ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.11.08 р.                     Справа № 9/174

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів”, м.Ромни

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ”, м.Горлівка

про стягнення 79 300грн.22коп.

В засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Кучеров Д.В. – представник (за довіреністю №700 від 17.10.2008р.); Кібець С.В. – представник (за довіреністю №792 від 21.11.2008р.); Соломка Т.О. – представник (за довіреністю №793 від 21.11.2008р.);

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів”, м.Ромни звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ”, м.Горлівка про стягнення заборгованості в розмірі 79 300грн.22коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 77 349грн.15коп. та пені в розмірі 1 951грн.07коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки товару №105 від 12.02.2007р., додаткові угоди до договору №1 від 27.04.2007р., №2 від 01.06.2007р., №3 від 30.04.2007р., товарно-транспортні накладні №6634 від 25.08.2008р., №7244 від 25.08.2008р., №7199 від 21.08.2008р., довіреності на отримання ТМЦ серії НБЙ №597939 від 23.08.2008р., серії НБЙ №597940 від 27.08.2008р., акт звірки взаєморозрахунків від 30.09.2008р.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою господарського суду від 01.10.2008р. заявлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов не представив, у судове засідання не з`явився, тому згідно ст.75 Господарського процесуального Кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №14/4-20/1697 від 13.10.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ”, м.Горлівка станом на 13.10.2008р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

25.11.2008р. через канцелярію господарського суду позивачем надана заява б/н та дати, відповідно з якою останній зменшує розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 73 437грн.40коп. В іншій частині позовні вимоги залишені без змін.

Суд розглядає зменшені позовні вимоги.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд встановив:

12.02.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів”, м.Ромни та Товариством з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ”, м.Горлівка укладений договір поставки товару №105, відповідно з яким продавець (позивач) зобов`язується передати у власність покупцю (відповідачу) певний товар, а покупець зобов`язується приймати та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до наданої позивачем довідки №784 від 18.11.2008р., останній зазначає, що правовідносини між сторонами виникли на підставі вищезазначеного договору. Будь-які інші господарські взаємовідносини, ніж ті, що виникли за договором поставки №105 від 12.02.2007р., з ТОВ „ІДІЛІЯ”, м.Горлівка відсутні.

Таким чином, між сторонами виникли господарські правовідносини щодо поставки товару за договором поставки №105 від 12.02.2007р.

На виконання умов договору, позивачем на адресу відповідача була здійснена поставка товару на загальну суму 89 315грн.46коп., що підтверджується товарно-транспортними накладними №6634 від 25.08.2008р., №7244 від 25.08.2008р., №7199 від 21.08.2008р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Фактичне отримання відповідачем зазначеного товару підтверджується підписом представника відповідача на зазначених накладних в графі „отримав” та печаткою підприємства, а також довіреностями на отримання ТМЦ серії НБЙ №597939 від 23.08.2008р., серії НБЙ №597940 від 27.08.2008р. (копії довіреностей додані до матеріалів справи).

Пунктом 6.1 договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №3 від 30.04.2008р.) встановлено, що розрахунки за неоплачений поставлений товар проводяться покупцем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця коштів, які повинні надійти на розрахунковий рахунок продавця не пізніше двадцять першого календарного дня з моменту отримання товару або готівкою в той же строк безпосередньо в касу продавця.

За приписом ч.1 ст530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За твердженням позивача, всупереч вимогам договору та закону, відповідач неповністю оплатив вартість отриманого товару, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 73 437грн.40коп.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на адресу позивача надісланий гарантійний лист б/н та дати, відповідно з яким ТОВ „ІДІЛІЯ” визнає заборгованість в розмірі 73 437грн.40коп. та зобов`язується погасити зазначену суму в строк до 25.09.2008р.

Листом №117 від 12.09.2008р. позивач погодився з проханням відповідача та надав відстрочку по платежу даної заборгованості до 25.09.2008р.

Таким чином, сторони за власною ініціативою змінили умови договору щодо строку оплати товару. Враховуючи зазначене, кінцевим строком виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару є 25.09.2008р.

Як зазначено позивачем, на момент подання позовної заяви заборгованість відповідача в розмірі 73 437грн.40коп. не погашена.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Зобов’язанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку продукції, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим за останнім виникла заборгованість в розмірі 73 437грн.40коп.

Зазначена заборгованість відображена в акті звірки взаєморозрахунків від 30.09.2008р., який підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками підприємств (копія акту залучена до матеріалів справи).

Для всебічного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд ухвалою від 11.11.2008р. зобов`язав відповідача надати письмові пояснення стосовно наявності підписів та печаток на транспортних накладних №7199 від 21.08.2008р., №6634, №7244 від 25.08.2008р., акті звіряння та наявності довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей НБЙ №597939 від 23.08.2008р., НБЙ №597940 від 27.08.2008р.

Однак вимоги суду відповідачем не виконані, відповідні пояснення не надані.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за поставлений товар, суд робить висновок, що сума боргу в розмірі 73 437грн.40коп. не погашена до теперішнього часу.

З огляду на викладене, враховуючи фактичне отримання відповідачем поставленого товару, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів”, м.Ромни в частині стягнення основного боргу в розмірі 73 437грн.40коп. є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов’язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановлених законом або договором мір відповідальності.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що у випадку несвоєчасної або неповної оплати товару в термін, передбачений в п.6.1 договору, покупець зобов`язаний, відповідно до ст.625 ЦК України, сплатити на користь продавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення платежу, а також 3% річних від простроченої суми, та, відповідно до ст.549 ЦК України, пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (але не більше розміру, встановленого законодавством), а продавець залишає за собою право призупинити виконання п.1.1 договору. Нарахування пені здійснюється незалежно від строку, на який буде прострочено виконання зобов`язання, і припиняється лише в момент повного виконання покупцем зобов`язання.

Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що сторони в договорі за прострочення сплати платежу мають право встановити пеню, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищезазначеного пункту договору та з урахуванням положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” позивачем нарахована пеня в розмірі 1 951грн.07коп. за період прострочення з 01.01.2008р. по 23.09.2008р.

Розглянувши розрахунок позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

При встановлені моменту виникнення обов`язку відповідача щодо оплати отриманої продукції, позивач визначає дату 01.01.2008р.

Однак, як вище встановлено судом, кінцевим строком виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару є 25.09.2008р. Тобто, моментом початку нарахування пені є 25.09.2008р.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що пеня нарахована позивачем до моменту, коли відповідні нарахування повинні бути здійснені, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1 951грн.07коп. є необґрунтованими, а відтак підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають розподілу між сторонами в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів”, м.Ромни до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ”, м.Горлівка про стягнення заборгованості в розмірі 75 388грн.47коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 73 437грн.40коп. та пені в розмірі 1 951грн.07коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ІДІЛЛІЯ” (за адресою: пр.Леніна, 231, м.Горлівка, Донецька область, 84629, р/р 0618 у ДРУ КБ „Приватбанк”, МФО 335496, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Роменський завод продовольчих товарів” (за адресою: вул.Пролетарської солідарності, №53, м.Ромни, Сумська область, 42000, р/р 6800 у АКІБ „УкрСиббанк” м.Харків, МФО 351005 ,) суму основного боргу в розмірі 73 437грн.40коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 734грн.37коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 109грн.27коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 25.11.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя