ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 313
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.02.2008

Справа
№2-24/14369-2007А

За
позовом СПД ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

До
відповідача - Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та
обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України  (95017, м.Сімферополь, вул.Київська,73)

Третя
особа, яка не заявляє  самостійних вимог
на предмет спору- Сакське  районне споживче
товариство ( м. Саки, вул.. Совєтська, 91115)

про  визнання протиправними  дій посадових осіб та рішення, а також
скасування рішення

суддя Колосова Г.Г.

При секретарі Капустіної І.М.

За
участю представників:

Від
позивача  -  ОСОБА_1, СПД, паспорт

Від
відповідача  -    Луханіна М.В., гол. держ. под. інспектор,
довіреність у справі.

Від
3-ї особи- не з'явились

Обставини
справи:

Позивач
звернувся до Господарського суду АРК з позовом до Регіонального управління  Департаменту
контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПА України  про
визнання протиправними дій посадових осіб
та винесеного рішення, а також про скасування рішення № 01016001101-21
від 16.02.2007р. про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700грн. за
порушення ст. 15 Закону України «Про
державне  регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів», яке винесене за результатами акту перевірки №
010183-16421-314 від 06.02.2007р.

Ухвалою  ГС АР Крим від 30.10.2007р. суд залучив в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -Сакське районне споживче товариство.

Третя
особа у поясненнях повідомила, що договір оренди з СПД ОСОБА_1 розірваний  з 31.12.2006р.

У
судовому засіданні 30.10.2007р.  суд  викликав в якості свідків  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5  до судового
засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Про час слухання
повідомлені судовими повістками, які повернуті поштою з позначкою «за
закінченням терміну зберігання».

Позивач
позовні вимоги  підтримує у повному
обсязі.

Відповідач  просить
у позові відмовити на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву
та у судових засіданнях. (а.с.42-44)

Ухвалою  ГС АР Крим від 12.02.2008р. суд закрив
провадження у справі в частині визнання протиправними дій посадових осіб  в порядку п.1
ч. 1 ст. 157 КАС України.

Згідно
з п. 6 Закону України “Про внесення змін до Кодексу адміністративного
судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005р., що набрав чинність
01.11.2005р., до початку  діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно
до  ст.41 Кодексу Адміністративного
судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи
здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін,
суд, -

Встановив:

ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа-
підприємець рішенням Сакської райдержадміністрації від 25.01.1996р. та
узятий на податковий облік в Сакської ОДПІ.

06.02.2007р.
Регіональним управлінням в АР Крим
Департаменту з питань
адміністрування  акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України була
проведена перевірка  закусочної,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

В
акті перевірки від 06.02.2007р. № 010183-16421-314 вказано, що в ході
проведення перевірки встановлені факт роздрібної торгівлі алкогольним напоїм -
горілкою «Хортиця» без відповідної ліцензії, чим порушені вимоги ст. 15 Закону
України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».
(а.с.19-20).  Акт перевірки продавцем
ОСОБА_5 не підписаний, про що складений акт відмови від підпису.

На
підставі вказаного акту перевірки
Регіональним управлінням ДААК ДПА України було винесено рішення про
застосування фінансових санкцій  №
01016001101-21  від 16.02.2007р. у сумі
1700грн.  згідно  абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
державне  регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів».

Позивач
звернувся з вимогами щодо визнання неправомірним та скасування рішення   про застосування фінансових санкцій  у розмірі 1700 грн.

У запереченні
на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідно до Закону України
№ 481/95-ВР від 19.12.1995р. «Про державне регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 481) підакцизні товари,
зокрема алкогольні  напої,  повинні
реалізовуватись за наявності відповідної ліцензії.

Оскільки
при проведенні перевірки встановлений факт реалізації алкогольних напоїв без
ліцензії, що підтверджується виданою покупцеві розрахунковою квитанцією та
письмовим поясненням до акту перевірки, відповідач вважає правомірним
застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону №
481.

Доводи
відповідача суд не бере до уваги, а вимоги позивача підлягають задоволенню у
зв'язку з наступним.

Згідно
з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються  її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно
до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для органів Департаменту з питань
адміністрування  акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України таким
доказом є акт перевірки.

