ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 січня 2008 р.

№ 2-21/3136-2004

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Мачульського Г.М.

Рогач Л.І.

Шаргала В.І.

перевіривши матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Аристида"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

14.11.2007р.

у справі

№2-21/3136-2004

Господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Аристида"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс "Бентокрим"

про

визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Аристида" не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, до скарги додаються докази сплати державного мита.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з останнього аркушу касаційної скарги, одним з додатків до неї є доказ сплати державного мита, натомість фактично такий доказ в матеріалах касаційної скарги відсутній.

В матеріалах касаційної скарги міститься квитанція №100 від 14.12.2007р. про сплату 1 грн. з призначенням платежу "За касове обслуговування". Будь-які інші платіжні документи в матеріалах скарги відсутні. Зазначена обставина підтверджується також актом №3.2-10/49 від 22.01.2008р., складеним працівниками канцелярії Вищого господарського суду України, згідно якого при розкриванні поштового відправлення, яке надійшло з Господарського суду Автономної Республіки Крим супровідним листом №2-25-5 від 25.12.2007р. виявлено відсутність доказу щодо сплати держмита, вказаного у додатку касаційної скарги. В наявності квитанція №100 від 14.12.2007р. за касове обслуговування на суму 1 грн.

Згідно ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст.3 п.2 пп. пп. “б”, “в” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із позовних заяв немайнового характеру державне мито сплачується у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.3 п.2 пп. “г” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із касаційних скарг на рішення та постанови державне мито сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 (далі Декрет) порядок сплати державного мита встановлюється Міністерством фінансів України.

На виконання вказаних вимог наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. №15, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 1993 р. за №50, зупинено з 11 лютого 1993 р., дію нормативних актів Міністерства фінансів України і Головної державної податкової інспекції України: 1) Інструкція Міністерства фінансів України від 26 березня 1992 р. №4 "Щодо порядку сплати державного мита"; 2) Лист Головної державної податкової інспекції України від 9 грудня 1992 р. №03-509 "Щодо порядку зарахування державного мита до державного бюджету України". Цей наказ підписано заступником Міністра фінансів, начальником Головної державної податкової інспекції України. Також цим наказом на виконання Декрету затверджено Інструкцію “Про порядок обчислення та справляння державного мита” відповідно до п.14 якої, при перерахуванні державного мита з рахунку платника до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення. У випадках, коли перерахування мита проводиться з рахунку вкладника, що знаходиться в кредитній установі, до документа, оплаченого митом, додається довідка, засвідчена підписом контролера і відтиском печатки кредитної установи.

Відповідно до ст. 6 Декрету, державне мито, яке справляється із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів, зараховується до Державного бюджету України.

Враховуючи, що до касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Аристида" не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення касаційної скарги без розгляду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись статтею 86, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Аристида" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. у справі №2-21/3136-2004 Господарського суду Автономної Республіки Крим повернути особі, що її подала, а справу –до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                  Г.М. Мачульський

Судді                                                                       Л.І. Рогач

В.І. Шаргало