СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

22 січня 2008 року

Справа № 20-5/432

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Ткаченка М.І.,

суддів
Антонової І.В.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,
дов. № 4972 від 13.09.2007 р. (Суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_2);

відповідача:  Синепалов О.І., дов. № 41/1-8/22022 від
26.02.2007 р. (Головна державна інспекція на автомобільному транспорті
Міністерства транспорту і зв'язку України в особі Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі);

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Євдокімов І.В.) від 03 грудня 2007 року по
справі № 20-5/432

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2
(АДРЕСА_1)

до           Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту і зв'язку України (пр. Перемоги, 14,Київ
135,01135)

в особі Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі
(вул. Харківська, 3,Севастополь,99003)

про визнання нечинною постанови №
027400 від 31.07.2007 про застосування штрафних санкцій в сумі 1700,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду міста Севастополя від 3 грудня 2007 року по справі № 20-5/432 відмовлено у
задоволені позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту і зв'язку
України в особі Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Севастополі про визнання нечинною
постанови № 027400 від 31 липня 2007 року про застосування штрафних санкцій в
сумі 1700,00 грн.

Не погодившись з вказаним судовим
актом, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, котрим задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
тим, що на думку скаржника відсутні законодавчі підстави для притягнення
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до відповідальності за порушення
водієм вимог статті 39 Закону України „Про автомобільний транспорт”. Також,
позивач зазначає, що ліцензійна картка знаходилась на підприємстві перевізника,
а тому  не була водієм надана
перевіряючим.

Також, заявник апеляційної
скарги зазначає, що оформлення квитково-касового листу входить до обов'язків
водія, а тому у зв'язку з не оформленням вказаного документу до
відповідальності притягується особа, що здійснює розрахункові операції, тобто
-водії.

Апелянт також вважає, що
відповідачем порушено порядок проведення перевірок та оформлення документів, на
підставі яких проводиться перевірка.

Розпорядженням про заміну
складу колегії від 22 січня 2008 року, у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому
процесі судді Дугаренко О.В. та з метою дотримання графіку розгляду справ,
суддю Дугаренко О.В замінено на суддю Котлярову О.Л.

Переглянувши постанову суду
першої інстанції відповідно до вимог статей 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія встановила наступне.

31 липня 2007 року Головною
державною інспекцією на автомобільному транспорті Міністерства транспорту і
зв'язку України в особі Територіального управління Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті в місті Севастополі була проведена перевірка
транспортного засобу марки „Mercedes-Benz-307D”за реєстраційним номером
НОМЕР_1, на якому здійснювались перевезення пасажирів.

Перевіркою встановлено, що
транспортний засіб марки „Mercedes-Benz-307D” за реєстраційним номером НОМЕР_1
здійснював перевезення за маршрутом № 14, про це свідчить факт встановлення
трафарету з позначкою „14” та зазначенням зупинок на шляху слідування
автомобіля. Під час проведення перевірки в автобусі знаходились пасажири. Цій
маршрут є маршрутом загального користування, затвердженим  органами виконавчої влади -Севастопольською
міською державною адміністрацією. Згідно з положеннями статті 1 Закону України
„Про автомобільний транспорт” даний вид перевезень вважається регулярним
пасажирським перевезенням.

Також, як встановлено
перевіркою водій -ОСОБА_3, який знаходився за кермом „Mercedes-Benz-307D”за
реєстраційним номером НОМЕР_1, надав державним інспекторам тільки тимчасовий
реєстраційний талон на транспортний засіб серії НОМЕР_2, згідно з яким вказаний
автомобіль експлуатується суб'єктом господарювання ОСОБА_2 та дорожній лист №
008243,  виданий  ОСОБА_2

Однак, водієм вказаного
транспортного засобу не надано державним інспекторам квитково-касовий лист та
ліцензійну картку, на підставі якої здійснювалися перевезення.

За результатами перевірки
складено акт № 034809 від 14 червня 2007 року.

Відповідно до пункту 26
Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті справа про
порушення розглядається у   присутності
уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце  розгляду справи про порушення уповноважена
особа  суб'єкта  господарювання  повідомляється  під  розписку  чи рекомендованим листом із повідомленням.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи листом
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Севастополі № 327/3-816 від 24 липня 2007 року, яке 24 липня
2007 року було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення
поштового відправлення.

Однак, на розгляд справи про
порушення, яке було назначено на 31 липня 2007 року позивач не з'явився, а тому
у відповідності до пункту 27 Порядку державного контролю справа розглядалась
без його участі.

За результатами розгляду
справи, Територіальним управлінням Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Севастополі була винесена постанова № 027400
від 31 липня 2007 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

Вказані обставини явилися підставою для
звернення суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 до господарського суду з
позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
Міністерства транспорту і зв'язку України в особі Територіального управління
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі
про визнання нечинною постанови № 027400 від 31 липня 2007 року про
застосування штрафних санкцій в сумі 1700,00 грн.

