ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2008 р. Справа № 9/671-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ребристої С. В. при секретарі Шевченко М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль”,м.Херсон

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, м.Херсон

про скасування податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

від позивача –Подрез О.О., представник, дов. від 28.11.2007р.;

від відповідача - Тосік Н.І. головний державний податковий інспектор, дов. №15413/9/10-105 від 28.12.2007р.

Суть спору: позивач –ВАТ “Херсонська теплоеклектроцентраль” звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 17 серпня 2007 року в частині застосування штрафних санкцій у сумі 6191,15 грн. з податку на прибуток.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує посиланнями на положення Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та стверджує, що в період проведення ДПІ у м.Херсоні перевірки дотримання податкового законодавства та в період видачі оспорюємого податкового повідомлення-рішення по відношенню до його підприємства було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів внаслідок введення процедури банкрутства.

Відповідач проти позову заперечує, позовні вимоги не визнає, свої заперечення обгрунтовує посиланнями на положення ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

У своїх письмових запереченнях ДПІ у м.Херсоні стверджує, що незалежно від дії мораторію на задоволення вимог кредиторів застосовуються на загальних підставах інші штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог податкового та валютного законодавства.

Також відповідач посилається на лист ДПА України від 02.06.2005р. №10902/7/23-1117.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

ВАТ “Херсонська теплоелектроцентраль” (позивач) зареєстрований виконавчим комітетом Херсонської міської ради 20.06.2002р. та перебуває на обліку у ДПІ в м.Херсоні.

Відповідачем –ДПІ у м.Херсоні 16.08.2007р.р. було проведено невиїзну документальну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства позивача.

Перевірка проводилась на підставі п.1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990р. №509-ХІІ “Про державну податкову службу в Україні” (зі змінами та доповненнями) з питання виявлення арифметичних або методологічних помилок у поданій платником податку на прибуток податковій декларації за 3 квартали 2006 року, 2006 рік..

За результатами перевірки складено акт № 2114/15-1/00131771 від 16.08.2007р. в якому зафіксовано порушення п.п. 8.6.1 п. 8.6 статті 8 Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” (зі змінами та доповненнями).

За фактом виявлених порушень податкового законодавства, на підставі вищезазначеного акту перевірки начальником ДПІ у м.Херсоні 17.08.2007р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу, на підставі п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій на загальну суму 130014,15 грн. з якої за основним платежем –123823 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 6191,15 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позов, за заявленим предметом підлягає задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що в період проведення податковим органом перевірки дотримання вимог податкового законодавства та в період прийняття оспорюємого позивачем податкового повідомлення-рішення підприємство позивача перебувало під дією мораторію на задоволення вимог кредиторів внаслідок введення процедури банкрутства, що підтверджується наданою до матеріалів справи ухвалою господарського суду Херсонської області про порушення справи про банкрутство ВАТ “Теплоелектроцентраль” від 06.06.2005р. №6/135-Б-05.

Позивач не оспорює правомірність нарахування відповідачем суми податкового зобов’язання по сплаті податку на прибуток у розмірі 123823 грн., але не визнає правомірність нарахування штрафної санкції у розмірі 6191,15 грн., в зв’язку з чим оспорював податкове повідомлення- рішення №/0 від 17.08.2007р. до податкового органу в апеляційному порядку, яке за результатами розгляду скарги було залишено без змін.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство боржника не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів..

При вирішенні даного спору суд враховує також ту обставину, що за преамбулою Закону України №2181 “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" даний Закон не регулює питання погашення податкових зобов’язань або стягнення податкового боргу з суб’єктів господарювання, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” спрямований за своїм правовим змістом та суттю саме на відновлення платоспроможності боржника та на задоволення вимог кредиторів і саме з метою відновлення платоспроможності для боржника вводиться певний пільговий режим у порівнянні з іншими суб’єктами , що передбачає в тому числі і мораторій у справах про банкрутство.

Підлягають відхиленню і посилання відповідача на положення листа ДПА України від 02.06.2005р. №10902/7/23-1117, оскільки даний документ не зареєстрований у встановленому порядку у Міністерстві юстиції України.

Відповідно доУказу Президента України №493/92 від 03.10.1992р. “Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади” з 01.01.1993р. нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають, права, свободи і законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Міністерство юстиції України –центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Є провідним органом у системі центральних органів виконавчої влади в забезпеченні реалізації державної правової політики.У своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України і КМ України, Положенням про Міністерство юстиції України (затв. Президентом України 30.12.1997р.).

Положенням про Міністерство юстиції України, серед основних його завдань визначено зокрема, проведення правової експертизи проектів нормативно-правових актів, державна реєстрація нормативно-правових актів, ведення Єдиного реєстру таких актів, координація нормотворчої діяльності центральних органів виконавчої влади та контроль за здійсненняи такої діяльності.

Згідно імперативних вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, в тому числі і органи державної податкової служби, при здійсненні покладених на них державою функцій зобов”язані діяти лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус органів державної податкової служби, її функції, завдання та правові засади діяльності встановлено Законом України “Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов”язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Частиною першою ст.13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов”язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки оспорюване позивачем податкове повідомлення-рішення від 17.08.2007р. №/0 в частині нарахування ДПІ у м.Херсоні штрафних санкцій у сумі 6191,15 грн. прийняте податковим органом з порушенням вищенаведених положень чинного законодавства і в цій частині підлягає скасуванню.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем суду не надано.

Судові витрати по справі понесені позивачем в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають відшкодуванню йому з Державного бюджету.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про час і місце виготовлення постанови суду у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової іннспекції у м.Херсоні №/0 від 17.08.2007р. в частині застосування до Відкритого акціонерного товариства “Херсонська теплоелектроцентраль”, м.Херсон, Бериславське шосе,1 штрафних санкцій у сумі 6191,15 грн. з податку на прибуток.

3.Повернути Відкритому акціонерному товариству “Херсонська теплоелектроцентраль”, м.Херсон, Бериславське шосе,1 з Державного бюджету 3 грн. 40 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В. Ребриста

Постанову складено в повному обсязі 01.02.2008р.