ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.08 р.
Справа № 40/146пд

Суддя господарського суду Донецької
області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання
Доманової Ю.Ю.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „ Промтехсприяння” м. Донецьк

відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк

за участю першої третьої особи, яка
не заявляє самостійних  вимог на предмет
спору на стороні позивача Державного проектного науково-дослідного інституту
промислового будівництва „ Донецький Промбуд НДІпроект” м. Донецьк

за участю другої  третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецької області м. Донецьк

про визнання договору
недійсним

за участю:

представників сторін:

від позивача ОСОБА_2- адвокат,
ОСОБА_3 - засновник, Носач А.В. - ліквідатор

від відповідача  ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець,
ОСОБА_4- юрисконсульт

від першої третьої особи не
з'явилася

від другої третьої особи Вощенко
В.Ю. - юрисконсульт

З метою усунення суперечностей у
доводах та доказах сторін, у судовому засіданні відповідно до вимог частини 4
ст. 77 ГПК України з 13 год. 45 хвил. 06.11.08р.  до 15 год. 10.11.08р. було оголошено перерву,
без винесення процесуального документа.

З метою усунення порушення
змагальності та рівності учасників судового засідання, за клопотанням позивача,
відповідно до вимог ст. 129 Конституції України та статті 4-4 ГПК України,
судом забезпечено гласність судового процесу та його повне фіксування
технічними заходами, що знайшло своє відображення у протоколі судового
засідання згідно вимог статті 81-1 ГПК України.

Суть спору:  товариство з обмеженою відповідальністю  „Промтехсприяння”  звернулось
до  господарського суду Донецької
області з позовом  про  визнання
недійсним  договору оренди  б/н від 23.12.02р. укладеного між товариством
з обмеженою відповідальністю” Промтехсприяння” та фізичною особою -
підприємцем  ОСОБА_1, як такий,  що суперечить вимогам закону.

З метою дослідження обставин,
пов'язаних з наданням згоди на передачу нерухомого майна в оренду (суборенду) з
боку органу уповноваженого за законом здійснювати управління та контроль за цим
майном,  наявністю юридичного інтересу до
справи, встановлення справжнього власника об'єкту нерухомості, який є предметом
обох договорів оренди, встановлення індивідуально - визначених ознак цього
майна, з'ясування фактичного знаходження його на балансі Держаного проектного
науково - дослідного інституту промислового будівництва” Донецький
ПромбудНДІпроект”, суд згідно ст. 27 ГПК України залучив  до участі у справі у якості третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, зокрема:
Держаний проектний науково - дослідний інституту промислового будівництва”
Донецький ПромбудНДІпроект” та Регіональне відділення Фонду державного майна
України по  Донецькій області.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-
агентство нерухомості ”Р.А.Н,” пропонувало відповідачеві звернутися до
ТОВ „Промтехсприяння” для укладення договору оренди, який би відповідав
мети  його господарської діяльності, а
саме відкриттю магазину спорттоварів, у зв'язку з чим між сторонами було
укладено договір оренди нежитлового приміщення б/н від 23.12.02р.;

-
до момент укладення договору, відповідачем було сплачено орендну плату
за два місяця в сумі 8 800грн., що відповідає вимогам пункту 2.5 договору
оренди б/н від 23.12.02р.;

-
виконуючи умови договору, відповідачем були проведені ремонтні роботи у
нежитловому приміщенні та його поліпшення;

-
по закінченні ремонту, в кінці січня 2003р., від виконавчого органу
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Державного проектного науково-дослідного інституту промислового  будівництва „Донецький ПромбудНДІпроект”,
далі Інститут, надійшло повідомлення, що відповідач є неналежним орендарем, у
той же час дійсним власником спірного нежитлового  приміщення є - Інститут ;

-
з урахуванням викладеного, відповідачем було залишено нежитлове
приміщення, без відшкодування  вартості
проведених ремонтних робіт;

-
сума орендної плати в розмірі 8 800 грн., перерахована на користь ТОВ
„Промтехсприяння”  до наступного часу
не  повернуто;

-
таким чином, позивач навмисно приховав від мене факти, які заважали б
укладенню цього договору, а саме те, що він не був власником об'єкту
нерухомості та не мав на то згоди власника приміщення -  Регіонального відділення Фонду державного
майна України по  Донецькій області;

-
в той же час, представник відповідача погоджується з позовними вимогами
про визнання договору оренди б/н від 23.12.02р. недійсним, однак тільки на
підставі вимог ст. 57 ЦК України УРСР 1963р., як договір  укладений внаслідок обману;

-
крім того, представник відповідача в усній формі повідомив суд, про
необхідність зупинення провадження у справі з метою витребування додаткових
доказів по справі від органів слідства,
суду, викликання до судового засідання свідків, які б могли надати
наявність суперечностей у доводах та доказах сторін під час укладення спірного
приміщення тощо.

Перша третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Держаний проектний
науково - дослідний інститут промислового будівництва” Донецький
ПромбудНДІпроект,  до судового засідання
не з”явилася. Однак письмово на листі повідомила суд про наступне:

-
підстав для визнання договору оренди в/н від 23.12.02р. недійсним не
існує за законом;

-
залучення її до справи, у якості третьої сторони, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору неможливо, оскільки матеріали справи
свідчать про створення державного акціонерного товариства” Будівельна компанія
„Укрбуд”, Дочірнього підприємства „Науково-дослідний інститут „Донецький
ПромбудНДІпроект” та припинення діяльності державного проектного та
науково-дослідного інституту промислового будівництва „ Донецький
ПромбудНДІпроект”

-
актом приймання-передачі від 31.01.05р. Інститут отримав  до статутного фонду будівлю інженерного
корпусу. Яке знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 145а, свідоцтво
про право власності на нерухоме майно від 29.06.06р., до якого увійшло спірне
приміщення загальною площею 99,6 кв. м. ,що є предметом даного спору;

-
за наявністю викладених обставин, слід залучити до участі у справі
належну третю особу, якою є Дочірнє підприємство „Науково-дослідний інститут
„Донецький ПромбудНДІ - проект”.

Друга третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення
Фонду державного майна України по Донецької області

повідомила суд про наступне:

-
відповідно до вимог пункту 6.2 укладеного між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по Донецької області та ТОВ „ Промтехсприяння”
договору оренди нерухомого майна - нежитлового приміщення №801/2001 від
10.07.2001р., площею 99,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема 145а, що знаходиться на балансі Державного проектного науково-дослідного
інституту промислового будівництва
„Донецький ПромбудНДІпроект” визначено, що Орендар за згодою
Орендодавця  має право здавати  орендоване майно  у суборенду і передавати свої права та
обов'язки за цим договором, якщо це не тягне зміни вартості нерухомого майна і
не порушує інших положень цього договору;

-
однак, за отриманням такої згоди, позивач до регіонального відділення
Фонду державного майна України по Донецької області не звертався, а тому не мав
право на укладення спірного договору;

- 14.04.03р. господарським судом
Донецької області прийнято рішення по справі №10/45пд про розірвання договору
оренди №801/2001 від 10.07.2001р.

Присутній у судовому засіданні
голова комісії по припиненню діяльності ТОВ „Промтехсприяння”  Носач А.В.
надав суду  своє ставлення до
предмету спору, та наголосив, що спірний договір оренди  нежитлового приміщення від 23.12.02р.
підлягає визнанню недійсним відповідно до вимог ст. 48 ЦК СРСР 1963р., а
договір про спільну діяльність №23/12 від 23.12.02р., укладений між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ” Промтехсприяння” - дійсним.  Ствердження голови комісії по припиненню
діяльності ТОВ „Промтехсприяння”  Носач
А.В.   про визнання дійсним договору про
спільну діяльність № 23/12 від 23.12.02р. не приймається судом до уваги,
оскільки не стосується предмету спору.

За вимогами ГПК України предметом
позову є - матеріально-правова вимога до відповідача, щодо якої суд повинен
винести рішення. Ця вимога повинна нести правовий характер, тобто бути
урегульована нормами матеріального права, а також бути підвідомчою суду. В
процесі розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет  позову. Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на підставу позову;

Втім, підстава позову -
обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути
лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові
наслідки: виникнення, зміну чи припинення правових відносин. Це не є доказами у
справі. Підставу позову теж можна змінити

З'ясувавши  фактичні
обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію  відносинам сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, вислухавши доводи представника позивача, заперечення
відповідача, доводи третіх осіб,  інших
осіб, суд встановив:

Сторін було належним чином
повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з
урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для
вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед
законом.

З урахуванням виняткових обставин
справи, відповідно до розпорядження заступника господарського суду Донецької
області, спір було вирішено у більш тривалий час, ніж передбачено частиною
першої ст. 69 ГПК України.

До прийняття рішення по справі від
позивача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по даній
справі, яке  на час вирішення спору було
ним відкликане, тому судом не вирішується
питання про призначення судової експертизи.

