КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2008                                                                                           № 17/368

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Дідурик Л.І. (дов. від 20.11.07 № 1162);

відповідача: Шмаюн К.М. - директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.12.2007

у справі № 17/368

за позовом                               Київської міської клінічної лікарні № 3

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

про                                                  визнання недійсним договору оренди,

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.07 позов задоволений частково.

Зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Діамед” (далі-відповідач) не чинити перешкод Київській міській клінічній лікарні № 3 (далі-позивач) в користуванні нежилим приміщенням загальною площею 32,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 26 (приймальне відділення стаціонару) та звільнити зазначене приміщення шляхом виселення.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамед” на користь Київської міської клінічної лікарні № 3 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки не встановлено терміну закінчення спірного договору оренди. Крім того, твердження суду першої інстанції про те, що позивач надсилав відповідачу повідомлення про намір припинити дію договору оренди, а відповідач відмовлявся отримувати зазначені повідомлення, суперечить матеріалам справи. Жоден лист не був направлений на зазначену в договорі адресу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Київською міською клінічною лікарнею № 3 та Товариством з обмеженою відповідальністю “Діамед” був укладений договір оренди майна від 01.08 99, згідно з яким відповідачу було передано в оренду нежиле приміщення загальною площею 32,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця 26 (приймальне відділення стаціонару) для розміщення аптечного пункту з роздрібної реалізації готових лікарських форм та предметів санітарії-гігієни.

Пунктом 1, 2 ст.17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторонами був визначений термін дії договору до 31.12.00 (п. 10 договору), тобто строком на один рік і п’ять місяців, після чого дія продовжувалась на зазначений строк по 31.08.06.

Вищевказане підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.06 та постановою Вищого господарського суду України від 25.10.06 у справі №30/119-3/2-4/39, які знаходяться в матеріалах справи.

Київська міська клінічна лікарня № 3 листами від 31.07.06 № № 600, 600а, 600б та від 20.09.06 № № 716/1, 716/2, 716/3 повідомляла відповідача про закінчення терміну дії договору оренди 31.08.06 і небажання його продовжувати. Позивачем листи надсилалися за фактичною та юридичною адресами відповідача, що підтверджується описами вкладення в цінні листи.

Згідно з п. 2 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Щодо примірника договору оренди майна від 01.08.99, наданого відповідачем, згідно з яким термін дії договору оренди встановлений до 01.08.08, Київський апеляційний господарський суд постановою від 09.08.06 встановив, що будь-яких доказів того, що Київська міська рада погоджувала укладання договору оренди на такий термін сторонами не надано.

Листом від 24.09.03 № 042/15/6-304 Головне управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації повідомило, оскільки ТОВ “Діамед” відмовилось від здійснення розрахунку орендної плати відповідно до встановленої орендної ставки, Головне управління з питань майна м. Києва не погодило договір оренди майна на оренду приміщення площею 32,40 кв.м. у Київській міській клінічній лікарні № 3 на три роки.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до правильного висновку, що термін дії договору оренди майна від 01.08.99 закінчився, а тому позовні вимоги Київської міської клінічної лікарні № 3 про зобов’язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні спірним приміщенням та звільнення його шляхом виселення, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

За таких умов рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.07 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.07 у справі №17/368 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

2. Матеріали справи №17/368 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

29.02.08 (відправлено)