ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюко"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р.

у справі

№ 30/257-07-6833

господарського суду

Одеської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюко"

до

1) Закритого акціонерного товариства "Фоззі –Юг",

2) Одеської міської ради

про

визнання договору частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

— не з'явились;

відповідача-1:

Ярошенко Р.В., дов. № б/н від 01.01.2008 р.;

відповідача-2:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ньюко" (далі –Товариство "Ньюко") звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою, у якій просило визнати договір на право тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди, укладений 13.03.2001 р. між Закритим акціонерним товариством "Фоззі –Юг" (далі –Товариство "Фоззі –Юг") та Одеською міською радою (далі –Рада), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований у реєстрі за № 1991 (далі –Договір від 13.03.2001 р.) недійсним у частині встановлення площі земельної ділянки, переданої в оренду, –29551 кв. м та зобов'язати Товариство "Фоззі –Юг" переукласти Договір від 13.03.2001 р. пропорційно частці 123/200 частини будівлі у праві спільної часткової власності від загальної площі земельної ділянки у розмірі 29551 кв. м, що складає 18173,86 кв. м.

Позовні вимоги Товариство "Ньюко" обґрунтовувало тим, що Договір від 13.03.2001 р. суперечить вимогам ст. ст. 203 та 377 Цивільного кодексу України та ст. ст. 88 та 120 Земельного кодексу України, оскільки обмежує його право як власника 77/200 часток будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83 "Ж", на одержання у тимчасове користування земельної ділянки для користування та обслуговування вказаної будівлі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позовних вимог Товариства "Ньюко" відмовлено. Рішення мотивовано відсутністю підстав, встановлених законодавством України, для визнання Договору від 13.03.2001 р. недійсним та для його переукладання.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р. (колегія суддів: Туренко В.Б., Бандура Л.І., Поліщук Л.В.) рішення господарського суду Одеської області від 10.10.2007 р. скасовано та в частині позовних вимог Товариства "Ньюко" про визнання недійсним Договору від 13.03.2001 р. провадження у справі припинено, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В частині припинення провадження у справі постанова мотивована посиланням на п. 2 частини першої ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду між тим ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства "Ньюко" про зобов'язання Товариства "Фоззі –Юг" переукласти Договір від 13.03.2001 р. пропорційно його частці у спільній частковій власності постанова мотивована тим, що дане питання має вирішуватись безпосередньо між Товариством "Фоззі –Юг" та Радою, а не на вимогу третьої особи, і лише після дотримання Товариством "Ньюко" вимог ст. ст. 120, 122, 123, 124, 125 та 126 Земельного кодексу України.

Товариство "Ньюко" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство "Ньюко" обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови апеляційним господарським судом було неправильно застосовано ст. ст. 203, 217, 377 Цивільного кодексу України, ст. ст. 88 та 120 Земельного кодексу України та ст. ст. 47, 43, 80 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство "Фоззі –ЮГ" та Рада не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Товариства "Ньюко" до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які оскаржуються.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства "Ньюко" не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:

– рішенням господарського суду Одеської області від 05.07.2007 р. у справі № 30/79-07-2363, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 р., у задоволенні уточнених позовних вимог Товариства "Ньюко" до Товариства "Фоззі –Юг" та Ради про визнання недійсним Договору від 13.03.2001 р. відмовлено;

– у серпні 2007 р. Товариство "Ньюко" звернулось з позовом до Товариства "Фоззі–Юг" та Ради про визнання недійсним Договору від 13.03.2001 р. в частині встановлення площі земельної ділянки, переданої в оренду (позов по даній справі), при цьому підстави позову були ті ж самі, з яких Товариство "Ньюко" просило визнати вказаний договір недійсним у цілому та які вже були розглянуті при вирішенні справи № 30/79-07-2363 господарського суду Одеської області.

П. 2 частини першої ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано припинив провадження у даній справі щодо позовних вимог Товариства "Ньюко" про визнання недійсним Договору від 13.03.2001 р. у частині встановлення площі земельної ділянки, переданої в оренду.

Щодо іншої частини позовних вимог Товариства "Ньюко", а саме –про зобов'язання Товариства "Фоззі –Юг" переукласти Договір від 13.03.2001 р. пропорційно його частці у спільній частковій власності, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що вказані вимоги за своєю суттю є вимогами про внесення змін до зазначеного договору у частині визначення площі земельної ділянки, переданої у користування Товариству "Фоззі –ЮГ".

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, – змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

З наведених норм Цивільного кодексу України випливає, що договір може бути змінено лише за згодою його сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Товариство "Ньюко" не є стороною Договору від 13.03.2001 р., а тому у нього відсутні правові підстави для звернення до суду з вимогою про зміну (переукладення) вказаного договору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що питання відносно переукладення Договору від 13.03.2001 р. (внесення у нього змін) в частині визначення площі переданої у користування земельної ділянки має вирішуватись безпосередньо між Товариством "Фоззі –Юг" та Радою.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства "Ньюко" не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюко" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 р. у справі № 30/257-07-6833 господарського суду Одеської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало