РІШЕННЯ

"05" лютого 2008 р.

Справа № 17/324-5101

Господарський суд Тернопільської
області

у складі

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарську
справу

За позовом
Акціонерно-комерційного банку “Імексбанк”, м. Одеса в особі Філії АКБ
“Імексбанк” у м. Тернополі, м. Тернопіль

до
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,
смт. Скалат Підволочиського району Тернопільської області

про стягнення
48935,77 грн.

Представник від:

позивача:
не з”явився

відповідача:
ОСОБА_1,  паспорт   НОМЕР_1.

Суть справи:

Представнику відповідача,
роз'яснено права та обов'язки учасників судового процесу у відповідності до
приписів ст.ст. 20, 22, 811 ГПК України.

Судом в порядку ст. 811
ГПК України фіксація  судового процесу
технічними засобами не здійснювалася через відсутність письмового клопотання
сторін.

Позивач -Акціонерно-комерційний
банк “Імексбанк”, м. Одеса в особі Філії АКБ “Імексбанк” у м. Тернополі, м.
Тернопіль, звернувся 26.12.2006 р. до господарського суду з позовною заявою до
відповідача -суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, який
проживає в смт. Скалат Підволочиського району
Тернопільської області, про стягнення 47338,53 грн. заборгованості по
кредитному договору за овердрафтом № 22 від 23.03.06р., з яких 45 000,00 грн.
несплаченого кредиту, 2237,83 грн. нарахованих та несплачених відсотків за
користування кредитом та 100,70 грн. нарахованої пені згідно умов кредитного
договору.

Одночасно з поданням позову про
стягнення заборгованості згідно кредитного договору, позивач просив забезпечити
позов шляхом накладення арешту на рахунок, що належить відповідачу у справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються
копією договору кредиту за овердрафтом № 22 від 23.03.06 р., розрахунками суми
заборгованості по кредитному договору за овердрафтом, розміру несплачених
відсотків за користування кредитом та пені, листом-претензією № 569/04 від
29.09.06р. про сплату боргу, платіжним дорученням № 3 від 23.03.06 р., іншими
матеріалами.

В ході судового розгляду позивач
двічі звертався із заявами про уточнення (збільшення) позовних вимог (№37/04
від 17.01.2007 р. та № 125/04 від 13.02.2007 р. як додаток до заяви від
17.01.2007 р.), відповідно до яких
просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 48935,77 грн., з
них: 45 000,00 грн. несплаченого кредиту, 3769,05 грн. нарахованих та
несплачених відсотків за користування кредитом та 166,72 грн. пені нарахованої
за період з 01.09.2006 р. по 16.01.2007 р. згідно умов договору № 22 від
23.03.2006 р. Зважаючи, що заяви про уточнення позовних вимог відповідають
правам позивача, встановленим ст. 22 ГПК України, господарським судом
задоволено заяви та, відповідно, розгляд справи, проводиться з урахуванням
збільшених позовних вимог.

Відповідач
в судових засіданнях та в письмовому поясненні, наданому суду, вимоги банку не
визнає, вважає їх безпідставними і стверджує, що в жодному банку кредитів не
оформив, документів на оформлення не підписував, згоди на оформлення кредиту не
надав, кредитними коштами не розпоряджався.

На обґрунтування наведеного,
відповідачем надано копію заяви від 26.09.2006р., поданої до органів УБОЗ УМВС
України в Тернопільській області про притягнення до кримінальної
відповідальності працівників “Імексбанку”, котрі без згоди та відому підприємця
оформили на його ім'я кредит в розмірі 50 000 грн.; копію висновку експерта №
2096 судово-криміналістичної почеркознавчої експертизи, проведеної 22.12.2006р.
Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових
експертиз в ході розслідування кримінальної справи № 162543, згідно якого
встановлено, що підпис на договорі кредиту за овердрафтом № 22 від 23.03.2006р.
виконаний не ОСОБА_1, заява на видачу кредиту від 23.03.2006р., бізнес-план,
анкета позичальника, інші документи -виконано ОСОБА_2.

З метою об'єктивного розгляду спору
по суті та оцінки належності доказів щодо встановлення факту достовірності
підпису підприємця ОСОБА_1 платіжному дорученні № 3 від 23.03.06р. про
перерахування суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_3   44 500 грн. за ячмінь, підпис на яких
відповідачем заперечується, а платіжний документ не був предметом дослідження
експертом судово-криміналістичної почеркознавчої експертизи, проведеної
22.12.2006 р. Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз в ході розслідування кримінальної справи № 162543,
та, згідно поданої позивачем заяви №44/04 від 22.02.2007р. про призначення
експертизи, господарським судом згідно ухвали від 22.02.2007 р. в порядку ст.
79 ГПК України провадження у даній справі зупинено та призначено
судово-почеркознавчу експертизу. Одночасно в порядку ст. 65 ГПК України з метою
відібрання експериментальних зразків підписів та почерку підприємця ОСОБА_1 та
надання можливості сторонам представити оригінали кредитного договору за
овердрафтом № 22 від 23.03.2006р.; платіжного доручення № 3 від 23.03.06р.
викликано представників сторін на 22.03.07 р.

