ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№
8/85

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р.

у
справі

№ 8/85

господарського
суду

Чернівецької
області

за
позовом

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

до

фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

про

розірвання
договору оренди нерухомого майна, звільнення приміщень і стягнення пені у
сумі 3,78 грн.

та за
зустрічним позовом

фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

до

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області

про

продовження
дії договору оренди із застосуванням орендної ставки в розмірі 4 % вартості
майна

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:

- не
з'явились;

відповідача:

ОСОБА_2,
дов. ВКІ № 138664 від 21.02.2008 р.;

В С Т А Н О В И В:

У
квітні 2007 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по
Чернівецькій області (далі -Відділення) звернулось до господарського суду
Чернівецької області з позовною заявою, у якій просило розірвати договір оренди
№ 158 від 04.09.2006 р. нерухомого майна, що належить до державної власності
(далі -Договір № 158), укладений між ним та фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_1 (далі -Підприємець), зобов'язати Підприємця звільнити приміщення, які є
об'єктом вказаного договору, та стягнути з Підприємця в дохід Державного бюджету
України 3,78 грн. пені.

Позовні
вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що Підприємець відмовляється укласти
зміни до Договору № 158 в частині приведення орендної плати у відповідність до
законодавства України шляхом збільшення орендної ставки до 6 % вартості майна,
чим порушує норми Закону України "Про оренду державного та комунального
майна" та інших нормативно-правових актів України, що є підставою для
розірвання вказаного договору.

У
червні 2007 р. Підприємець звернувся до господарського суду Чернівецької
області з зустрічною позовною завою, у якій просив зобов'язати Відділення
продовжити дію Договору № 158 з застосуванням орендної ставки 4 % вартості
майна. Позовні вимоги Підприємець обґрунтовував, посилаючись на положення
Методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (з
урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006
р. № 1846, далі -Методика), Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" та Договору № 158, тим, що Відділення безпідставно
відмовляється укласти зміни до Договору № 158 в частині розміру орендної плати
та строку його дії.

Рішенням
господарського суду Чернівецької області від 09.07.2007 р. (суддя Черв'яков
Є.В.) в задоволенні первісних вимог Відділення відмовлено, а зустрічні позовні
вимоги Підприємця задоволено.

У
частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог Відділення рішення
мотивовано тим, що Відділення не довело факту використання Підприємцем
приміщення, яке є об'єктом Договору № 158, з порушенням умов вказаного
договору.

У
частині задоволення зустрічних позовних вимог Підприємця рішення мотивовано
тим, що Підприємець, виходячи  положень
Методики,  має право на застосування за
Договором № 158 орендної ставки у розмірі 4 % вартості майна, оскільки
використовує об'єкт вказаного договору з метою розміщення студентської їдальні,
та має право на продовження його дії, оскільки не порушує умов вказаного
договору та вимог Закону України "Про оренду державного майна
України".

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. (колегія суддів:
Слука М.Г., Давид Л.Л., Скрутовський П.Д.) рішення господарського суду
Чернівецької області від 09.07.2007 р. в частині відмови у задоволенні
первісного позову Відділення залишено без змін з підстав його обґрунтованості,
а в частині задоволення зустрічного позову Підприємця -скасовано та прийнято
нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено.

В
частині скасування рішення господарського суду Чернівецької області від
09.07.2007 р. постанова мотивована тим, що вказаним рішенням дія Договору № 158
продовжена без зазначення строку, з порушенням умов зазначеного договору і
положень Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону
України "Про оренду державного та комунального майна" та без
врахування того, що Підприємець не дотримався передбаченого законодавством
України порядку внесення змін до договору.

Відділення
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій
просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007
р. і рішення господарського суду Чернівецької області від 09.07.2007 р.
скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду
Чернівецької області. Викладені у касаційній скарзі вимоги Відділення
обґрунтовує тим, що господарські суди попередніх інстанцій при прийнятті
оскаржуваних рішення та постанови порушили ст. ст. 33 та 43 Господарського
процесуального кодексу України та неправильно застосували ст. ст. 21, 26 та 29
Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Підприємець
скористався правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального
кодексу України, та надіслав до Вищого господарського суду України відзив на
касаційну скаргу Відділення, у якому просить залишити її без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. і
рішення господарського суду Чернівецької області від 09.07.2007 р. -без змін.
Викладені у відзиві вимоги Підприємець обґрунтовує тим, що твердження
Відділення, наведені у касаційній скарзі, є безпідставними, а судові акти, які
оскаржуються, прийняті без порушень норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування
господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та
процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що касаційна скарга Відділення підлягає
частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Щодо
первісного позову Відділення.

З
матеріалів справи вбачається, що Відділення обґрунтовувало позовні вимоги тим,
що Підприємець відмовляється укласти зміни до Договору № 158 в частині
приведення орендної плати у відповідність до законодавства України шляхом
збільшення орендної ставки до 6 % вартості майна, чим порушує норми Закону
України "Про оренду державного та комунального майна" та інших
нормативно-правових актів України, що є підставою для розірвання вказаного
договору.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що для вирішення даного
спору у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України
місцевому та апеляційному господарським судам необхідно було перевірити
підстави позовних вимог Відділення з урахуванням поданих доказів та прийняти
рішення, виходячи з вимог законодавства України.

Проте,
господарські суди попередніх інстанцій відмовили у задоволенні позовних вимог
відділення у зв'язку з тим, що воно не довело факту використання Підприємцем
приміщення, яке є об'єктом Договору № 158, з порушенням умов вказаного
договору. Всупереч наведеному у попередньому абзаці господарські суди першої та
апеляційної інстанції не звернули уваги на те, що позовні вимоги Відділення
обґрунтовувало не тим, що Підприємець використовує приміщення, яке є об'єктом
Договору № 158, з порушенням умов вказаного договору, а тим, що Підприємець
відмовляється укласти зміни до Договору № 158.

За
таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що
оскаржувані рішення та постанова у частині розгляду первісних позовних вимог
Відділення за своїм змістом не відповідають вимогам ст. ст. 84 та 105
Господарського процесуального кодексу України.

Згідно
з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови
від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно
до частини першої ст. 11110 Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки
передбачені процесуальним законом (ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України) межі перегляду справи в касаційній інстанції не
дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що постанова Львівського апеляційного господарського суду
від 13.11.2007 р. та рішення господарського суду Чернівецької області від
09.07.2007 р. в частині розгляду первісного позову Відділення підлягають
скасуванню, а справа -передачі на новий розгляд до господарського суду
Чернівецької області.

Під
час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого, прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Щодо
зустрічного позову Підприємця.

У
касаційній скарзі Відділення не зазначає жодної підстави для скасування
постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. у
частині розгляду зустрічного позову Підприємця.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, перевіривши зазначену постанову у
відповідній частині, вважає, що вона прийнята згідно з вимогами ст. 43
Господарського процесуального кодексу України, ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у
зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій
області задовольнити частково.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. та рішення
господарського суду Чернівецької області від 09.07.2007 р. у справі № 8/85 в
частині розгляду первісного позову скасувати, а справу у цій частині передати
на новий розгляд до господарського суду Чернівецької області.

В
іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від
13.11.2007 р. у справі № 8/85 господарського суду Чернівецької області залишити
без змін.

Головуючий
суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало