції посилався на те, що відповідач здійснює будівельні роботи без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженого проекту, а тому просить на підставі ст. 376 ЦК України зобов'язати ТОВ „Астеліт” знести за власний рахунок самовільно збудований об'єкт, що розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, район Покровського собору.

Згідно із ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи, листом за вих. № 187 від 18.04.2006р. Кілійським районним відділом земельних ресурсів було погоджено відведення ТОВ „Астеліт” земельної ділянки, площею 49 кв.м., у довгострокову оренду терміном на 49 років під розміщення базової станції мобільного зв’язку з земель громадської та житлової забудови. Лістом за вих. № 174 від 17.04.2006р. відділом містобудування та архітектури Кілійської районної державної адміністрації також було погоджено відведення земельної ділянки, площею 0,0049га у м. Кілія, по вул. Суворова (район Покровського собору) ТОВ „Астеліт” під розміщення базової станції мобільного зв’язку.

За висновком № 30 від 05.05.2006р. щодо вибору /відведення/ земельної ділянки під забудову Кілійської районної санітарно-епідеміологічної станції земельна ділянка, площею 0,0049 га, яка розташована у м. Кілія, вул. Суворова, визнана придатною для будівництва базової станції мобільного зв’язку. Згідно з висновком по відбору земельної ділянки під проектування та будівництво № 383 від 15.05.2006р. Придунайською регіональною інспекцією Державного управління екології та природних ресурсів в Одеській області вищевказана земельна ділянка також була визнана придатною для забудови базової станції мобільного зв’язку.

Рішенням Кілійської міської ради за № 48-V-4 від 27.07.2006р. відповідачу погоджено місце розташування земельної ділянки і надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки, площею 0,0049 га на території Кілійської міської ради по вул. Суворова (район Покровського собору) за рахунок незабудованих земель житлової та громадської забудови для розміщення базової станції мобільного зв’язку та надання йому цієї земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років.

Пізніше, на підставі договору оренди землі від 27.09.2006р., укладеного між Кілійською міською радою та ТОВ „Астеліт”, останнім було прийнято в строкове (на 49 років) платне користування вищеназвану земельну ділянку для розміщення станції мобільного зв’язку. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований 27.09.2006р. в Одеській регіональній філії державного підприємства „Центр державного земельного кадастру”. Актом від 05.09.2006р. межі вказаної ділянки були встановлені в натурі.

Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 19 від 15.06.2006р. ТОВ „Астеліт” надано дозвіл на виконання проектно-вишукувальних робіт на розміщення базової станції мобільного зв’язку на землях міської ради за адресою: м. Кілія, вул. Суворова.

На підставі архітектурно-планувального завдання № 59 від 30.03.2007р. відділу архітектури та містобудування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, а також завдання замовника, у 2007р. приватним підприємством „Бетта” (ліцензія сер АВ № 120755) було розроблено робочий проект „Базова станція № ОD 2801 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, біля Покровського собору”.

Вказаний проект був погоджений з Державною санітарно-епідеміологічною службою Одеської області висновком за вих.№ 1079 від 28.09.2007р., з Управлінням з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Одеській області листом за вих. №14-2084 від 21.09.2007р.

На момент прийняття рішення у даній справі здійснювалась комплексна державна експертиза робочого проекту “Базова станція № ОД 2801 за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, район Покровського собору”, що підтверджено листом № 02-450 від 13.09.07р., тобто відповідач приймав необхідні заходи для виконання встановлених вищевказаними законами правил.

Під час розгляду апеляційної скарги ТОВ „Астеліт” надало комплексний експертний висновок № 398 від 24.10.2007р. Одеської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи, яким був рекомендований до затвердження робочий проект „Базова станція мобільного зв'язку ТОВ „Астеліт” за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, район Покровського собору”, а також наданий з урахуванням цього висновку дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт вищевказаного об'єкту № 36 від 27.12.2007р.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи, що оформлення експертного висновку і надання Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням цього висновку дозволу на виконання будівельних робіт відбулося після прийняття місцевим господарським судом рішення та не залежало від ТОВ „Астеліт”, апеляційна інстанція розглянула справу з урахуванням цих доказів і дійшла висновку, що підстави, з яких прокурор просив знести самовільно збудований об'єкт, відпали.

Крім того, судова колегія зазначає, що вимоги про знесення об'єкту у зв'язку з неотриманням відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженого проекту не відповідають положенням частини 7 ст. 376 ЦК України, якою передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За проведення будівельних робіт без дозволу на їх виконання, як було зазначено вище, ст. 1 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” передбачений штраф у розмірі 50 відсотків від вартості цих робіт.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду слід скасувати, а в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2007р. у справі № 16/241-07-6287 скасувати, в позові відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                            Л.В.Поліщук

Суддя                                                                                Л.І. Бандура

Суддя                                                                                Л.І. Бойко