- 22.03.2007р. позивачем подано
заяву № 749-1/04, в якій повідомлено про неможливість представити оригінали
документів, витребуваних судом для проведення експертизи по причині їх
вилучення прокуратурою Підволочиського району в якості речових доказів по
кримінальній справі № 162543, порушеній відносно громадянина ОСОБА_2 та
службових осіб Тернопільської філії АКБ “Імексбанк” за ознаками злочинів,
передбачених ст. 191 ч.5, ст. 366 ч.2 та ст. 222 ч.2 КК України.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, натомість подав суду клопотання від 21.03.2007 р. (вх. №13320 (н))
про зупинення провадження у справі до закінчення слідства з кримінальної справи
№ 162543 та клопотання від 22.03.2007 р. (вх. № 13381 (н), № 13380 (н)) про
відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору до 01.05.2007
р.

- 29.05.2007 р. (вх. номер 15910)
Прокуратурою Підволочиського району повідомлено господарський суд про
проведення перевірки в порядку статті 97 КПК України по матеріалах судової
справи № 17/324-5101, за результатами якої 27.04.2007 р. слідчим прокуратури
району відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1, жителя м.
Сакалат Підволочиського району за фактом шахрайства з фінансовими ресурсами,
підроблення документів та службового підроблення за ознаками злочинів,
передбачених статтями 222, 358, 366 КК України на підставі п.2 ч.1 статті 6 КПК
України за відсутністю складу злочину.

- 17.01.2008 р. судом, з
урахуванням поданої АКБ “Імексбанк” у м. Тернополі заяви № 31/04 (вх. №
8433  від 16.01.2008 р.), у зв'язку з
набранням законної сили вироку Тернопільського міськрайонного суду по
кримінальній справі № 162543, поновлено провадження у справі.

Представник позивача в судове
засідання 05.02.2008 р. не з'явився, хоча про час, дату та місце слухання
справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача, дослідивши додатково представлені докази, які
мають значення для вирішення справи по суті, суд відмовляє позивачу у
задоволенні позовних вимог, виходячи з такого:

Як стверджує позивач, 23 березня
2006 року між Акціонерно-комерційним банком “Імексбанк”, м. Одеса в особі
Філії АКБ “Імексбанк” у м. Тернополі (далі-Кредитор) та суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 (далі-Позичальник) укладено
договір кредиту за овердрафтом № 22, відповідно до умов якого Кредитор
зобов'язався надавати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового
використання шляхом сплати з поточного рахунку Позичальника, відкритого в АКБ
"Імексбанк", розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний
залишок на такому поточному рахунку, але в межах визначеного договором
ліміту-овердрафту (45 000 грн.), а Позичальник зобов'язувався сплачувати
Кредитору за користування овердрафтом
проценти в розмірі та строки, обумовлені договором, та комісію в розмірі
та порядку, визначеному п. 2.7. договору.

Пунктами 1.1.2. та 2.4.1. договору
овердрафту строк користування овердрафтом встановлено сторонами до 01 грудня
2006 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 18
(вісімнадцяти) відсотків річних.

Надання кредиту за овердрафтом
позивач підтверджує розпорядженням від 23.03.2006 року на встановлення ліміту
заборгованості у розмірі 45 000,00 гривень по рахунку СПД - фізичної особи
ОСОБА_1 НОМЕР_1 з підтвердженням сплати платіжних документів Позичальника за
рахунок кредитних коштів (платіжне доручення № 3 від 23.03.2006 р. про
перерахування відповідачем суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі
ОСОБА_3 коштів в сумі 44 500 грн. в якості оплати за ячмінь на підставі
виставленого рахунку № 4 від 23.03.2006 р.).

За твердженням позивача, суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1., порушуючи вимоги п.п. 1.1.2,
3.3.4. та 3.3.5. кредитного договору, а саме не виконуючи в обумовлені строки
зобов'язань по поверненню овердрафту за кредитним договором, допустив
заборгованість по сплаті кредиту, розмір якої станом на 16.01.07 р., становить
45000,00 грн.

Окрім того, пунктом 2.4.1.
кредитного договору передбачена сплата відсотків за весь час фактичного
користування кредитом згідно п.п. 2.4.3., 2.5. та 2.6. договору.

Згідно розрахунку суми позову,
позивачем нараховано відсотки на залишок заборгованості за період  з 23 березня 2006 року  по 16 січня 2007 року включно, що становить,
з урахуванням часткової сплати, 3769 (три тисячі сімсот шістдесят дев'ять) грн.
05 коп.

Далі, пунктом 4.1 договору
передбачено, що у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів
та/або комісій, визначених п.п. 2.7., 2.8. договору, Позичальник сплачує банку
пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки, але
не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Згідно поданої заяви та розрахунку
суми пені, відповідачу нараховано за період з 01.09.2006 р. по 16.01.2007 р.
166,72 грн. пені.

