ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 16/411

22.01.08

За позовом          Заступника прокурора Деснянського району міста Києва

в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України

До          Київської міської ради

Третя особа Закрите акціонерне товариство «Ринок «Лісовий»

Про визнання недійсним рішення

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від прокурора не з‘явився

від позивача не з‘явився

від відповідача не з‘явився

від третьої особи Мироненко В.Л. –дор., Козлов Г.О. –дор.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступником прокурора в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України пред‘явлені вимоги про визнання недійсним рішення Київської міської ради № 989/1650 від 26.06.2007 р. «Про передачу закритому акціонерному товариству «Ринок Лісовий»земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва».

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ЗАТ «Ринок Лісовий» Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київської міською санітарно –епідеміологічною станцією, Управлінням охорони навколишнього природного середовища, Головним управлінням культури, мистецтв та охорони культурної спадщини не погоджений. Зазначає, що рішення № 989/1650 не відповідає вимогам ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України та вимогам інших норм земельного законодавства.

Позивач - Державне агентство земельних ресурсів України письмових пояснень на позов не надав.

Відповідач - Київська міська рада у відзиві на позов проти позову заперечує, пояснює, що Київською міською радою рішення прийнято в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства. Проект відведення земельної ділянки був погоджений органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно –епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини та отримав позитивний висновок державної землевпорядної експертизи. Вважає, що рішення Київради прийняте у встановленому порядку і не порушує прав та інтересів позивачів.

Третя особа - ЗАТ «Ринок Лісовий»у поясненнях на позовну заяву зазначає, що обґрунтування вимог прокурора є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і діючому законодавству. Єдиним суб‘єктом права власності у земельних правовідносинах є Київська територіальна громада в особі Київради, що на правах власника користується і розпоряджається земельним фондом міста у спосіб визначений діючим законодавством.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 р. № 989/1650 «Про передачу закритому акціонерному товариству «Ринок «Лісовий»земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва»затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки закритому акціонерному товариству «Ринок «Лісовий»для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва, припинено Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги право користування частиною земельної ділянки, оформленої відповідно до п.6 рішення Київської міської ради від 24.05.2001р. № 323/1299 площею 0,56 га, та передано закритому акціонерному товариству «Ринок «Лісовий» в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,56 га для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва.

Заступник прокурора звернувся з вимогами в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України про визнання недійсним вказаного рішення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ЗАТ «Ринок Лісовий»для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київської міською санітарно –епідеміологічною станцією, Управлінням охорони навколишнього природного середовища, Головним управлінням культури, мистецтв та охорони культурної спадщини не погоджений.

Посилається на Регламент розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15 липня 2004 р., ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Позов заявлений прокурором в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 квітня 2007 р. N 614, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони навколишнього природного середовища. Агентство забезпечує реалізацію державної політики та управління у сфері регулювання земельних відносин, використання, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, а також міжгалузеву координацію та державне регулювання у сфері встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором та позивачем не надано суду доказів, які б підтвердили наявність підстав для визнання рішення Київської міської ради від 26.06.2007 №989/1650 „Про передачу закритому акціонерному товариству „Ринок Лісовий" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва".

Київською міською радою, в межах своїх повноважень, визначених статтею 13 Конституції України, відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", було прийнято рішення від 26.06.2007 №989/1650 "Про передачу закритому акціонерному товариству „Ринок Лісовий" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва", яким закритому акціонерному товариству „Ринок „Лісовий" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,56 га для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва.

Проект відведення земельної ділянки, в свою чергу, відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України, був погоджений органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини та отримав позитивний висновок державної землевпорядної експертизи.

На виконання рішення Київської міської ради від 26.06.2007 № 989/1650 між Київською міською радою та закритим акціонерним товариством „Ринок „Лісовий" було укладено договір оренди земельної ділянки на вул. Миропільській, 2, який зареєстрований від 04.12.2007 №62-6-00446.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює продаж земель сільськогосподарського призначення, крім земель, переданих у приватну власність, та земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов”язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному випадку це стосувалося прокурора та позивача, що мали довести факт невідповідність оспорюваного рішення Київради вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції відповідача, а також порушення у зв'язку з прийняттям оспорюваного рішення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як підставу своїх вимог.

Таких доказів суду не надано.

Таким чином, Київська міська рада, приймаючи оспорюване рішення, діяла у відповідності до вимог законодавства та не вийшла за межі наданих їй повноважень.

Отже, рішення Київської міської ради від 26.06.2007 №989/1650 „Про передачу закритому акціонерному товариству „Ринок Лісовий" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування ринку по продажу виробів з металу на вул. Миропільській, 2 у Деснянському районі м. Києва" прийняте компетентним органом - Київською міською радою, в межах наданих їй повноважень та в порядку встановленому чинним законодавством, і не порушує прав та інтересів позивачів.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не грунтуються на чинному законодавстві України, не доведені прокурором та позивачем належними та допустимими доказами, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя

О.М.Ярмак

Рішення підписано 04.02.2008 р.