У задоволенні усного клопотання відповідача про зупинення провадження у
справі слід відмовити за наступними обставинами:

-
клопотання про зупинення провадження у справі повинно розглядатися судом
в розумінні ст.ст. 22, 33, 34, 36 ГПК України;

-
стаття 79 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для зупинення
провадження, які можна систематизувати за критерієм обов'язковості для суду, а
саме підстави, за наявності яких суд зобов'язаний зупинити провадження та
підстави, за наявності яких суд має право здійснити вказану процесуальну дію.

-
згідно частини 1 ст. 79 ГПК України господарський суд обов'язково
зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

-
тобто, зупинення провадження по справі - тимчасове й повне припинення
всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі
причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких не відомо, коли
вони можуть бути усунені;

- неможливість розгляду даної
справи до розгляду скарги та вирішення справи іншим судом полягає у тому, що
обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній справі;

- наявність вищевикладених
обставин  не перешкоджає, та  надає можливість суду встановити дійсні  порушення
майнових прав учасників судового процесу відносно оренди спірного
нежитлового приміщення на підставі наданих сторонами доказів.

У задоволенні усного клопотання
відповідача відносно викликання до судового засідання свідків слід також
відмовити, оскільки:

-
чинний ГПК України не передбачає такого джерела доказування, як
показання свідків. Однак це не означає неможливості використання як засобів
установлення фактичних даних (обставин) у справі письмових та усних пояснень
фізичних осіб, яким відомо відповідні дані(обставини);

-
так, згідно з частиною другої статті 32 ГПК України дані встановлюються,
зокрема поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у
судовому процесі;

-
якщо пояснення представника сторони чи третьої особи, який з'явився у
судове засідання, не є достатніми й вичерпними, господарський суд не
позбавлений права зобов'язати - шляхом винесення відповідної ухвали - таку
сторону (третю особу) забезпечити участь у судовому процесі також і іншого
працівника (працівників) даного підприємства чи організації, в тому числі і з
зазначенням в такій ухвалі посади та/або прізвище, ім'я, по-батькові
працівника, явка якого в судове засідання є обов'язковою, або витребувати у
підприємства (організації) письмове пояснення відповідного працівника  (працівників);

-
крім того, стаття 30 ГПК України надає господарському суду право
викликати посадових осіб та інших працівників підприємств, установ,
організацій, державних та інших органів для дачі пояснень з питань, що
виникають під час розгляду справи ( в тому числі, на вимогу суду, - в письмовій
формі);

-
відповідна норма застосовується в тому разі, коли згадані підприємства
(установи, організації, органи) не є сторонами або третіми особами у справі, що
розглядається господарським судом. В
усіх наведених випадках слід витребувати пояснення в письмовій
формі.  Вказаних письмових доказів
представник відповідача суду в розумінні вимог ст.ст. 22, 33, 36 ГПК України не
надав.

У задоволенні клопотання першої
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивача - Держаний проектний науково - дослідний інститут промислового
будівництва” Донецький ПромбудНДІпроект”, про залучення до участі у справі у
якості третьої особи  Дочірнє  підприємство „Науково-дослідний інститут
„Донецький ПромбудНДІпроект” слід відмовити, за такими мотивами:

-
згідно вимог ст. 27 ГПК України, третіх осіб може бути залучено до
участі у справі за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи суду, тобто це
право суду;

-  відповідно до вимог статті 59
ГК України визначено, що реорганізація підприємства може проводитися шляхом:

Ш          злиття;

Ш          приєднання;

Ш          поділу;

Ш          перетворення.

Тобто, у разі настання наслідків
зазначених у вказаної статті до нових суб'єктів господарювання переходять за
роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта. Отже у наведеному випадку допускається процесуальне
правонаступництво.

Якщо ж реорганізація підприємства чи
організації - сторони у справі - не мала місця, то процесуальне
правонаступництво, про яке йдеться у статті 25 ГПК України, неможливе.

Натомість, доказів припинення
діяльності Державного проектного та науково-дослідного інституту промислового
будівництва” Донецький ПромбудНДІпроект”, зокрема: Статут підприємства, докази
виключення його із Єдиного Держаного реєстру підприємств та організацій
України,  наявність правонаступництва,
перехід прав та обов'язків реорганізованого підприємства суду не було надано. А
тому не має підстав для залучення  до
справи у якості третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Дочірнє
підприємство „Науково-дослідний інститут „Донецький ПромбудНДІ -
проект”.

Позов мотивовано тим, що у лютому
2006р. позивачу стало відомо про існування договору оренди нежитлового
приміщення б/н від 23.12.02р. укладеного між
товариством з обмеженою відповідальністю” Промтехсприяння” та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1( свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_1)

Предметом даного договору відповідно
до пункту 1.1  є нежитлове приміщення,
загальною площею 99,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема, 145а.

Згідно пункту 1.2 вказаного договору,
власником нежитлового приміщення є Орендодавець - ТОВ „ Промтехсприяння”, проте
не зазначено, на підставі якого право встановлювального документу і чи
зареєстровано право власності на це спірне нерухоме майно у комунальному
підприємстві „ Бюро технічної інвентаризації ”м. Донецьку.

Вказане приміщення на дату укладання
договору не належало на праві власності позивачу, оскільки спірне нежитлове
приміщення знаходилося у його платному користуванні на підставі договору оренди
нерухомого майна - нежитлового приміщення №801/2001 від 10.07.2001р.,
укладеного зі регіональним відділенням Фонду державного майна України по
Донецької області і відповідно до вимог пункту 10.1 цього договору строк його
дії складав п'ять років, з 10.07.2001р. по 10.07.06р.

Відповідно до вимог пункту 6.2 введені
обмеження щодо передачі спірного майна
до суборенди, а саме  Орендар -
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повинен обов'язково отримати згоду з боку
Орендодавця - регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій області, що відповідає вимогам ст.
22 Закону України” Про оренду державного та комунального майна”

А тому, за змістом  укладеного між сторонами договір  б/н від 23.12.02р.  він не містить ознаків суборенди , оскільки
відсутні докази отримання згоди від регіонального відділення Фонду державного
майна України по Донецькій області на передачу нерухомого майна в оренду
відповідачу, що суперечить вимогам ст. 267 ЦК УРСР 1963р.

В позовній заяві позивач
посилається  на інші  правовідносин між сторонами. Так, 23.12.02р.
між ТОВ” Промтехсприяння” та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 був
укладений додатково  договір про спільну
діяльність. Мета цього договору - створення магазину, для торгівлі промисловими
товарами.

Згідно розділу 1 договору, для
організації торгівлі позивач надав у користування відповідачеві нежитлове
приміщення загальною площею 99,6 кв. м, яке знаходиться у будинку за адресою:
м. Донецьк, вул. Артема 145а для здійснення господарської діяльності у вигляді
оптового постачання до магазину товарів.

За умовами договору прибуток повинен
розподілятися між сторонами пропорційно внесків до договору.   З початку відповідач виконував свій
обов'язок щодо сплати  внесків у вигляді
грошових коштів згідно умов договору. Однак внаслідок невиконання своїх
обов'язків заподіяв позивачеві збитків на загальну суму 40 600 грн.

Фактичні обставини у справі та докази на
їх підтвердження свідчать про те, що сторони відповідно до умов договору про
спільну діяльність використовували приміщення площею 99,6 кв.м, яке знаходилося
у будинку №145а, по вулиці Артема  м.
Донецьку для ведення господарської діяльності.

У той же час, договір оренди нежитлового
приміщення сторонами не було виконано, і він є
мнимою угодою. Приміщення за цим договором відповідачу у користування не
надавалося, відсутній акт прийому-передачі, орендна плата, крім суми в розмірі
8 800 грн. за два місяця, ним не сплачувалася, докази його виконання відсутні,
а саме спірний договір оренди нежитлового приміщенні б/н від 23.12.02р. не
створив для сторін прав та обов'язків, на відміну від договору про спільну
діяльність б/н від 23.12.02р., який було належним чином виконано сторонами
відповідно до його умовами.

Оскільки права та охороню вальні законом
інтереси позивача порушені, він з посиланням на приписи ст. ст. 48, 267 ЦК УРСР
1963р. намагається визнати укладений між ним та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 договір оренди нежитлового приміщення в б/н від 23.12.08р. недійсним,
як такий що суперечить закону.

Суд вважає доводи позивача
обґрунтованими, а заперечення відповідача хибними, як такі що не ґрунтуються на
законі.

Так,
стаття 267 ЦК УРСР 1963р., яка діяла на час укладення договору оренди,
визначала, що здавання наймачем найнятого майна в піднайм дозволяється лише за
згодою наймодавця, якщо інше не передбачене законом або договором.

Згода власника приміщення  - регіонального відділення Фонду державного
майна України по Донецькій області не була надана, а тому спірний договір не
міг бути укладений між сторнами, оскільки об'єкт оренди знаходився у
користуванні ТОВ „Промтехсприяння”, яке не є власником приміщення і не
мало  право здавати це приміщення в
оренду. Ці обставини знайшли своє відображення в рішенні господарського суду
Донецько області у справі №10/45пд від 14.04.03р., яке розглядається судом в
розумінні ст. 35 ГПк України, де вказано, що згода власника приміщення  - регіонального відділення Фонду державного
майна України по Донецькій області не була надана.