Постановою
Кабінету Міністрів „Про заходи по посиленню державного контролю за виробництвом
і обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і уплати акцизного
збору” від 07.08.2001р. № 940 у складі ДПА України створений Департамент з
питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом і обігом  підакцизних товарів як самостійний
функціональний підрозділ з правами юридичної особи, у складі державних
податкових адміністрацій в АР Крим, областях, городах Києві і Севастополі -
регіональні управління Департаменту з правами юридичної особи  та їх територіальні підрозділи.

Згідно
п.6,5 Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом і обігом
підакцизних товарів  Державною
податковою адміністрацією України від 21.08.2001р. № 331, зареєстрованого
в  Міністерстві юстиції України  07.09.2001р. за № 7895980, територіальні
підрозділи  регіональних управлінь функціонують
у складі відповідних державних податкових інспекцій.

Таким
чином, суд дійшов висновку про те, що до актів, які складені при проведенні
перевірки Регіональними управліннями Департаменту з питань  адміністрування  акцизного збору і контролю за виробництвом та
обігом підакцизних товарів ДПА України застосовуються вимоги Наказу  ДПА України № 327 від 10.08.2005 р., яким
затверджений Порядок оформлення результатів
невиїзних документальних, виїзних
планових та  позапланових
перевірок  з питань дотримання
податкового валютного та іншого законодавстві, який зареєстрований в Мінюсті
України 25.08.2005 р. за № 925/11205 (далі Порядок № 327).

Відповідно
до вказаного порядку за результатами проведення перевірок оформляється акт,
який є службовим документом, який стверджує факт проведення перевірки і є
носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства ( п.1.3). Факти виявлених  порушень
викладаються в акті
перевірки  чітко, об'єктивно та в
повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані  в бухгалтерському та податковому обліку, що
підтверджують наявність зазначених фактів ( п. 1.7).

Як
вбачається з направлень Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом  підакцизних товарів в АР Крим № 23 та 24 від
05.02.2007р., вони видані на проведення перевірки СПД ОСОБА_1, за адресою
АДРЕСА_2 (а.с. 60, 61).

Згідно
акту перевірки від 06.02.2007р. була проведена перевірка закусочної,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належить СПД ОСОБА_1

Однак
позивач надав суду докази того, що з 31.12.2006р. ним розірваний договір оренди
з  Сакським районним споживчим
товариством приміщення кафе «Бистро», яке знаходиться на території Центрального
ринку  в АДРЕСА_3. Це підтверджується
довідкою від 10.09.2007р. Сакського районного споживчого товариства, актом
прийому-передачі нежитлових приміщень
від 31.12.2006р. (а.с. 7, 8).

Також,
в матеріали справи наданий лист виконкому Сакської міської ради від
28.11.2007р., яким повідомлено, що дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі  закусочной «Бистро», розташованої за адресою
АДРЕСА_3 виданий на підставі договору оренди приміщення, укладеним Сакським
райпо  з
іншим суб'єктом підприємницької діяльності.

Представником
Сакського районного споживчого товариства, яке залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, у
судове засідання надані докази укладення 03.01.2007р. договору оренди на
нежитлові приміщення № 43-юр  з іншим
суб'єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_4

З
приводу розбіжностей у номері будинку по вул. Советській  в м. Саки представник Сакського райпо у
судовому засіданні пояснив, що у вказаному будинку - № 9 є лише одна закусочна
«Бистро», та саме її орендодавець надавав в оренду спочатку СПД ОСОБА_1, а з
03.01.2007р. - СПД ОСОБА_4

На
виклик в якості свідка до суду ОСОБА_4 не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Крім
того, в акті перевірки вказано, що перевірка проведена у присутності продавця
-ОСОБА_5

Оскільки
в направлення на перевірку та в акт були включені відомості, що перевірявся СПД
ОСОБА_1, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вказана саме як продавець, що
працює у СПД ОСОБА_1

Доказів,
які б підтвердили вказаний факт, до матеріалів справи не надано.

Докази
того, що при проведенні перевірки були досліджені якійсь документи, які б підтверджували
трудові відносини СПД ОСОБА_1  з ОСОБА_5,
також не надані.

