ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.02.08                                                                                           Справа№ 3/18А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

За позовом: ДПІ у м. Червонограді

До відповідача: ДП „Львіввугілля”, м. Сокаль

Про стягнення податкового боргу в розмірі 393 541,03 грн.

За участю представників:

Від позивача: Хрящевський Р.Й., Пилип” юк А.М. - представники

Від відповідача: Сироїд Р.П. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Подано позов ДПІ у м. Червонограді до ДП „Львіввугілля” про стягнення податкової заборгованості в сумі 393 541,03 грн.

В судовому засіданні представником відповідача було подано заперечення проти позову, оскільки станом на день розгляду справи заборгованість ДП „Львіввугілля” з доходів фізичних осіб в сумі 393 541,03 грн. оплачена повністю, що підтверджується платіжними дорученнями.

Позивач проти оплати відповідачем заборгованості не заперечує, про що свідчить заява позивача подана в судовому засіданні.

В судовому засіданні 06.02.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідач зареєстрований, як суб‘єкт підприємницької діяльності Сокольською районною державною адміністрацією 10.01.2002 року, про що зроблено запис у журналі обліку реєстраційних справ за № 0212/1/, в підтвердження чого позивачем до позовної заяви додано довідку статистики за № 148 та свідоцтво про державну реєстрацію.

Здійснюючи господарську діяльність ДП „Львіввугілля” допустило порушення терміну сплати утриманого податку з доходів фізичних осіб в розмірі 393 541,03 грн.

Податковий борг підприємства станом на 30.06.2007 р. подання позову становив 393 541,03 грн.

У відповідності до п.1.2 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року за №2181-ІІІ, з наступними змінами та доповненнями, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з п.5.1 та підп.5.2.1 п.5.2 ст.5 даного Закону, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації; податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту (процедура адміністративного оскарження).

Податковим боргом (недоїмкою), у відповідності до п.1.3 ст.1 цього ж Закону вважається, податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У відповідності до вимог ст.20 Закону України „Про систему оподаткування”, контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов‘язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно п. п. 5.4.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-111 (із змінами та доповненнями) узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у встановлені строки, визначається сумою податкового боргу платника податків.

В судове засідання відповідач подав докази повної оплати боргу в розмірі 393 541,03 грн. Позивач проти факту сплати боргу не заперечує, про що подав письмове пояснення. За таких обставин, суд прийшов до висновку, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, зокрема, частин 2 та 3, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п.2-1, п. 3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Суддя                                                                                                     Березяк Н.Є.