Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2008 р. Справа № 53/245-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Верещагіна Є.В. (дов. № 01-62юр/4139 від 27.07.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ МВС України (м. Харків) (вх. № 60 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 15.11.07 р. по справі № 53/245-07

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ МВС України (м. Харків)

до Акціонерної компанії "Харківобленерго" (м. Харків)

про стягнення 26 302,00 грн., -

встановила:

У серпні 2007 року Харківський національний університет внутрішніх справ МВС України (надалі - ХНУВС) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про стягнення 26 302,00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15 листопада 2007 року по справі № 53/245-07 (суддя Прохоров С.А.) у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. У задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ХНУВС у повному обсязі. На думку заявника апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також невірно застосував норми матеріального права.

Відповідач надав заперечення по апеляційній скарзі, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, свого представника 12.02.2008 р. у судове засідання не направив, про неможливість прибуття у судове засідання з поважних причин суд не повідомив, у зв’язку з чим, справа за апеляційною скаргою розглядається за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника АК "Харківобленерго" Верещагіна Є.В., який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким встановив, що 20 липня 2006 року між ТОВ "Стройстиль" (підрядник) та ХНУВС (замовник) був укладений договір будівельного підряду № 150 на виконання комплексних робіт нового учбового корпусу ВС, що розташований за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 27, відповідно до проектно-кошторисної документації.

Як зазначає позивач, в подальшому для отримання необхідних потужностей щодо підключення нового учбового корпусу ХНУВС виникла необхідність у проведенні ремонтних робіт трансформаторної підстанції № 651, яка належить відповідачу. Шляхом переговорів було досягнуто згоди про проведення зазначеного ремонту силами ТОВ "Стройстиль" за рахунок коштів ХНУВС та за умови внесення АК "Харківобленерго" до технічних вимог на приєднання до електричних мереж даних видів робіт.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2006 року між ТОВ "Стройстиль" та ХНУВС була укладена додаткова угода № 1 до договору будівельного підряду № 150 від 20.07.2006 р., відповідно до якої були проведені зазначені будівельні роботи на загальну суму 26 302,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що він виконав свої зобов’язання перед відповідачем щодо всіх умов підключення електроустановок нового учбового корпусу до електричних мереж АК "Харківобленерго". Відповідач в свою чергу не виконав зобов’язання по внесенню до технічних умов на приєднання до електричних мереж вимог щодо проведення ремонтних робіт трансформаторної підстанції № 651. Тобто, на думку позивача, відповідач без достатньої підстави набув матеріальної вигоди у вигляді ремонту власної трансформаторної підстанції на загальну суму 26 302,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зауважив про те, що відповідач не оформив з позивачем будь-яких договірних відносин (зобов'язань) по оплаті виконаних вищезазначених ремонтних робіт.

Лист начальника Південного РЕМ Квіцинського І. В. (а. с. 78), на який послався позивач як на пропозицію укласти договір на виконання робіт з ремонту належної відповідачу ТП-651, суд першої інстанції визнав неналежним доказом, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 626, 627 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Господарським судом Харківської області правомірно зазначено, що лист начальника Південного РЕМ Квіцинського І. В. не відповідає жодній із зазначених вище вимог.

Як встановлено під час розгляду справи, Південний РЕМ є безбалансовим структурним підрозділом АК "Харківобленерго" без права юридичної особи та не може бути самостійною стороною за договорами. У відповідності до статті 207 ЦК України правочин від імені АК "Харківобленерго" повинен бути підписаний особою, уповноваженою на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно пункту 8.4.10.9. Статуту відповідача право підпису пропозицій, договорів та вчинення будь-яких правочинів має голова правління АК "Харківобленерго". Інші посадові особи мають вчиняти правочини на підставі наданих їм головою правління довіреностей та в межах передбачених цими довіреностями повноважень. Начальнику Південного РЕМ Квіцинському І.В. довіреність про надання права робити пропозиції щодо укладання вказаного вище правочину чи укладати цей правочин не надавалася.

У зазначеному вище листі відсутні істотні умови договору на виконання ремонтних робіт ТП-651, а саме обсягу робіт, ціни, строків, порядку приймання та ін. Вказаний лист не містить згоди відповідача вважати себе зобов'язаним у разі виконання визначених у ньому дій.

