СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

09 січня 2008 року

Справа № 20-2/276

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача:          Гарбара Анатолія Володимировича, довіреність № 02 від 09.01.08;

відповідача: Злобіна Андрія Анатольовича, довіреність № 3567/0/2-07 від 12.01.07;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Монолитстрой" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 11.10.2007 у справі № 20-2/276

за позовом           закритого акціонерного товариства "Монолитстрой" (вул. Кесаєва, 15-4,Севастополь,99038)

до відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

3-тя особа: підприємство "Науково-виконавча асоціація "Біосфера" (вул. Л. Чайкіної, 1,Сімферополь,95000); (99011, м. Севастополь, вул. Демідова, 13)

про визнання недійсним протоколі; за зустрічним позовом про стягнення 89268,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство „Монолитстрой” звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі –ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”) про визнання недійсним протоколу № 320 від 19.06.2007 засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.06.2007 року ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” в ході проведення перевірки правильності підключення об’єктів ЗАТ „Монолитстрой” - будівництва житлових будинків по вул. Колобова-Шевченко у м. Севастополі було встановлено порушення ЗАТ „Монолитстрой” пункту 5.1 Правил користування електричною енергією. Вказане порушення виразилося у самовільному бездоговірному підключенню до мереж ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” через КТП-1903 за допомогою алюмінієвого проводу. Даний факт з`явився підставою для виставлення позивачеві рахунку № 31110 від 20.06.2007 року на суму 89035,67 грн. Позивач зазначає, що ним споживається електроенергія, яка оплачується у повному обсязі власником КТП № 1903, з яким укладений договір обслуговування. Таким чином, порушення, за які нараховані відповідачем збитки, відсутні.

21.08.2007 року відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” звернулось до господарського суду м. Севастополя з зустрічним позовом до закритого акціонерного товариства „Монолитстрой” про стягнення суми заборгованості у розмірі 89 035,67 грн. за активну електроенергію, нараховану за актом, а також пеню у сумі 195,75 грн., 3% річних –36,60 грн.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 11.10.2007 року провадження у справі № 20-2/276 за первісним позовом ЗАТ „Монолитстрой” в частині визнання недійсним протоколу припинено.

Зустрічний позов ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” задоволено. Суд стягнув з закритого акціонерного товариства „Монолитстрой” на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” заборгованість у сумі 89035,67 грн., 195,75 грн. пені, 36-60 грн. - 3% річних; 895,00 грн. держмита, а також 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення в частині припинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що протокол № 320 від 19.06.2007 року засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією відповідача не є юридичним актом, прийнятим в рамках адміністративно-правових та цивільно-правових відносин, оскільки не породжує права та обов’язки як для особи, яка його видала, так і для інших осіб, і, отже, сам по собі, не може порушувати права або законні інтереси особи. У зв`язку з цим, оскаржуваний акт не може являтись предметом судового розгляду в порядку статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

При задоволенні зустрічного позову, судом першої інстанції було встановлено факт порушення збоку ЗАТ „Монолитстрой” вимог пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, що виразилось у самовільному бездоговірному підключенню до мереж ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” через КТП-1903 за допомогою алюмінієвого проводу. Даний факт з`явився підставою для виставлення позивачеві рахунку № 31110 від 20.06.2007 року на суму 89035,67 грн., який у встановлений строк не був оплачений.

Не погодившись з рішенням господарського суду м. Севастополя, закрите акціонерне товариство „Монолитстрой” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Доводи ЗАТ „Монолитстрой” в апеляційній скарзі полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції фактичних обставин справи. Позивач за первісним позовом посилається на той факт, що користування електричною енергією відбувалось через прилади обліку та з відома власника КТП 1903, яким електрична енергія надавалась на будівельний майданчик.

Відповідач за зустрічним позовом з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 19 грудня 2007 року по 09 січня 2008 року.

Згідно з частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не пов`язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Повторно у повному обсязі розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Відповідно до пункту 1 Роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35, нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов’язки тільки у того суб’єкта, якому вони адресовані.