Постановою господарського
суду міста Севастополя від 3 грудня 2007 року по справі № 20-5/432 у задоволені
позову відмовлено.

Судова колегія, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши
представників сторін вважає, що підстави для скасування постанови суду і  задоволення апеляційної  скарги відсутні.

Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі здійснено
перевірку відповідно до пунктів 12-19 Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету міністрів України
№ 1576 від 8 листопада 2006 року.

Рейдова перевірка була
проведена державними інспекторами відповідача на підставі щотижневого графіка,
затвердженого начальником Територіального управління Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі. Та згідно завдання
на перевірку № 023287 від 14 червня 2007 року -рейдова перевірка кінцева
зупинка селище Кальфа.

Відповідно до статті 39
Закону України „Про автомобільний транспорт” автомобільні перевізники,  водії,  пасажири
повинні  мати  і пред'являти
особам,  які  уповноважені
здійснювати  контроль  на автомобільному  транспорті
та  у  сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються
пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного  перевізника
-   ліцензія,   договір
із органами  виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування чи їх
дозвіл,  паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання автобуса на законних  підставах,
інші  документи,  передбачені законодавством України;

- для водія автобуса -
посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні  документи на транспортний засіб,  ліцензійна картка, дорожній лист,  квитково-касовий  лист,
схема  маршруту,  розклад руху,
таблиця  вартості  проїзду (крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством України.

Однак, як зазначалося вище
водієм вказаного транспортного засобу не надано державним інспекторам
квитково-касовий лист та ліцензійну картку, на підставі якої здійснювалося
перевезення.

Згідно із 21 Порядку
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті у разі
виявлення  в ході перевірки транспортного
засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими
особами,  що провели перевірку,
складається акт за формою.

Відповідно до пункту 26
Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті справа про
порушення розглядається у   присутності
уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце  розгляду справи про порушення уповноважена
особа  суб'єкта  господарювання  повідомляється  під
розписку  чи рекомендованим листом
із повідомленням.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується
повідомленням. Лист Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Севастополі був отриманий позивачем 26 липня
2007 року.

Також, вказаний
факт підтверджується повідомленням про розгляд справи, а саме,  вхідним номером позивача (№ 188/3-1 від 26
липня 2007 року).

Однак, позивач на розгляд
справи не з'явився.

Пунктом 27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному транспорті передбачено, що у разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається
без її участі.

Відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України
„Про автомобільний транспорт”.

Пунктом 1 частини 1 статті 60
Закону України „Про автомобільний транспорт” передбачено, що за порушення
законодавства  про  автомобільний
транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за
надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення
документів,  перелік яких визначений
статтями 39 та  48 цього Закону, - штраф
у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Листу Міністерства юстиції №
19-26-1628 від 4 травня 2007 року з роз'ясненням щодо положень цієї статті,
частина 1 абзац 3 статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт”
передбачає застосування санкцій за надання послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39, 48
цього Закону, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як зазначалося вище,
відповідно до пунктів 25-27 Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, за результатами розгляду  справи відповідачем була винесена постанова №
027400 від 31 липня 2007 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 1700
грн.

Отже, до позивача були
застосовані штрафні санкції у розмірі 1700 грн. за порушення норм Закону
України „Про автомобільний транспорт”, а саме, за ненадання державним
інспекторам квитково-касового листа та ліцензійної картки.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті
Севастополі відносно суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2  є законними та обґрунтованими.

Отже, висновок заявника апеляційної
скарги про те, що відповідачем порушено порядок проведення перевірок та
оформлення документів, на підставі яких проводиться перевірка є хибним.

Також, заявник апеляційної
скарги зазначає, що оформлення квитково-касового листу входить до обов'язків
водія, а тому у зв'язку з не оформленням вказаного документу до
відповідальності притягується особа, що здійснює розрахункові операції, тобто
-водії.

Однак, факт наявності на
момент проведення перевірки не заповненого квитково-касового листа, також
свідчить про не оформлення його у встановленому порядку.

Посилання апелянта на те, що
ліцензійна картка знаходилась на підприємстві перевізника, а тому не була
водієм надана державним інспекторам, судовою колегією не приймається до уваги,
оскільки такий документ як ліцензійна картка входить у перелік документів, які
відповідно до статті 39 Закону України „Про автомобільний транспорт” повинні
пред'являтися особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному
транспорті.

З урахуванням викладеного
судова колегія дійшла висновку, що постанова у справі прийнята при правильному
застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі,
задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови місцевого
господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 195, 198
(пункт 1), 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського
суду міста Севастополя  від 03 грудня
2007 року по справі № 20-5/432 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову
або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки,
передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        М.І.
Ткаченко

Судді
І.В. Антонова

О.Л.
Котлярова