ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.03.08

Справа № 9/599-07.

За позовом: Виробничо-комерційного підприємства «Спектр – СІП» ТОВ

До відповідача: Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» Сумський комбінат хлібопродуктів

Третя особа : Відкрите акціонерне товариство «Київ – Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»

Про стягнення 16 130 грн. 17 коп. та усунення перешкод у користуванні майном.

Суддя ЛУЩИК М. С.

Представники:

Від позивача: Подопрігалов О.В., довіреність від 03.03.08р.

Від відповідача: Савіна Л.А., довіреність від 18.01.08р.

Матвієнко М.І., довіреність від 18.01.08р.

Від третьої особи : Лисенко В.М., довіреність від 25.12.07р.

Суть спору: Позивач, відповідно до позовної заяви, просить суд стягнути з відповідача 16 130 грн. 17 коп. в рахунок сплати коштів за користування чужим майном за період з 06.08.2007р. по 05.09.2007рік.; 161 грн. 30 коп. витрат по держмиту та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Крім того, позивач просить суд припинити користування майном, а саме залізничними коліями від стрілочного переводу № 118 до воріт підприємства та на території підприємства відповідача, шляхом заборони його використання для подачі та прибирання вагонів, прибуваючих на адресу відповідача.

Відповідач подав відзив № юр 106 від 22.10.2007р. на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.12.2007р. провадження по справі було зупинено до вирішення пов`язаної з нею справи № 17/119-07 за позовом Сумського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв`язку України для Відкритого акціонерного товариства «Київ – Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Сумської філії Відкритого акціонерного товариства «Київ – Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до відповідача Виробничо-комерційного підприємства «Спектр – СІП» ТОВ в м. Суми про визнання права власності. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 24.01.2008р. провадження по справі було поновлено. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.02.2008р. до участі у справі у якості третьої особи було залучено Відкрите акціонерне товариство «Київ – Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту».

В судове засідання представник третьої особи надав клопотання № 103 від 29.02.2008р., в якому просить суд накласти стягнення на позивача за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону. Крім того, представник третьої особи в судове засідання надав відзив № 104 від 29.02.2008р. на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Листом № 229 від 31.07.2007 р. позивач – ВКП “Спектр-СІП” направив відповідачу – ДП ДАК «ХлібУкраїни» Сумський комбінат хлібопродуктів проект договору № б/н від 01.08.2007р. по наданню додаткових послуг на часткове користування під‘їзними коліями. Відповідно до розділу 2 цього договору на основі правил технічної експлуатації залізничних колій “Виконавець” (позивач) забезпечує їх обслуговування з метою надання в часткове користування “Підприємству” (відповідачу), за що “Підприємство” сплачує кошти “Виконавцю” згідно долі його участі у використанні цих колій в загальному обсягу вагонообороту, яка складає 100%. “Виконавець” здійснює комплексне та поточне утримання колійного господарства, наданого у часткове використання “Підприємству”.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальний порядок укладення господарських договорів врегульований ст. 181 ГК України, відповідно до якої проект договору може бути запропонований будь-якою стороною. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір і повертає примірник другій стороні, а за наявності заперечень щодо окремих умов договору складає протокол розбіжностей.

Відповідачем зазначений вище проект договору залишений без розгляду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на приписи ст.ст. 402, 403 ЦК України. Проте, зазначеними статтями визначений порядок встановлення та зміст сервітуту.

Статтею 401 ЦК України встановлено, що сервітут – це право користування чужим майном, що може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). Особа, яка користується сервітутом, зобов‘язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено, що позивач не є власником залізничних колій від стрілочного переводу № 118 до воріт та на території підприємства відповідача довжиною 2323м., оскільки згідно мотивувальної частини постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.07р. по справі № 17/119-07 залізничні колії та стрілочні переводи в установленому порядку з державної власності не вибували, а тому не є власністю позивача. Перебування зазначеного майна на балансі позивача, наявність технічного паспорту під‘їзних залізничних колій тощо, не спростовує висновків, викладених у постанові Харківського апеляційного господарського суду, що згідно ст. 105 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, позивачем не надано доказів встановлення сервітуту щодо користування майном, яке, на його думку, належить йому, тим більше, що право власності на це майно (залізничні колії та стрілочні переводи) позивачем суду не доведено.

Слід зазначити, що згідно з ч.2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу і відповідальність сторін по цим перевезенням визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про транспорт" відносини підприємств різних видів транспорту під час перевезення пасажирів та вантажів визначаються кодексами (статутами) окремих видів транспорту, а також укладеними на їх основі договорами.

Так, 26.07.2007 р. між ВАТ “Київ-Дніпровське МППЗТ” в особі Сумської філії та ДП ДАК «Хліб України» Сумський комбінат хлібопродуктів укладено договір № 10/73-79 про надання послуг з перевезення вантажів. Згідно п. 1.2 зазначеного договору послуга з перевезення вантажів передбачає здійснення подачі, збирання вагонів, які надходять на адресу відповідача з приймально-здавальних колій, що належать третій особі до фронтів навантаження – вивантаження відповідача та збирання вагонів після проведення вантажних операцій, на приймально-здавальні колії власника.

В розумінні визначень Статуту залізниць України, відповідач – не може бути відповідачем по справі, так-як є вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Фактичне використання під'їзних колій та стрілочних переводів для подачі та прибирання вагонів, прибуваючих на адресу відповідача, здійснюється третьою особою відповідно договору № 10/73-79 від 26.07.2007р.

Відповідно до п. п. 6, 7 ст. 179 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, але з урахуванням всіх обставин справи позивач не подав суду належних доказів, які б об‘єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, в зв‘язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та відсутність між позивачем та відповідачем договору на користування під`їзними коліями, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 16 130 грн. 17 коп. в рахунок сплати коштів за користування чужим майном за період з 06.08.2007р. по 05.09.2007р. не підлягають задоволенню.

Клопотання третьої особи № 103 від 29.02.2008р. про застосування до позивача стягнень, передбачених ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, не підлягає задоволенню, оскільки це є право суду , а не обов`язок. Крім того, представник третьої особи в судовому засіданні заявив, що копію позовної заяви йому надав відповідач, що дало йому змогу обґрунтувати свою позицію по справі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

СУДДЯ М. С. ЛУЩИК