Таким чином, відповідачем пропозиція щодо укладення договору з ремонту ТП-651 позивачу не надавалася, а тому жодних зобов'язань для сторін не виникло.

Заперечуючи проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, відповідач обґрунтовано зазначає, що у відповідності до статей 208, 638 ЦК України виконання робіт стороною можливе після укладення цивільно-правової угоди у відповідності до її умов. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі (для угод між юридичними особами у письмовій формі) досягли згоди з усіх істотних умов договору. Жодної із вказаних вимог не виконано, отже договір не є укладеним, у зв’язку з чим підстави для проведення будь-яких робіт у позивача були відсутні.

Також, на думку АК "Харківобленерго", позивачем не було враховано, що головною умовою для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є набуття майна особою. Відповідач жодного майна від позивача відносно ТП-651 не отримував. Вказане підтверджується відсутністю будь-яких документів щодо передачі майна відповідачу чи прийняття ним виконаних робіт.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 43 цього ж Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного документального доказу, який би підтвердив факт набуття майна відповідачем, перелік такого майна, його вартість, оскільки розмір сплати за додатковою угодою № 1 до договору будівельного підряду № 150 від 20.07.2006 р. не визначає вартість фактично отриманого майна.

Твердження заявника апеляційної скарги про те, що відповідач не виконав своїх зобов'язань по внесенню до технічних умов на приєднання до електричних мереж вимог щодо проведення ремонтних робіт трансформаторної підстанції № 651, у зв'язку з чим без достатньої правової підстави набув матеріальної вигоди у вигляді ремонту власної трансформаторної підстанції на загальну суму 26 302,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як правомірно встановив суд першої інстанції, між сторонами не існувало жодних правовідносин, якими б встановлювалося зобов'язання позивача проводити ремонтні роботи майна відповідача, а також зобов'язання відповідача по внесенню до технічних умов на приєднання до електричних мереж вимог щодо проведення ремонтних робіт трансформаторної підстанції № 651 чи зі сплати вартості виконаних ремонтних робіт.

Так, згідно з виданими 15.08.2006 р. технічними умовами приєднання до електричних мереж позивача електроустановок замовника жодних вимог щодо проведення ремонтних робіт ТП-651 не зазначалося. Жодних угод (як письмових, так і усних) з проведення ремонтних робіт в ТП-651 між відповідачем та позивачем не укладалося, доручення на проведення таких робіт не надавалося, роботи з ремонту ТП-651 відповідачем не приймалися та на балансі відповідача не обліковуються.

Таким чином, відсутні будь-які підстави вважати, що відповідач отримав майно за рахунок позивача без достатніх підстав, а тому до вказаних правовідносин позивачем помилково застосовані положення статей 1212, 1213 ЦК України.

Враховуючи те, що позивач фактично виконав ремонті роботи ТП-651, до вказаних правовідносин необхідно застосовувати вимоги глави 79 ЦК України "Вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення", оскільки позивач вчинив дії з ремонту ТП-651 в інтересах відповідача без його доручення.

Згідно зі статтею 1159 ЦК України особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.

У зв'язку з тим, що позивач вказані дії не здійснив, то відповідно до частини 2 статті 1160 ЦК України він не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на дефектний акт на завершення будівництва учбового корпусу навчального центру ХНУВС по пр. 50 років СРСР, 27 від 05.09.2006 р., складеного ХНУВС та ТОВ "Фірма "Борн" за участю майстра підстанцій Овчіннікова В. В., то слід зазначити, що цей акт не може бути належним доказом, оскільки між сторонами не було укладено угоди з проведення ремонтних робіт ТП-651, зокрема, роботи з ремонту відповідачем не приймалися.

Враховуючи те, що позивач не довів порушення з боку відповідача обов'язків щодо сплати 26 302,00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ХНУВС задоволенню не підлягають.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ХНУВС позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2007 року по справі № 53/245-07 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ МВС України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15 листопада 2007 року по справі № 53/245-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Суддя Такмаков Ю.В.

Суддя Барбашова С.В.