Згідно з пунктом 6.2 Роз’яснень президії Вищого господарського суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35, не можуть оспорюватися у господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, різного роду листи, інформації, роз’яснення, тощо, так як не мають обов’язкового характеру для виконання.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що юридичним актом є офіційний документ державного чи іншого органу (посадової особи), прийнятий у межах його компетенції, визначеній законом, який має точні зазначені зовнішні реквізити і породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, який направлений на регулювання громадський відносин, має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин, розповсюджує свою дію на зазначений час, територію, круг суб’єктів.

У даному випадку господарським судом міста Севастополя вірно встановлено, що протокол № 320 від 19.06.2007 року засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією відповідача не є юридичним актом, прийнятим в рамках адміністративно-правових (акт державного та іншого органу) та цивільно-правових відносин, оскільки не породжує права та обов’язки як для особи, яка його видала, так і для інших осіб, і, отже, сам по собі, не може порушувати права або законні інтереси особи.

На підставі викладеного, судова колегія вважає обґрунтованим та вірним висновок суду першої інстанції про необхідність припинення провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним протоколу № 320 від 19.06.2007 засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Надаючи правову оцінку зустрічним позовним вимогам ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” про стягнення з ЗАТ „Монолитстрой” суми заборгованості у розмірі 89 035,67 грн. за активну електроенергію, нараховану за актом, а також пеню у сумі 195,75 грн., 3% річних –36,60 грн. судова колегія виходить з наступного.

07 червня 2007 року ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” в ході проведення перевірки правильності підключення об’єктів ЗАТ „Монолитстрой” - будівництва житлових будинків по вул. Колобова-Шевченко у м. Севастополі було встановлено факт порушення ЗАТ „Монолитстрой” вимог пункту 5.1 Правил користування електричною енергією. Вказане порушення виразилося у самовільному бездоговірному підключенні до мереж ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” до КТП-1903 за допомогою алюмінієвого проводу.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2005 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” та ЗАТ „Монолитстрой” був укладений договір № 1198 на поставку електричної енергії. Відповідно до додатку № 3 до вказаного Договору, постачання електричної енергії здійснюється по вул. Шевченко, 50 (ТП-1935) та Камишове шосе (ТП-1055).

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, ЗАТ „Монолитстрой”, в порушення вимоги частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, не надало суду доказів того, що користування електричної енергії від КТП-1903 було договірним, тобто в рамках укладеного з енергопостачаючою організацією договору.

Згідно з підпунктом 16 пункту 8.1. Правил користування електричною енергією, позивач має право складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Пунктом 6.41. Правил встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

Відповідно до пункту 7.6 Правил, у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину, визначену умовами договору та/або проектними рішеннями, приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку або порушення розрахункового обліку електричної енергії, зриву чи пошкодження пломб, зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право без попередження повністю припинити споживачу електропостачання (технічне забезпечення електропостачання споживача) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що користування електричною енергією відбувалось через прилади обліку та з відома власника КТП 1903, яким електрична енергія надавалась на будівельний майданчик, судова колегія не може визнати обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1314 від 27.11.2002 року „Про визначення постачальників для споживачів електричної енергії Автономної республіки Крим та м. Севастополя”, з 01 січня 2003 року постачальником електричної енергії для всіх споживачів електричної енергії на території міста Севастополя є ВАТ „Севастопольенерго”. Тому, посилання про наявність дозволу власника КТП 1903 на користування електричною енергією можуть бути підтверджені лише відповідним договором, укладеним з ВАТ „Севастопольенерго”, при тому, що такий договір суду не надавався.

Судовою колегією встановлено, що за результатами перевірки було складено Акт про порушення Правил користування електричною енергією № 0095250 від 07.06.2007 року, на підставі якого було визначено обсяг недоврахованої електроенергії та визначено її вартість - всього в сумі 89035,67 грн. Для оплати недоврахованої електричної енергії відповідачу був виставлений рахунок № 31110 від 20.06.2007 на суму 89035,67 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України та статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем з посиланням на пункт 4.2.1 договору за неналежне виконання зобов’язань за договором нарахована пеня у розмірі 195,75 грн. При цьому, нараховані позивачем на суму простроченої заборгованості 3 % річних у сумі 36,60 грн. також підлягають стягненню.

За таких обставин, зустрічний позов ВАТ „ЕК „Севастопольенерго” є обґрунтованим, а його задоволення судом першої інстанції є правомірним.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства „Монолитстрой” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 11 жовтня 2007 року у справі № 20-2/276 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова