ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.12.08 р.                     Справа № 38/184

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Приватного підприємства “Герон” м. Дебальцеве Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м. Краматорськ Донецької області

про стягнення 82 930грн.51коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Чічіна І.В. представник за дов. № б/н від 05.11.2008р.

від відповідача: не з’явився

Суть справи:

Позивач, Приватне підприємство “Герон” м.Дебальцеве Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м.Краматорськ Донецької області про стягнення суми основного боргу з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 73 627грн.37коп., пені за весь час прострочення у розмірі 8 176грн.22коп. та 3% річних за користування чужими грошовими коштами за весь час прострочення у розмірі 1 126грн.92коп., а всього 82 930грн.51коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір від 04.02.2008р. №02/03-08.

31.10.2008р. на адресу господарського суду. надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 28.10.2008р. № 14/4-20/1962, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 33270838) та знаходиться за адресою: 84313, Донецька область, м.Краматорськё вул.Орджонікідзе,10. Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, витребувані документи не представив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою канцелярії суду та повернутими на адресу суд поштовими повідомленнями № 10141946 та № 10141954 з позначкою “за закінченням терміну зберігання”, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

19.11.2008р. від позивача на адресу господарського суду надійшли доповнення до позовної заяви №б/н від 11.11.2008р., в яких позивач надає роз’яснення щодо підстав стягнення 3% річних та суми інфляційних витрат та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доповнення до позовної заяви судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи

Розгляд справи відкладався, у зв’язку з неявкою відповідача у судове засідання та необхідністю представленням позивачем додаткових документів.

01.12.2008р. позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог від 24.11.2008р. № 101 та докази її направлення відповідачу, в якій просить суд стягнути з відповідача попередню оплату за непоставлену продукцію, яка була перерахована на підставі договору № 02/03-08 від 04.02.2008р. платіжними дорученнями № 6262 від 06.02.2008р. № 667 від 25.02.2008р. на суму 69 953,33 грн. та суму пені на підставі п.7.1 договору у розмірі 8 176,22 грн, від стягнення інфляційних у розмірі 3 674,04 грн. та 3% річних у сумі 1 126,92 грн. позивач відмовився.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноваженого представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

04.02.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м.Краматорськ Донецької області (далі-відповідач, за договором – продавець) та Приватним підприємством “Герон” м.Дебальцеве Донецької області (далі-позивач, за договором - покупець) був укладений договір №02/03-08 ( далі – договір), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов’язався поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі-товар) згідно специфікаціям, які є невід’ємною частиною договору.

Специфікацією №1 від 04.02.2008р. до договору № 02/03-08 від 04.02.2008р. сторони визначили найменування товару, марку сталі, масу, кількість, ціну без ПДВ та суму в грн. з урахуванням ПДВ. Крім того, сторони зазначили загальну суму продукції, яка постачається за даною специфікацією, яка складає 22 809,60грн. Пунктом 1 зазначений строк поставки: протягом 30 днів з моменту отримання 50% передплати. Пунктом 2 зазначені умови оплати: передплата 50%, 50% - по факту повідомлення про готовність продукції з правом дострокової поставки. Дана специфікація є невід’ємною частиною договору, підписана сторонами та скріплена печатками підприємств у встановленому порядку.

Специфікацією №2 від 12.02.2008р. до договору № 02/03-08 від 04.02.2008р. сторони визначили найменування товару, марку сталі, масу, кількість, ціну без ПДВ та суму в грн. з урахуванням ПДВ. Крім того, сторони зазначили загальну суму продукції, яка постачається за даною специфікацією, яка складає 58 548,53грн. Пунктом 1 зазначений строк поставки: протягом 30 днів з моменту отримання 50% передплати. Пунктом 2 зазначені умови оплати: передплата 50%, 50% - по факту повідомлення про готовність продукції з правом дострокової поставки. Дана специфікація є невід’ємною частиною договору, підписана сторонами та скріплена печатками підприємств у встановленому порядку.

У відповідності з положеннями специфікації №1 від 04.02.2008р. відповідачем було виставлено рахунок-фактуру до оплати №СФ-0000009 від 06.02.2008р., який передбачав сплату товару на загальну суму 22 809,60грн., що підтверджено відповідними доказами.

В свою чергу покупець в цей же день зробив часткову передплату (50%) у розмірі 11 408,80грн., що підтверджено платіжним дорученням №626 від 06.02.2008р., та відповідач до 07.03.2008р. повинен був поставити позивачу товар.

У відповідності з положеннями специфікації №2 від 12.02.2008р. відповідачем було виставлено рахунок-фактуру до оплати №СФ-0000012 від 12.02.2008р., який передбачав сплату товару на загальну суму 58 548,53грн., що підтверджено відповідними доказами.

За узгодженням з відповідачем, 25.02.2008р. позивачем було оплачено всю суму за рахунком №СФ-0000012 від 12.02.2008р. на загальну суму 58 548,53грн., що підтверджено платіжним дорученням №667 від 25.02.2008р., та строк поставки товару сплинув 26.03.2008р.

У зв’язку з тим, що у встановлені строки продукція не була поставлена, позивач направив відповідачу претензію від 19.03.2008р. № 194, в якій позивач відмовився від договору та звернувся до відповідача з вимогою повернути суму попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп. згідно специфікацій №1, №2, суму неустойки та 3% річних станом на день оплати.

До теперішнього часу відповідач не поставив позивачеві продукцію, не повідомив про причини невиконання ним обов’язку щодо умов договору №02/03-08 від 04.02.12008р.

У зв’язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп.

Відповідно до п. 7.1 договору у разі порушення строку оплати або відвантаження товару винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховувалася пеня, від суми несплати або недопоставки товару, у випадку пред’явлення претензії.

Таким чином, позивач наполягає на стягненні з відповідача суми пені за весь час прострочення у розмірі 8 176грн.22коп.

Позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 3 674грн.01коп. та 3% річних у розмірі 1 126грн.92коп.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач наполягає на стягненні з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп. та суми пені за весь час прострочення у розмірі 8 176грн.22коп.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір №02/03-08 від 04.02.2008р., специфікації №1 від 02.04.2008р., №2 від 12.02.2008р., копії рахунків №СФ-0000009 від 06.02.2008р., №СФ-0000012 від 12.02.2008р., копії платіжних доручень № 626 від 06.02.2008р. №667 від 25.02.2008р., претензію №194 від 19.03.2008р., доповнення до позовної заяви №б/н від 11.11.2008р., заяву про уточнення позовних вимог, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором в силу приписів п. 2 ст. 193 ГК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Частиною другою ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп. є обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання.

Договором (п. 7.1) передбачено, що у разі порушення строку оплати або відвантаження товару винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховувалася пеня, від суми несплати або недопоставки товару, у випадку пред’явлення претензії.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 8 176грн.22коп. за порушення строків поставки продукції обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Провадження у справі про стягнення інфляційних у сумі 3 674,04 грн. та 3% річних 1 126,92 грн. слід припинити, оскільки позивач відмовився від позову в цій частині.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 549, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 78, п.4 ст. 80, 82, 84, 85,90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства “Герон” м.Дебальцеве Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м.Краматорськ Донецької області про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп., пені за весь час прострочення у розмірі 8 176грн.22коп., а всього 78 129грн.55коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м.Краматорськ Донецької області (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул.Орджонікідзе,10, поштова адреса: 84501, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Дворова,14, а/с 83, р/р 6100 в АКІБ “УкрСибБанк”, МФО 351005, ) на користь Приватного підприємства “Герон” м.Дебальцеве Донецької області (юридична адреса: 84703, Донецька область, м.Дебальцеве, вул,Октябрська,84, поштова адреса: 83052, м.Донецьк, вул.Східна,5, р/р 80 в АБ “УкрБізнесБанк”, МФО 334969, ) суму попередньої оплати у розмірі 69 953грн.33коп., пеню у розмірі 8 176грн.22коп., а всього 78 129грн.55коп. та держмито у розмірі 829грн.31коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Припинити провадження у справі щодо стягнення інфляційних у сумі 3 674,04 грн. та 3% річних 1 126,92 грн. у зв”язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

В адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ковальське та ливарне виробництво” м.Краматорськ Донецької області направити окрему ухвалу.

Рішення оголошено у судовому засіданні 01.12.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 5 примірника:

1 – до справи

4 – сторонам у справі