Зміст договору не повинен суперечити вимогам
законодавства.   Доказами у справі
підтверджено, що єдиним Орендодавцем спірного приміщення було регіональне
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, що відповідає
вимогам ст. 22 Закону України " Про оренду державного та комунального
майна".

Діюче законодавства не надає право
Орендарю передавати у користування майно в суборенду, без згоди на це
Орендодавця.  Право передачі  майна, яке передано в оренду (суборенду)  має Орендатор тільки за наявністю згоди на це
Орендодавця.  До договору суборенди
застосовуються положення про договір оренди.

Об'єкт оренди у період дії
відповідного договору не може бути об'єктом оренди за іншим договором,
укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права на користування
цим об'єктом і не відповідає  вимогам
статті 267 ЦК УРСР 1963р.

За приписами ст. 48 ЦК УРСР
1963р.,  недійсною  визнається
угода,  що  не відповідає вимогам закону. Правило,
встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода
вчинено з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють
спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків,
а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю”
Промтехсприяння” та фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1, договір оренди б/н від 23.12.02р.,
нежитлового приміщення загальною площею 99,6 кв. м, розташованого за адресою:
м. Донецьк, вул. Артема, буд. 145а не відповідає вимогам законодавству та
підлягає визнанню його судом недійсним.

За такими обставинами, суд вважає
позовні вимоги щодо визнання недійсним договір оренди б/н від 23.12.02р.,
нежитлового приміщення загальною площею 99,6 кв.м, розташованого за адресою: м.
Донецьк, вул. Артема, буд. 145а,
укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „
Промтехсприяння” та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню.

Посилання відповідача у поясненнях
на приписи ст. 57 ЦК УРСР 1963р. спростовується наступним:

-
стаття 57 ЦК УРСР України 1963р. визначає, що під оманом слід розуміти
умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації, що
уклала угоду, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності,
або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди;

-
договір, що укладений під впливом обману, є оспорюваним. Він визнається
недійсним за позовом учасника договору, який повинен бути заявлений в межах
строку позовної давності з урахуванням вимог законодавства;

-
обман може полягати в тому, що сторона неправдиво заперечує наявність
обставин, що можуть бути перешкодою для укладення договору, або в тому, що вона
замовчує їх існування. Суб'єктивною ознакою дії сторони, що ввела іншу сторону
в оману, є умисел на введення в оману. Відповідачем не доведено в розумінні
вимог ст. 33,36 ГПК України факту обману з боку позивача, відсутні докази того,
що на моменту укладення договору, позивач замовчував про існування таких
обставин, які б перешкоджали укладенню спірного договору оренди.

Витрати по державному миту в сумі
85 грн. та забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на
відповідача згідно вимог ст. ст. 44,49 ГПК України.

Позивач зайво перерахував до
державного бюджету згідно квитанції від 23.07.08р., оригінал якої знаходиться в
матеріалах справи,  державне мито в сумі
311 грн., а тому відповідно до пункту 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів
України” Про державне мито” №7-93 від 21.01.03р. та ст. 47 ГПК України воно
підлягає поверненню йому на його розрахунковий рахунок. Підставою повернення
державного мита є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою
господарського суду Донецької області.

У зв'язку з тим, що у судовому
засіданні за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення згідно частини другої ст. 85 ГПК України, воно
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання, оформленого згідно статті 84 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 48, 267 ЦК УРСР
1963р. ст. ст. 4-2, 4-3, 27, 33, 34, 35, 43, ч.3 ст.  82, 84, ч. ч 2,3 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю ”Промтехсприяння” задовольнити.

2.
Визнати недійсним договір оренди б/н від 23.12.02р., нежитлового
приміщення загальною площею 99,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Донецьк,
вул. Артема, буд.145-а, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю
„Промтехсприяння” та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

3. Стягнути з  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1,
свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_1, ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_2 на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю
”Протехсприяння”, 83007,м. Донецьк, проспект Партизанський, буд. 70, кв. 14,
витрати по державному миту в сумі 85 грн. та забезпеченню судового процесу в
сумі 118 грн., видавши наказ.

4. Повернути на р/р товариства з
обмеженою відповідальністю „Протехсприяння”, 83007,м. Донецьк, проспект
Партизанський, буд. 70, кв. 14, зайве сплачене державне мито в сумі  311 грн. Підставою повернення державного мита
є дане рішення, яке затверджене гербовою печаткою господарського суду Донецької
області.

5.Рішення суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
Ю.О.Підченко

Дата підписання рішення оформленого
у відповідності з вимогами ст. 84 ГПК України -14.11.08р.

Суддя
Підченко Ю.О.