ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2008 р.

Справа № 15/07-08-95

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача – Кіхтенко О.С.,

від третьої особи –Яковлева А.О.,

від відповідача – Костенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до Комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” про визнання права власності на майно та зобов’язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, про визнання за позивачем права власності на будівлі та споруди бази відпочинку „Озон”, що розташована в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, які складаються з: 1-7 –будинки відпочинку, 8 –медичний пункт, 9-18 –будинки відпочинку, 19-22 –будинки відпочинку, 24 - їдальня, 23 - будинки відпочинку, 25 - кінотеатр, 26-27 –вбиральня, 28 –склад, 29 –адміністративне, 30 –склад, 31 –водопровід, 32 –каналізація, 33 –огорожа, 34-38 –ворота, колодязь, 40-42 –зливні ями, 43 –ємність для води, які відображені у технічному паспорті, виготовленому відповідачем станом на 05.06.2007 р. (інвентарна справа № 89), а також про зобов’язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на вказані будівлі. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

11 грудня 1999 року між Одеською міською радою та ВАТ „Кіслородмаш” був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, згідно якого Одеська міська рада на підставі рішення Одеської міської ради за № 441-ХХІІІ від 09.12.1999 р. передає за плату, а ВАТ „Кіслородмаш” приймає у власність і оплачує земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 1, загальною площею 280850 кв.м., відповідно до плану земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні ВАТ „Кіслородмаш” з 1998 р. на підставі Державного акту про право постійного користування землею ІІ-ОД № 00539, зареєстрованого за № 35 24.04.1998 р. Так, позивач зазначає, що вартість зазначеної земельної ділянки на момент укладання договору склала 4 730 400 грн., оплата якої здійснювалась наступним чином:

- 10% від вартості земельної ділянки з розстроченням платежу терміном 6 років відповідно до графіку платежів, що є невід’ємною частиною договору з урахуванням індексу інфляції на момент здійснення платежу на розрахунковий рахунок Управління земельних ресурсів;

- частину вартості земельної ділянки, що складає 1180700 грн. ВАТ „Кіслородмаш” сплачує шляхом передачі у власність позивача належної ВАТ „Кіслородмаш” бази відпочинку „Озон”, що розташована в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області (яка складається згідно виготовленого КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” технічного паспорту станом на 05.06.2007 р. (інвентарна справа № 89) з наступних будівель: 1-7 –будинки відпочинку, 8 –медичний пункт, 9-18 –будинки відпочинку, 19-22 –будинки відпочинку, 24 - їдальня, 23 - будинки відпочинку, 25 - кінотеатр, 26-27 –вбиральня, 28 –склад, 29 –адміністративне, 30 –склад, 31 –водопровід, 32 –каналізація, 33 –огорожа, 34-38 –ворота, колодязь 40-42 –зливні ями, 43 –ємність для води);

- інша частина вартості земельної ділянки, що складає 3076660 грн. сплачується з розстроченням платежу терміном 6 років відповідно до графіку платежів, що є невід’ємною частиною договору з урахуванням індексу інфляції на момент здійснення платежу на розрахунковий рахунок позивача.

Також позивач вказує, що на підставі вищевказаного договору, розпорядження Одеського міського голови № 530-01р від 14.06.2000 р. „Про прийняття бази відпочинку „Озон” до комунальної власності територіальної громади м. Одеси” та наказу Представництва по управлінню комунальною власністю №218/п від 21.06.2000 року „Про створення комісії по прийому до комунальної власності міста бази відпочинку „Озон”, розташовану в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області” 30 червня 2007 року між Одеською міською радою та ВАТ „Кіслородмаш” був складений та підписаний уповноваженими представниками сторін акт прийому-передачі бази відпочинку „Озон” у комунальну власність територіальної громади м. Одеси.

Так, позивач зазначає, що 06 листопада 2007 р. Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради звернулось до відповідача з листом (вих.№ 01-13/11734) про здійснення реєстрації права власності на базу відпочинку „Озон”. Однак, листом від 15.11.2007 р. за вих. № 1353 відповідач відмовив позивачу у реєстрації права власності. посилаючись на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11.12.1999 р. не підлягає реєстрації як документ, що підтверджує право власності на базу відпочинку „Озон” згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. При цьому позивач посилається на те, що відмова відповідача зареєструвати за позивачем право власності на спірне майно перешкоджає позивачу як власнику розпоряджатися вказаним майном.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.2008 р. порушено провадження у справі № 15/07-08-95 та справу призначено до судового розгляду в засіданні суду.

Відповідач відзив на позов не надав, проте у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що у позивача відсутні належні документи для реєстрації за позивачем права власності на спірне майно.

У зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Третя особа письмові пояснення по суті спору не надала, проте представник третьої особи в засіданні суду позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

09 грудня 1999 року Одеської міською радою було прийнято рішення № 441-ХХІІІ „Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 28,085 га, що знаходиться у користуванні відкритого акціонерного товариства „Кіслородмаш” за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 1 для експлуатації підприємства”, згідно якого міськрада вирішила продати ВАТ „Кіслородмаш” земельну ділянку із земель міста площею 28,085 га за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 1 для експлуатації підприємства на умовах договору купівлі-продажу, при цьому міськрадою було затверджено договір купівлі-продажу земельної ділянки між Одеською міською радою та ВАТ „Кіслородмаш” та ціну продажу земельної ділянки.

Так, на підставі зазначеного рішення Одеської міської ради від 09.12.1999 р. № 441-ХХІІІ 11 грудня 1999 року між Одеською міською радою та Відкритим акціонерним товариством „Кіслородмаш” був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, згідно умов якого Одеська міська рада зобов’язалась передати за плату, а ВАТ „Кіслородмаш” зобов’язалось прийняти у власність і оплатити земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 1, загальною площею 280850 кв.м, відповідно до плану земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні ВАТ „Кіслородмаш” з 1998 р. на підставі Державного акту про право постійного користування землею ІІ-ОД № 00539, зареєстрованого за № 35 від 24.04.1998 р. Згідно п. 2.1 вказаного договору купівлі-продажу вартість земельної ділянки склала 4730400 грн. При цьому п. 2.2 договору передбачено, що зазначена в п. 2.1 договору сума сплачується у такому порядку:

- 10% від вартості земельної ділянки з розстрочкою платежу терміном 6 років відповідно до графіку платежів, що є невід’ємною частиною договору з урахуванням індексу інфляції на момент здійснення платежу на розрахунковий рахунок Управління земельних ресурсів;

- частину вартості земельної ділянки, що складає 1 180 700 грн., сплачується покупцем –ВАТ „Кіслородмаш” шляхом передачі у власність позивача належної покупцю бази відпочинку „Озон”, розташованої в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області; при цьому передача зазначеної бази відпочинку у власність позивача підтверджується актом здачі-приймання.

- інша частина вартості земельної ділянки, що складає 3 076 660 грн. сплачується з розстрочкою платежу терміном 6 років відповідно до графіку платежів, що є невід’ємною частиною договору з урахуванням офіційного індексу інфляції на момент здійснення платежу на розрахунковий рахунок позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеської міської ради від 09.12.1999 р. № 441-ХХІІІ та відповідно до п. 2.2 зазначеного договору купівлі-продажу від 11.12.1999 року 14.06.2000 р. Одеським міським головою було прийнято розпорядження № 530-01р „Про прийняття бази відпочинку „Озон” до комунальної власності територіальної громади м. Одеси”, яким затверджені акти прийому-передачі до комунальної власності бази відпочинку „Озон”, розташованої в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, та доручено Представництву по управлінню комунальною власністю згідно з чинним законодавством оформити свідоцтво на право власності вищезазначеної бази на Одеську міську раду.

Так, 30.06.2000 р. комісією, створеною відповідно до вказаного розпорядження міського голови № 530-01р від 14.06.2000 р. та наказу Представництва по управлінню комунальною власністю № 218/п від 21.06.2000 року „Про створення комісії по прийому до комунальної власності міста бази відпочинку „Озон”, розташовану в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області”, був складений та підписаний уповноваженими представниками сторін акт прийому-передачі бази відпочинку „Озон” до комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу УРСР (чинній на момент укладення між позивачем та ВАТ „Кіслородмаш” договору, за яким позивач набуває право власності на спірне майно) цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

В силу ст. 86 Цивільного кодексу УРСР та ст. 2 Закону України "Про власність" (чинних на момент укладення між позивачем та ВАТ „Кіслородмаш” договору, за яким позивач набуває право власності на спірне майно) право власності –це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Підставою для набуття права власності є певні юридичні факти, з якими закон пов'язує виникнення права власності.

Так, згідно положень ст. 128 Цивільного кодексу УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, виходячи з вищевказаних норм, підставою для набуття права власності є передача майна набувачу за договором. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про набуття позивачем права власності на придбані будівлі та споруди бази відпочинку „Озон” на підставі укладеного з ВАТ „Кіслородмаш” договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.1999 р. з моменту передачі бази відпочинку у комунальну власність територіальної громади міста Одеси згідно акту прийому-передачі нерухомого майна від 16.08.2000 р. (а.с. 12).

Так, 06 листопада 2007 р. Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (виконавчий орган Одеської міської ради по управлінню комунальною власністю територіальної громади міста, діючий на підставі Положення про представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 р. № 20) звернулось до Комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” з листом за вих.№ 01-13/11734, в якому просило відповідача розглянути питання про реєстрацію за Одеською міською радою права власності на базу відпочинку „Озон”, розташовану в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі наявних у міськради правовстановлюючої та технічної документації.

