ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.08 р.                     Справа № 1/326

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Антареспласт”,м. Докучаєвськ

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАНТ -БП”, м. Донецьк

про стягнення 343 339 грн. 20 коп.

Суддя                                                                                           Азарова З.П.

При секретарі судового засідання: А.С. Розум

З участю представників сторін:

від позивача: Гончаров С.В. – представ. за дов.

від відповідача : Голенко Д.А. – директор.

Суть справи:

У судових засіданнях оголошувались перерви.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Антареспласт”, м. Докучаєвськ звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАНТ-БП”, м. Донецьк про стягнення грошових коштів в сумі 343 339 грн. 20 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивачем надані копії: договору №11/12-1від 11.12.2005 року, акту №1 за формою КБ –2В за березень 2006 року, платіжних доручень №4 від 06.03.2006 року, №16 від 23.03.2006 року, №29 від 25.04.2006 року, №34 від 05.05.2006 року,№39 від 12.05.2006 року.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на одержану суму, яку позивач перерахував за виконані роботи за договором №11/12-1 від 11.12.2005 року, але в призначенні платежу в платіжних документах позивач вказав договір від 11.12.2006 року. Такий договір не укладався. Роботи за договором виконувалися, що підтверджується експертним висновком, реєстром податкових накладних.

Позивач пояснив, що господарським судом Донецької області розглядалася справа №43/237 і постановою Донецького апеляційного господарського суду по вказаній справі факт виконання робіт не був встановлений, тому посилання відповідача на виконання робіт за вказаним договором необґрунтовані.

У судовому засіданні 17.01.2007 року було оголошено перерву для надання додаткових доказів.

Позивач використав надане йому право ст. 22 Господарського процесуального кодексу України і змінив позовні вимоги та просить стягнути суму 343 339 грн. 20 коп. безпідставно отриману відповідачем. 15.11.2006 року відповідач звернувся згідно п. 7.2 договору про розірвання вказаного договору. Позивач погодився з цим і договір вважався розірваним. Платіжними дорученнями №4 від 06.03.2006 р., №16 від 23.03.2006 р., №29 від 25.04.2006 р., №34 від 05.05.2006 р, №39 від 12.05.2006 р. він перерахував на рахунок відповідача грошові кошти. Вказані кошти відповідач утримує необґрунтовано і він зобов’язаний їх повернути.

Відповідач заявив клопотання про витребування від позивача податкових накладних. Клопотання залишено без задоволення і в судовому засіданні оголошено перерву для виготовлення та оголошення рішення.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані докази, господарський суд встановив, що 11.12.2005 року сторони підписали договір №11/12-1, згідно з яким підрядник (відповідач) зобов’язався виконати будівельні роботи по реконструкції приміщень замовника (позивача), а замовник зобов’язався прийняти її та оплатити..

В силу ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Господарський договір є однією з підстав виникнення прав та обов”язків його контрагентів у сфері господарювання.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Таке ж положення передбачено і в статті 638 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 837 вказаного кодексу при укладанні договору підряду обов’язковою умовою є ціна та строк виконання робіт. Стаття 844 кодексу передбачає, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік витрат щодо виконання робіт, додається до договору і є його частиною. З наданого позивачем договору вбачається, що пунктом 1.3. якого сторони передбачили, що об’єм та перелік робіт, які підлягають виконанню, визначаються кошторисом. Кошторис є невід»ємною частиною договору.

Розділом другим пункту 1 ст. 844 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Тобто, вказана частина спеціально підкреслює, що кошторис, складений підрядником, буде мати юридичну силу та стане частиною договору лише з моменту затвердження його замовником.

У судовому засіданні 22.01.2008 року відповідач надав витребуваний судом локальний кошторис, складений за формою 4, з якого вбачається, що він не затверджений замовником. Він підписаний особою, повноваження якої не вказано і підпис не скріплений печаткою. За таких обставин договір № 11/12-1 від 11.12.2005 року є неукладеним.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач платіжними дорученнями №4 від 06.03.2006 р., №16 від 23.03.2006 р., №29 від 25.04.2006 р., №34 від 05.05.2006 р, №39 від 12.05.2006 р. в рахунок договору №11/12-1 перерахував на рахунок відповідача грошові кошти. Оскільки, договір №11/12-1 від 11.12.2005 року визнано неукладеним, грошові кошти утримуються відповідачем необґрунтовано та позовні вимоги заявлені правомірно.

В силу статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Посилання відповідача на факт виконання робіт за вказаним договором, що підтверджується експертним висновком, не приймаються до уваги, оскільки вказаний висновок не впливає на оцінку договору.

Керуючись ст. ст. 22,33,43,49,75,83,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Антареспласт”, м. Донецьк задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВАНТ-БП” (83080, м. Донецьк, вул. Малосадова, буд. 50, р/р 2427 у БВ “Юзовське” філіалу ГУ ПІБ м. Донецьк, МФО 334635, код ЗКПО 33200268, ІНН 79, св-во №08171571) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Антареспласт” (857040, Донецька область, Докучаєвська, вул. Індустріальна, буд. 5, р/р 235 у філіалі “Укрексімбанк”, м. Донецьк, МФО 334817, код ЗКПО 33678902, ІНН 82, св-во №06071003) заборгованість у сумі 343 339 грн. 20 коп., судові витрати по сплаті державного мита у сумі 3433 грн. 39 коп., за інформаційно-технічне забезпечення у сумі 118 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Азарова З.П.