донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.02.2008 р.                                                              справа №44/4

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ткаченко В.І-паспорт,

від відповідача:

Харакоза К.С.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

30.11.2007 року

по справі

№44/4

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажник" м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" м.Донецьк

про

стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені у загальному розмірі 290106,02грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" м.Донецьк подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 30.11.2007р. по справі №44/4.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Мєзєнцев Є.І.) частково задовольнив позов товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажник" до товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені у загальному розмірі 287332,46грн. В решті позовних вимог відмовив. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажник" суму боргу та санкцій 287332,46грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 116,87грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 2873,32грн. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення експертизи №1290/25 від 06.06.2007р. у розмірі 1942,53грн. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажник" на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення експертизи №1290/25 від 06.06.2007р. у розмірі 18,75грн. Відповідно до п.1 ст.8 Декрету Міністрів України "Про державне мито" зайво сплачене державне мито у сумі 0,96грн., перераховане товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажник" за квитанцією від 16.01.2007р. повернув.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

16.05.2005р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажник" (Субпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Стройсервіс" (Підрядник) був укладений договір будівельного субпідряду №16-05/2005.

Відповідно до п.1.1. договору Підрядник доручає, а Субпідрядник приймає на себе виконання робіт: 1)технічне переозброєння обжимного цеху в прольоті Д-Ж. 2)Установка запалювально-відпускного агрегату фірми CAN-ENG. 3)Установка 1-ї та 2-ї секцій розкатувального рольчанга перед кліттю 900 ЗАТ "ММЗ "Істіл" (Україна)

Згідно з п.1.2. договору об"єм, характер та вартість робіт, передбачених у п.1.1. договору визначається проектно-кошторисною документацією, узгодженою сторонами, яка є невід"ємною частиною договору та підставою для проведення розрахунків, за виконані роботи.

Пункт 1.3.: орієнтована вартість договору складає 420000,00грн. ( в т.ч. НДС 20% 70000,00грн.).

Відповідно до п.3.1. Договору вартість робіт визначається проектно-кошторисною документацією по кожному окремому етапу робіт, яка є невід"ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.5.1. договору розрахунки по Договору проводяться: у формі передплати до 50% від вартості робіт на початок кожного місяця, решта суми з дня пред"явлення очередного етапу виконаних робіт, після підписання акту прийомки-здачі, згідно рахунку виставленого Субпідрядником через перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Субпідрядника. Підрядник зобов"язується провести оплату полученого рахунку протягом 3-х банківських днів з моменту його отримання.

Згідно наданих позивачем актів приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) за період з травня 2005р. до березня 2006р., позивач виконав, а відповідач прийняв виконані підрядні роботи за договором загальною вартістю 1172863,20грн. Виконання підрядних робіт також підтверджуно і наданими суду податковими накладними, які в силу п.7.2.3. Закону України "Про податок на додану вартість" є звітними, а також одночасно розрахунковими документами, які виписуються на кожну повну або часткову поставку товарів (виконання робіт). Останні 10 форм КБ-2в №№61,64,74,76,65,63,62,52,50,79 (за березень 2006р.) підписані сторонами 08.08.2006р.

Посилання відповідача на непогодження ТОВ "Стройсервіс" використання підрядником власних матеріалів (оскільки щодо цього не укладалися додаткові угоди) не можуть бути прийняті до уваги, так як проектно-кошторисна документація (форми КБ-3), яка у відповідності до п.1.2. та п.3.1. Договору є його невід"ємною частиною-підписана обома сторонами без будь-яких зауважень, тому суд вважає, що відповідач у межах форм КБ-3 належним чином погодив використання позивачем будь-яких матеріалів за Договором (власних або матеріалів відповідача), у тому числі й тих, вартість яких у 191132грн. без ПДВ визначена судовим експертом у висновку №1290/25 від 06.06.2007р.

Господарський суд дійшов вірного висновку, що відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пункт 5.1. договору встановлює, що розрахунки здійснюються в розмірі 50% від вартості робіт-передплата. Черговий етап виконаних робіт оплачується підрядником після підписання акту приймання-передачі відповідно рахунку, який пред"являє субпідрядник протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку.

Господарський суд в рішенні дійшов помилкового висновку, що 09.08.2006р. позивач надіслав відповідачу рахунки-фактури і отримання цих рахунків відповідачем підтверджено підписом працівника відповідача на супроводжувальному документі. Цей довод заперечується відповідачем, який наполягає на тому, що рахунки за спірні місяці ним не отримані.

Позивач у якості доказу направлення рахунків послався на супровідний лист від 09.08.2006р. №09-08 (а.с.98, т.2). На листі є відмітка: "Принято 09.08.2006р. Соколова Е.Г." Посадове становище цієї особи не вказано.

Представник відповідача наполягає на тому, що рахунки отримані не були. Апеляційному суду відповідач надав довідку №16 від 04.02.2008р., з якої іде, що Соколова О.Г. під час роботи у відповідача займала посаду інженера з кошторисів і не мала повноважень отримувати від імені юридичної особи документацію. Довідкою №15 від 04.02.2008р. підтверджується, що з 01.08.2006р. по 14.08.2006р. цей працівник знаходився у відпустці. В підтвердження цього надана копія наказу №57 від 01.08.2006р.; копія заяви Соколової та копія табель урахування використання робочого часу за серпень 2006р.

Ці докази, на думку апеляційного суду, за наявності заперечень відповідача, свідчать про те, що позивач не виконав умови договору щодо порядку та умов оплати виконаних ним робіт. По-перше, фізична особа, підпис якої начебто, знаходиться на листі, станом на 09.08.2006р. знаходилася у відпустці, тому не могла отримувати будь-які документи.

По-друге, відповідно до ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов"язків через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган чи особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов"язана діяти в інтересах юридичної особи. В даному випадку на листі не вказано посадове становище Соколової та не вказані її повноваження та на підставі чого вони виникли. Як вже відмічено, ця фізична особа не мала повноважень діяти від імені юридичної особи.

Тобто, позивач не довів, що він передав, а відповідач отримав рахунки, на підставі яких останній мав би обов"язок здійснити оплату.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що позивач не виконав свої зобов"язання за п.5.1. договору в частині надсилання відповідачу рахунків для оплати. В зв"язку з цим у відповідача не виник обов"язок здійснювати оплату, оскільки договором сторони передбачили попереднє пред"явлення рахунку. З урахуванням цього апеляційний суд вважає, що право позивача отримати від відповідача оплату за виконані роботи не було порушено, оскільки таке право у нього виникає тільки після направлення ним рахунку відповідачу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Відповідно до ст.1 ГПК України особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав. А як встановлено, право позивача отримати оплату не порушено відповідачем.

Господарський суд вірно встановив, що роботи виконані позивачем і це підтверджується наявними у справі доказами. Також вірно встановлено, що докази повної оплати боргу за договором не надані. Відповідач відповідно до умов договору перерахував позивачу передплату (а.с.114-129, т.1), але не отримавши рахунки, він не повинен був здійснювати оплату за приймальними актами.

За таких обставин висновок господарського суду, що відповідач прострочив грошове зобов"язання, не відповідає обставинам справи.

Оскільки строк оплати не настав, відповідач не вважається таким, що прострочив відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України. А тому на нього не може бути покладена відповідальність за порушення грошового зобов"язання на підставі ст.625 ЦК України.

Викладеним обставинам господарський суд не дав належної оцінки, тому він прийняв невірне рішення.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1)Апеляційну скаргу задовольнити.

2)Рішення господарського суду Донецької області від 30.11.2007р. по справі №44/4 скасувати.

3)В позові відмовити.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду