ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2008

Справа №2-13/17449-2007

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Свет», м. Сімферопольвул. Вузлова, 20

до Відкритого акціонерного товариства «Азімут», м. Сімферополь вул. Вузлова, 20

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації, м. Сімферополь вул. Некрасова, 11

про визнання права власності.

Суддя А.І.Жукова

представники:

Від позивача – Бєлова Л.Л. – представник, дов. від 20.11.2007 року.

Від відповідача – не з’явився.

Від третьої особи - не з’явився.

Суть спору: позивач – ВАТ «Свет» звернувся до господарського суд з позовом до ВАТ «Азімут» та просить визнати за позивачем праов власності на об’єкт нерухомог майна: нежиле приміщення № 1 (100,3 кв.м.) у літ. «Ф» - в будівлі трансформаторної підстанції, розташованої за адресою: АР Крим м. Сімферополь вул. Вузлова, 20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного угоди купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідач у удове засідання не з’явився, проте надіслав відзив на позов, у якому він проти позовних вимог позивача не заперечує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також вказує на те, що не мав спроможності оформити угоду у нотаріуса у зв’язку з великою зайнятістю керівництва товариства.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника.

Справа розглядається у порядку статті 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2004 року між ВАТ «Свет» та ВАТ «Азімут» було підписану угоду про укладення договору купівлі-продажу Ѕ частини будівлі трансформаторної підстанції (літ. «Ф»), розташованої у м. Сімферополі по вул. Вузлова, 20.

У виконання досягнутої домовленості 27.12.2004 року позивачем була сплачена вартість об’єкта нерухомості у сумі 6610,00 грн.

27.04.2007 року між ВАТ «Свет» та ВАТ «Азімут» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1 (100,3 кв.м.) у літ. «Ф» - в будівлі трансформаторної підстанції, розташованої за адресою: АР Крим м. Сімферополь вул. Вузлова, 20.

27.04.2007 року між сторонами був підписаний акт прийому передачі майна.

Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає підстави набуття права власності, а саме: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 3 статті 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Позивач не звертався до суду з вимогою щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 27.04.2007 року між ВАТ «Свет» та ВАТ «Азімут».

В результаті чого й вимога стосовно визнання права власності не підлягає задоволенню, оскільки воне не оскаржується і відповідач у своєму відзиві на позов поти позовних вимог позивача не заперечує й визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Таким чином, між сторонами відсутній спір, тобто не порушуються або оспорюються права і охоронювані законом інтереси позивача й позивач не довів суду, яке саме право порушується.

Також, відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушений або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За вказаних обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати по оплаті держмита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу відносяться на позивача у порядку ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 13.02.2008 року.

Відповідно до зложеного, керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.