ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 4/2378-10/359

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу

Львівської міської ради

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року

у справі за позовом

Львівської міської ради

до

третя особа

Товариства з обмеженою відповідальністю малого підприємства "Гафса", Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради,

Львівське комунальне підприємство "Збиранка"

про

визнання недійсним договору,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним договору про співпрацю на виконання комплексу робіт по дегазації міського сміттєзвалища від 19.05.2004 року та доповнення до нього від 12.04.2005 року у зв’язку з вчиненням цього правочину без відповідного дозволу (ліцензії).

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.02.2007 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та позов задовольнити.

Відзиви на касаційну скаргу від відповідачів та третьої особи до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача ТзОВ МП "Гафса", дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2004 року між Управлінням житлово-комунального господарства Львівської міської ради та ТзОВ МП "Гафса", за участю інституту геології та геохімії горючих копалин НАН України та НАК "Нафтогаз України" було укладено договір про співпрацю на виконання комплексу робіт по дегазації міського сміттєзвалища, за умовами якого відповідач ТзОВ МП "Гафса" зобов’язалось разом з Інститутом розробити та погодити проект дегазації масиву Львівського сміттєзвалища та вивільнення площ гудрононакопичувачів без залучення додаткових коштів з міського бюджету.

Доповненням від 12.04.2005 року сторони доповнили зазначений договір щодо належності права власності на вилучений внаслідок проведених робіт біогаз виконавцю.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про визнання спірного договору недійсним у зв’язку з вчиненням цього правочину без відповідного дозволу (ліцензії).

За вимогами ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Ст. 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем за заявленими вимогами та їх правовими підставами не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними у зв’язку з вчиненням їх без відповідного дозволу (ліцензії) і настання певних юридичних наслідків.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погодився й апеляційний господарський суд, про відсутність за заявленими вимогами правових підстав для визнання недійсним спірного договору й обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, прийняті судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року - без змін.

Головуючий суддя В. Перепічай

Судді І. Вовк

П. Гончарук