У відповідності до статті 11
Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України договір
є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських
зобов'язань), які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України та статтями 525, 526,
530  ЦК України повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором
або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

До спірних правовідносин за
кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, які
регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 гл. 71 ЦК
України, або не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк
зобов'язується надати  грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач вимоги банку не визнає в
повному обсязі та стверджує, що кредитного договору за овердрафтом № 22 не
підписував, кредитними коштами банку не розпоряджався, платіжного доручення не
складав та не підписував, будь-яких інших документів, необхідних для оформлення
кредиту, не підписував .

Як вбачається з листа-відповіді,
наданого Прокурором Підволочиського району на звернення підприємця ОСОБА_1 з
приводу безпідставного оформлення на його ім'я кредитного договору за
овердрафтом у Тернопільській філії АКБ “Імексбанк”, 09.11.2006р. за даним
фактом слідчим прокуратури Підволочиського району було порушено кримінальну
справу № 162543 відносно головного бухгалтера ППП „Олімп” ОСОБА_2, директора
філії АКБ „Імексбанк” у м. Тернополі ОСОБА_4 та тимчасово виконуючої обов'язки
начальника кредитного відділу банкуОСОБА_5 за фактом зловживання службовим
становищем, що спричинило тяжкі наслідки, та службового підроблення, що
спричинило тяжкі наслідки, під час видачі кредиту СПД ФО ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 364
КК України, і матеріали кримінальної справи 07.03.2007 р. направлено до
Підволочиського районного суду.

20.07.2007 р. Тернопільським
міськрайонним судом винесено обвинувальний вирок в кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, (вирок набрав
законної сили), згідно якого підсудних визнано винними у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 ч. 5 ст. 191 КК України. Як вбачається з
пояснень ОСОБА_2, які викладені на сторінці 34 вироку Тернопільського
міського суду документи, необхідні для отримання кредиту в банк підроблено
та подано ним особисто без відома позичальника -підприємця ОСОБА_1

Вина підсудних встановлена та
доведена сукупністю проаналізованих судом доказів, зокрема показами свідків,
висновком судово-криміналістичної почеркознавчої експертизи за № 2096 (аркуш
вироку 48-49) та доказами, зібраними в ході досудового слідства (стор. вироку
51-53).

Згідно приписів  ст. ст. 43, 33  ГПК України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами, а  господарський суд, згідно
ст. 43 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 35 ГПК України
вирок суду з кримінальної справи, що набрав чинності, є обов'язковим
для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні
дії та ким вони вчинені.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків, а згідно  ч. 3, 4 ст.
203 цього кодексу, волевиявлення учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі та має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 статті 180
ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені
угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських
зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

З урахуванням вищенаведених
положень закону, спираючись на факти, встановлені вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 20.07.2007 року, винесеного по кримінальній справі №
162543, що мають преюдиційне значення при вирішенні даного господарського
спору, висновок прокуратури Підволочиського району, наданого за результатами
проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України по справі № 17/324-5101 про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу
злочинів, передбачених ст.ст. 222, 358, 366 КК України,  суд дійшов висновку, що хоч текст договору
за овердрафтом № 22 від 23.03.06р., на якому ґрунтуються позовні вимоги, і підписано
підприємцем ОСОБА_1, проте дії підприємця не були спрямовані на реальне
настання правових наслідків, оскільки вчинені шляхом обману без відома
останнього, інші документи, необхідні для отримання кредиту за овердрафтом від
імені відповідача підписано особисто ОСОБА_2.; кредитні кошти, надані банком в
якості кредиту, суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 не
отримано, вину підприємця не доведено, тому вимоги про стягнення заборгованості
по кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та пені в примусовому
порядку з посиланням на порушення відповідачем як позичальником умов договору №
22 від 23.03.2006 р. є безпідставними, неправомірними та необґрунтованими,
відтак, такими, що не підлягають до задоволення.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги
не підлягають до задоволення, клопотання позивача про накладення арешту на
поточний рахунок відповідача з метою забезпечення позову судом відхиляється.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати за розгляд спору покладаються на позивача у справі. Разом з тим,  надмірно сплачене державне мито в розмірі
34,64 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету згідно ст. 47 ГПК
України.

За згодою відповідача у судовому
засіданні 05 лютого 2008 р. оголошено лише вступну та результативну частини
рішення відповідно до статті 85 ГПК України.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.ст. 174, 179, 180, 184, 193
ГК України,  ст.ст. 11, 16, 525, 526,
1054 ЦК України, ст. ст. 42-47, 22, 28, 33, 34, 43, 44,
47, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити.

2. Повернути Акціонерно-комерційному банку "Імексбанк", м.
Одеса, вул. Гагаріна, 12-а, ідент. код 20971504 в особі Філії АКБ
"Імексбанк" у м. Тернополі, м. Тернопіль, вул. Майдан Мистецтв, 6,
ідентифікаційний код 26310442 з державного бюджету України - 34,64 грн.
надмірно сплаченого державного мита.

Видати довідку після набрання рішенням
законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення
"_08_"_лютого____2008 року через місцевий господарський суд.

Суддя