Між тим листом від 15.11.2007 р. за вих. № 1353 КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” повідомило Представництво по управлінню комунальною власністю про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11.12.1999 р. не підлягає реєстрації як документ, що підтверджує право власності на базу відпочинку „Озон” згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р.

Так, відмова Комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” у державній реєстрації за позивачем права власності на спірний об’єкт нерухомості і стала підставою для звернення позивача до суду з позовом до відповідача.

Враховуючи те, що відповідач на звернення виконавчого органу міськради про реєстрацію за позивачем права власності на спірне майно, вчинене після набрання чинності Цивільного кодексу України, відмовив у реєстрації права власності з підстав відсутності у позивача належних документів, підтверджуючих право власності на вказане майно, тим самим не визнав право власності Одеської міської ради, яка дії в інтересах територіальної громади м. Одеси, суд зазначає наступне.

Згідно Прикінцевих положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 327 Цивільного кодексу України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (яким у даному випадку виступає позивач).

Разом з тим підстави набуття права власності передбачені статтею 328 Цивільного кодексу України, згідно положень якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До того ж в силу ст. 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Виникає право власності у набувача майна за договором з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України).

При цьому слід зазначити, що факт передачі спірного майна у комунальну власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі договору-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11.12.1999 р. підтверджується наявними в матеріалах справи розпорядженням міського голови від 14.06.2000 р. № 530-01р „Про прийняття бази відпочинку „Озон” до комунальної власності територіальної громади м. Одеси” та затвердженим 30.06.2000 р. актом прийому-передачі до комунальної власності бази відпочинку „Озон”, які є чинними.

Відтак, на думку суду, позивачем було правомірно набуто право власності на будівлі та споруди спірної бази відпочинку „Озон”, які складаються згідно виготовленого КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” технічного паспорту станом на 05.06.2007 р. (інвентарна справа № 89) з: 1-7 –будинки відпочинку, 8 –медичний пункт, 9-18 –будинки відпочинку, 19-22 –будинки відпочинку, 24 - їдальня, 23 - будинки відпочинку, 25 - кінотеатр, 26-27 –вбиральня, 28 –склад, 29 –адміністративне, 30 –склад, 31 –водопровід, 32 –каналізація, 33 –огорожа, 34-38 –ворота, колодязь 40-42 –зливні ями, 43 –ємність для води.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, що посвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги те, що право власності позивача на будівлі та споруди бази відпочинку „Озон” не визнається відповідачем, господарський суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання за ним права власності на вказане майно цілком обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, згідно п. 1 ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” право власності на нерухоме майно підлягає обов’язковій державній реєстрації.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Виходячи з наведеного, на думку суду, вимоги позивача про зобов’язання КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати право власності позивача на будівлі та споруди бази відпочинку „Озон” є обґрунтованими, оскільки відмова у реєстрації за позивачем права власності на спірне майно порушує право позивача як власника майна розпоряджатися цим майном. Адже, згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; нікого не може бути протиправно позбавлено цього права або обмежено в його здійсненні.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права та примусове виконання обов’язку в натурі.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оцінюючи надані докази в сукупності та враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позовну заяву Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, до Комунального підприємства „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” про визнання права власності на майно та зобов’язання виконати певні дії задовольнити.

2.          ВИЗНАТИ за Одеською міською радою (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) право власності на будівлі та споруди бази відпочинку „Озон”, що розташована в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, які складаються згідно технічного паспорту від 05.06.2007 р., виданого КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації”, з: 1-7 –будинки відпочинку, 8 –медичний пункт, 9-18 –будинки відпочинку, 19-22 –будинки відпочинку, 24 - їдальня, 23 - будинки відпочинку, 25 - кінотеатр, 26-27 –вбиральня, 28 –склад, 29 –адміністративне, 30 –склад, 31 –водопровід, 32 –каналізація, 33 –огорожа, 34-38 –ворота, колодязь 40-42 –зливні ями, 43 –ємність для води.

3.          Зобов’язати Комунальне підприємство „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Леніна, 23; код 03350120) зареєструвати за Одеською міською радою (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) право власності на будівлі та споруди бази відпочинку „Озон”, що розташована в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, які складаються згідно технічного паспорту від 05.06.2007 р., виданого КП „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації”, з: 1-7 –будинки відпочинку, 8 –медичний пункт, 9-18 –будинки відпочинку, 19-22 –будинки відпочинку, 24 - їдальня, 23 - будинки відпочинку, 25 - кінотеатр, 26-27 –вбиральня, 28 –склад, 29 –адміністративне, 30 –склад, 31 –водопровід, 32 –каналізація, 33 –огорожа, 34-38 –ворота, колодязь 40-42 –зливні ями, 43 –ємність для води.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Суддя Петров В.С.