ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

21
лютого 2008 р.

№
2-8/1770.1-06(2-18/959-05)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Подоляк О.А., Козир Т.П., Мележик Н.І.,

розглянувши
касаційну скаргу

ПП
ОСОБА_1

на
ухвалу

від
31.01.2006 р. господарського  суду АР
Крим

на
ухвалу

від
22.05.2006 р. господарського  суду АР
Крим

та
ухвалу

від
26.11.2007 р. Севастопольського  апеляційного
господарського суду

у
справі

№
2-8/1770.1-2006 (2-18/959-2005)

за
позовом

ПП
ОСОБА_1

до

ВАТ
“Сімферопольське спеціалізоване
автопідприємство № 1202”

про

стягнення
31591,80 грн.

в с т а н о в и в :

Подана
ПП ОСОБА_1 касаційна скарга від 21.11.2007 р. про перегляд в касаційному
порядку ухвали господарського суду АР Крим від 31.01.2006 р., ухвали
господарського суду АР Крим від 22.05.2006 р. та ухвали Севастопольського
апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом одного місяця
з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою
апеляційного господарського суду законної сили.

Проте,
касаційну скаргу в частині оскарження ухвали господарського суду АР Крим від
31.01.2006 р. подано після закінчення процесуального строку, встановленого для
її подання, без клопотання про відновлення цього строку, а тому касаційна
скарга в частині оскарження ухвали господарського суду АР Крим від 31.01.2006
р. не може бути прийнята до розгляду.

Відповідно
до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є,
зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім
випадків, встановлених законом.

Зокрема,
такий випадок встановлений ч. 1 ст. 11113 ГПК України,  відповідно
до  положень  якої ухвали
місцевого  або  апеляційного господарського суду можуть бути
оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та
Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 22.05.2006 р. на підставі ст. 122 ГПК України
здійснено поворот виконання рішення: припинено стягнення за рішенням
господарського суду АР Крим від 18.01.2005 р. та постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 10.05.2005 р., визнано наказ
господарського суду АР Крим від 07.06.2005 р., виданий на примусове виконання
вказаних рішень, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнуто з позивача
на користь відповідача 21191,39 грн.

Оскарження
вказаної ухвали в касаційному порядку Господарським процесуальним кодексом
України не передбачено, а тому касаційна скарга в частині оскарження ухвали
господарського суду АР Крим від 22.05.2006 р. не може бути прийнята до
розгляду.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга за змістом повинна містити
вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Недотримання
цих вимог, згідно п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для
повернення касаційної скарги.

Згідно
з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117
ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних
обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі, рішенні
або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
ухвалі, рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи
на те, що в касаційній скарзі ПП ОСОБА_1 не зазначено та не обґрунтовано суті
порушення або суті неправильного застосування Севастопольським апеляційним
господарським судом норм матеріального чи процесуального права при винесенні
ухвали від 26.11.2007 р., скарга не дає підстав для її перегляду в касаційному
порядку та не може бути прийнята до розгляду.

Крім
цього слід зазначити, що оскаржувач помилково об'єднав в касаційній скарзі
вимоги про скасування ухвали господарського суду АР Крим від 31.01.2006 р., про
скасування ухвали господарського суду АР Крим від 22.05.2006 р. та про
скасування ухвали Севастопольського апеляційного господарського суду від
26.11.2007 р., оскільки дані вимоги є
взаємовиключними.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 86, 110, 111 п. п. 5, 6 ст. 1113, ст.
11113 ГПК України, суд

у х в а л и в:

У
прийнятті касаційної скарги ПП ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду АР Крим
від 22.05.2006 р. відмовити.

Касаційну
скаргу ПП ОСОБА_1 на ухвали господарського суду АР Крим від 31.01.2006 р. та
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. повернути
заявнику.

Судді
О. Подоляк

Т. Козир

Н. Мележик