ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.08

Справа №АС16/705-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

судді – Моїсеєнко В.М.

секретаря судового засідання – Данілова Т.А.

розглянувши справу

За позовом          Служби автомобільних доріг у Сумській області

до відповідача           Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції

про скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

від позивача           Варуха Ю.В.

від відповідача          Смоловик М.І., Горшкова Н.І.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції від 23.10.2006р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, №/0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 про застосування штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 5440 грн.

Відповідач подав заперечення від 11.01. 2008р. № 207/10/10-018 , в яких позов не визнає та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Спірні податкові повідомлення- рішення прийняті на підставі акту від 10.10.2007р. № 1503/15/24014538 про результати невиїзної документальної перевірки з питання дотримання податкового законодавства Службою автомобільних доріг у Сумській області. В ході документальної перевірки встановлені порушення, які зазначені в акті перевірки ( а .с.12) , а саме: встановлено, що позивачем несвоєчасно надані до Глухівської МДПІ податкові розрахунки з земельного податку на 2007р., термін подання 01.02.2007р., а фактично надані 19.09.2007р., чим порушені вимоги ст.14 Закону України « Про плату за землю» № 2535-ХП від 03.07.1992р..

За неподання податкових декларацій у строки визначені законодавством або їх затримку відповідальність платника податку передбачена п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш « Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» із змінами та доповненнями, отже відповідачем до підприємства позивача була застосована штрафна санкція у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або його затримку, тобто в розмірі 5440,0 грн.

Позивач не погоджується з відповідачем та в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.13 Закону України « Про плату за землю» від 03.07.1992р., відповідно до якої підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, які містять відомості про нормативну грошову оцінку земель. Наказом Держкомзему № 19/16/22/11/17/12 від 27.01.2006р. на обласні, міські управління та районні відділи земельних ресурсів покладено організацію робіт з проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення. Як стверджує позивач, Глухівським районним відділом земельних ресурсів до лютого 2007р. не було проведено нормативну грошову оцінку земель, що знаходяться під автомобільними дорогами загального користування. Таким чином, несвоєчасне подання податкової звітності до податкового органу, позивач пояснює тим, що в лютому 2007р. в області не було сформовано державного земельного кадастру та не проведено нормативної грошової оцінки землі, що унеможливило отримання позивачем відповідних даних для розрахунку суми земельного податку за 2007рік.

Також позивач вважає, що несвоєчасне подання ним розрахунків земельного податку не потягло за собою негативних наслідків для державного чи місцевого бюджетів, оскільки , як він стверджує, після 1 лютого звітного року даний податок все одно не підлягає сплаті , тому податкові зобов’язання не можуть бути задоволені, оскільки сума нарахованих штрафних санкцій підлягає перерахуванню з державного бюджету до місцевих бюджетів відповідних сільських рад, що є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Суд не погоджується з позицією позивача з огляду на наступне.

Згідно інформації Глухівського районного відділу земельних ресурсів про наявність земельних ділянок у постійному користуванні на території сільських (селищних) рад Глухівського району , позивач станом на 01.01.2007р. має у постійному користуванні земельну ділянку загальною площею 130,4870 га в межах населених пунктів та земельну ділянку площею 955,137 га за межами населених пунктів.

Згідно ст.2 Закону України "Про плату за землю" Ж2535-Х11 від 03.07.1992 використання в Україні землі є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Як свідчать матеріали справи та пояснення в судовому засіданні представників відповідача, 19.09.2007 р. позивачем були надані до Глухівської МДПІ податкові розрахунки земельного податку. До кожного розрахунку була додана довідка Глухівського районного відділу земельних ресурсів в тому, що станом на 01.07.2007 р. за позивачем рахуються земельні ділянки на території 32 сільських рад, що використовуються для транспорту (під дорогами).

Відповідно до ст.14 Закону України "Про плату за землю" №2535-Х11 від 03.07.1992 року платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 01 січня і до 01 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов’язку подання податкової Декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов’язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за-звітним.

Позивач повинен був подати податковий розрахунок земельного податку по кожній сільській (селищній) раді Глухівського району до 01 лютого, тобто граничний строк подання розрахунку на 2007 рік - 31.01.2007 року.

Таким чином, відповідно до п.п.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000 р. №2181-111 «Про порядок погашення зобов»язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» із змінами і доповненнями, за неподання звітності у строки, визначені законодавством, до підприємства правомірно відповідачем була застосована штрафна санкція у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або його затримку, тобто до позивача була застосована штрафна санкція в розмірі 170*32=5440,00 грн.

В своїй позовній заяві позивач фактично визнає порушення закону і зазначає, що воно не тягне за собою негативних наслідків для жодного з учасників земельних відносин, однак в ст.З даного Закону зазначено, що плата за землю запроваджується з метою формування джерела коштів для фінансування заходів щодо раціонального використання та охорони земель, підвищення родючості грунтів, відшкодування витрат власників землі і землекористувачів, пов»язаних з господарюванням на землях гіршої якості, ведення земельного кадастру, здійснення землеустрою та моніторингу земель, проведення земельної реформи та розвитку інфраструктури населених пунктів.

Позивач посилається на ст. 13 Закону України "Про плату за землю" №2535-XII від 03.07.1992 р. із змінами і доповненнями, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, які містять відомості про нормативну грошову оцінку земель, але згідно п.2 ст. 7 цього ж Закону в населених пунктах за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено приймаються середні ставки земельного податку в залежності від чисельності населення в населеному пункті, в якому знаходиться земельна ділянка, та п.1 ст. 8 податок за земельні ділянки, які знаходяться за межами населених пунктів, надані для підприємств промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення, справляється з розрахунку 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Глухівського районного відділу земельних ресурсів №503/01-22 від 05.02.07 р. за підприємством відповідача рахуються відповідні земельні ділянки в розрізі сільських (селищних) рад Глухівського району, а згідно ст.5 Закону України "Про плату за землю" №2535-XII від 03.07.1992 р. із змінами і доповненнями, об’єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Суб’єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач у тому числі орендар, а станом на 01.01.07 р. підприємство позивача було користувачем земельних ділянок на території Глухівського району.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 23.10.2006 року №№ /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, /0, О005481501/0 про застосування - штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 5440,00 грн. винесені відповідачем – Глухівською міжрайонною державною податковою інспекцією правомірно відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до п.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті, обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, оскільки позивач не довів правомірність своїх вимог , суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону, тому не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 94 - 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні адміністративного позову Служби автомобільних доріг у Сумській області ( 40002, м.Суми, вул. Роменська, 79/2,) щодо визнання нечинними податкових повідомлень –рішень Глухівської міжрайонної державної податкової інспекції від 23.10.2006р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, №/0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 про застосування штрафних санкцій по земельному податку на загальну суму 5440 грн.- відмовити.

2. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ В.М.МОЇСЕЄНКО

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складений і підписаний 25.01.2008р