ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2008 р.

№ 1/107-07 (3/110)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач), Барицької Т.Л.

розглянувши касаційну скаргу

Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008р.

у справі

№1/107-07(3/110)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина"

до

Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс"

про

стягнення 266840,32 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Мирошниченко М.О. (дов. №135/99 від 01.02.2008р.)

-          відповідача: Добровольський О.В. (дов. № 21/8 від 04.01.2008 р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2007р. (суддя Рудь І.А.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 152635,68 грн. пені, 73961,37 грн. інфляційних втрат, 33453,65 грн. 3% річних, 2601,91 грн. державного мита та 114,99 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008р. (головуючий Кузнецова І.Л., судді Чимбар Л.О., Верхогляд Т.А.) вказане рішення суду змінено в частині підлягаючої до стягнення пені шляхом її зменшення на 50% до 76317,84 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008р. без змін, а скаргу - без задоволення, погоджуючись з висновками суду попередньої інстанції.

За розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України В.Москаленка від 14.05.2008 р. у справі № 1/107-07 (3/110) змінено колегію суддів: Кот О.В.–головуючий, Шевчук С.Р.(доповідач), Барицька Т.Л.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 10.11.2004р. між ВАТ "Дніпрошина" та КП із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" укладено договір №1735/04/П купівлі-продажу теплової енергії, згідно умов якого позивач зобов'язується передати відповідачеві на період з 15.10.2004р. по 15.04.2005р. теплову енергію на межі балансової належності між сторонами в орієнтовному обсязі 88 000 Гкал/рік, а відповідач - прийняти та оплатити теплову енергію згідно з умовами договору.

У пункті 2.1. договору сторонами обумовлено, що його предметом є продаж теплової енергії "Продавцем" (позивачем) "Покупцю" (відповідачеві) виключно для потреб населення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2005р. у справі №9/195, яке набрало законної сили, встановлено, що за період з жовтня 2004р. до квітня 2005р. КП із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс", на виконання своїх зобов’язань по договору №1735/04/П, передано відповідачу теплової енергії та хімічно очищеної води на загальну суму 4894797грн. 90коп., тоді як відповідач свої зобов’язання по оплаті виконав лише частково, сплативши 3172714,88 грн.

Предметом даного судового спору стала матеріально-правова вимога ВАТ "Дніпрошина" про стягнення з відповідача, за неналежне виконання свої зобов’язань по договору, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Задовольняючи позов, попередні судові інстанції виходили з того, що прострочка відповідачем виконання своїх зобов’язань по оплаті отриманої теплової енергії встановлена матеріалами справи та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2005р., а тому є правові підстави для стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені, яка була встановлена договором.

При цьому, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення пені на 50 %, тобто до 76317,84 грн.

Проте, погодитись в повній мірі з правовим обґрунтуванням необхідності зменшення пені не можна, оскільки вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання суд повинен об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов’язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Апеляційний господарський суд же, зменшуючи розмір пені достатнього та повного обґрунтування необхідності такої дії не навів.

До того ж, ні суд апеляційної інстанції, ні місцевий господарський суд, розглядаючи даний позов в частині стягнення пені не вирішили питання щодо можливості застосування до даних відносин Закону України "Про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і комунальні послуги, що утворилася станом на 1 грудня 2006р. та не перевірили чи взагалі підлягає нарахуванню пеня на спірну заборгованість виходячи з положень та умов даного Закону.

Вищевикладене свідчить про неповний та необ'єктивний розгляд справи в частині стягнення пені, оскільки, в порушення вимог ст.ст. 32-34, 43 ГПК України, суди не з'ясували належним чином дійсні обставини справи, що вплинуло на їх юридичну оцінку, а відповідно і правильність застосування норм матеріального права.

В частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат судові рішення є законними та обґрунтованими і не оспорюються скаржником.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі рішення в частині стягнення пені, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2007р. у справі №1/107-07(3/110) в частині стягнення пені скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

В решті рішення та постанову залишити без змін.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                                Барицька Т.Л.