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_2, яка
приймала участь у перевірці, посилається на пояснювальну  записку ОСОБА_5, яка була додана до акту
перевірки і де, нібито, вказано, що вона працювала у СПД ОСОБА_1

Суд
критично оцінює це ствердження свідка, тому що у поясненні до акту  ОСОБА_5
вказує, що вона замінила бармена тоді, коли він вийшов. Тобто з
пояснення не вбачається, що ОСОБА_5 є продавцем ОСОБА_1, а лише замінила
бармена  на якийсь термін.

На
виклик  в якості свідка ОСОБА_5  до суду не
з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

З
урахуванням викладеного можна зробити висновок про те, що перевірка була
проведена та акт складений за участю особи, яка не знаходилась у трудових
відносинах з СПД ОСОБА_1, діяльність якого мали перевіряти.

Таким
чином, суд дійшов висновку про те, що в акт перевірки були внесені свідомості,
які не відповідали фактичним обставинам перевірки.

Крім
того, згідно відмітки в акті перевірки, ОСОБА_5 з актом ознайомлена, від
підпису в отриманні та переданні акту керівнику відмовилась, складений акт
відмови від підпису.

Відповідно
до п. 4.7 Порядку № 327 у разі відмови перевіряємого від підписання акту
перевірки, службовими особами органу державної податкової служби складається
акт довільної форми, який засвідчує факт такої відмови, такий акт підписується
не менш як трьома службовими особами. При цьому у акті  відмови від підпису необхідно зазначити про
ознайомлення (чи відмову від ознайомлення) керівника і головного бухгалтера
суб'єкта господарювання із змістом акту перевірки, обов'язками, правами і
відповідальністю платника податків.

Проте,
в порушення вищеназваних вимог, акт відмови від підпису матеріалів перевірки №
010183 від 06.02.2007р. підписаний тільки двома посадовими особами органу
державної податкової служби ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які здійснювали перевірку (а.с.
21 на звороті).

Крім
того, згідно з вказаним актом, після ознайомлення з актом перевірки від
підписання матеріалів перевірки відмовився СПД ОСОБА_1

Однак
жодних доказів того, що СПД ОСОБА_1 взагалі був присутній при проведенні
перевірки, не надано.

Акт
відмови ОСОБА_5 від підпису в отриманні та переданні акту керівнику
відповідачем не наданий.

Докази
того, що був складений акт відмови ОСОБА_5 від підпису про ознайомлення з актом
перевірки, відсутні, оскільки про такий акт не вказано й в самому акті
перевірки.

За
таких обставин суд вважає, що акт перевірки від 06.02.2007р. згідно зі ст. 70
КАС України не може бути доказом
виявлення відповідачем порушень ст. 15 Закону України “Про державне
регулювання  виробництва  і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів”.

Частиною
2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи  державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень  та у спосіб, що
передбачені  Конституцією та законами
України.

Згідно
з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо  доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За
таких обставин, приймаючи до уваги те, що рішення  відповідача
про застосування  фінансових  санкцій у розмірі 1700грн. № 01016001101-21
від 16.02.2007р. прийнято саме на підставі акту перевірки № 010183-16421-314
від 06.02.2007р., суд дійшов висновку про те, що  вимоги позивача щодо визнання неправомірним
та скасування рішення  РУ ДААК ДПА
України  підлягають  задоволенню в повному обсязі.

Оскільки
п. 2 ч. 3 розділу VII КАС України передбачено, що розмір судового збору  визначається відповідно п.п. б п. 1 ст. 3
Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, що дорівнює 3, 40 грн.
за кожну немайнову вимогу, зайво сплачене держмито у сумі 1,70 грн.
підлягає  поверненню позивачу з
Державного бюджету України, відповідно
до п.2 ст. 89  КАС України по його
заяві.

Судові витрати у  розмірі 3,40грн., понесені позивачем,
підлягають стягненню з Державного бюджету України відповідно до вимог  ч. 3 ст. 94 КАС України на користь позивача.

У судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному
обсязі  18.02.2008 року.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94,160-163 КАС України, суд

п о с
т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати
неправомірним та скасувати рішення Регіонального управління Департаменту з
питань  адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів ДПА України №
01016001101-21 від 16.02.2007р.
про застосування фінансових санкцій у розмірі 1700 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь  фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ІНН НОМЕР_1) 3,40грн. судового збору.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова
набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі
складання  постанови у повному обсязі,
відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня
складення у повному обсязі).

Якщо
після подачі заяви  про апеляційне
оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про
апеляційне  оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Колосова Г.Г.