ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 14/147

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Приходько О.Я.

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р.

у справі № 14/147 Господарського суду м. Києва

за позовом Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Харківецької сільської ради, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області

до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Державна екологічна інспекція в Полтавській області

про стягнення 6541,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Харківецької сільської ради, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про стягнення 6541,53 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.06.2007р. (суддя Н.Ф.Калатай) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду м. Києва від 01.06.2007р., Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор вніс апеляційне подання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р. (судді: С.Я.Дикунська, П.О.Дзюбко, С.В.Сотнікова) апеляційне подання задоволено: рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2007р. скасовано, позовні вимоги задоволено, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” на користь Харківецької сільської ради збитки у розмірі 6541,53 грн., стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” до Державного бюджету України 32,70 грн. держмита за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Не погодившись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р., Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р. та залишити в силі рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2007р. Свою вимогу Відкрите акціонерне товариство “Укрнафта” мотивує тим, що господарським судом апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

04.04.2006р. на факельному амбарі свердловин № 59, № 60 Харківцевьського родовища нафтогазовидобувного управління “Полтаванафтогаз” ВАТ “Укрнафта” проведено спалювання газу для ліквідації гідратоутворень, що призвело до викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання спеціального дозволу, внаслідок чого державі заподіяно збитки в розмірі 6541,53грн. згідно розрахунку встановленого Методикою. Наведені викиди є наднормативними, адже здійснювались під час аварійних випадків спалювання газової суміші на факельному амбрі.

Листом № 14е/1753 від 04.04.2006р. відповідачем повідомлено позивача –Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області про те, що 04.04.2006р. буде спалюватись газ для ліквідації гідратоутворень на св. № 59, № 60 Харківецького родовища та на № 211 Глинсько-Розбишівського родовища.

03.07.2006р. відповідач отримав припис позивача - Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області № 10-06/2357 від 30.06.2006 р. про надання довідки по кожному випадку спалювання газу при відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Листом № 14е/3372 від 06.07.2006 р. відповідач надав позивачу –Державному управлінню охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області інформацію по кожному аварійному спалюванню газу на факельних амбарах свердловин, згідно якій під час спалювання газу в обсязі 14603м.куб. на факельних амбарах свердловин № 59, № 60 викиди (інгредієнти) в атмосферне повітря склали: NO - 0,022 т., Сажа - 0,337, СО - 2812 , С12 - С19 - 0,337.

Позивач –Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області звернувся до відповідача з претензією № 103 від 29.08.2006 р., якою повідомив, що під час спалювання 14603м.куб. газу наднормативні викиди в атмосферне повітря склали: NO - 0,022 т., Сажа - 0,337, СО - 2812 , С12 - С19 - 0,337, чим державі заподіяно збитків на суму 6 541,53 грн., які підраховано згідно Методики.

Організаційно-економічні заходи щодо забезпечення охорони атмосферного повітря визначені ст. 22 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", згідно якої для забезпечення охорони атмосферного повітря впроваджуються організаційно-економічні заходи, що передбачають: збір за забруднення навколишнього природного середовища; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря; надання підприємствам, установам, організаціям та громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності податкових, кредитних та інших пільг у разі впровадження ними маловідхідних, енерго- і ресурсозберігаючих технологій, застосування заходів щодо регулювання діяльності, що впливає на клімат, здійснення інших природоохоронних заходів з метою скорочення викидів забруднюючих речовин та зменшення рівнів впливу фізичних і біологічних факторів на атмосферне повітря; участь держави у фінансуванні екологічних заходів і будівництві об'єктів екологічного призначення. Таким чином, відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря є організаційно-економічним заходом щодо забезпечення охорони атмосферного повітря.

Згідно ст. 28 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими на це органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю у галузі охорони атмосферного повітря визначається відповідно до закону.

Відповідно до Законів України "Про охорону навколишнього природного середовища" та "Про охорону атмосферного повітря" наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України 18 травня 1995 року за № 38 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі Методика), згідно розділу 1 якої Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (надалі - Методика), встановлює основні вимоги щодо порядку визначення і розрахунку розмірів компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і є обов'язкова для спеціалістів Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, що здійснюють державний контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями, іноземними юридичними та фізичними особами (надалі - підприємствами), незалежно від форм власності, вимог законодавства про охорону атмосферного повітря. Таким чином, дана Методика встановлює основні вимоги, зокрема, порядок визначення компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно п. 5.4 Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється спеціалістами Державної

екологічної інспекції Мінекобезпеки України при перевірці підприємств шляхом: інструментальних методів контролю; розрахунковими методами.

Відповідно до п. 5.7 Методики за результатами обстеження й інструментальних вимірів потужності викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел забруднення атмосферного повітря складається акт.

Згідно п. 5.7.1 Методики виявлені в ході перевірки факти перевищення нормативів викидів, що зафіксовані в первинній обліковій документації, також включаються до акта перевірки, який підписується спеціалістом Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України та керівником підприємства.

Таким чином, приписами вищенаведених правових норм встановлено, що наявність факту викиду забруднюючих речовин встановлюється саме спеціалістами Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України при перевірці підприємств. При цьому, за результатами обстеження й інструментальних вимірів потужності викидів забруднюючих речовин складається акт. Виявлені в ході перевірки факти перевищення нормативів викидів включаються до акта перевірки, який підписується спеціалістом Державної екологічної інспекції Мінекобезпеки України та керівником підприємства.

Проте, господарським судом встановлено, що позивачем - Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області порядок визначення компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не додержано, оскільки відповідної перевірки не здійснювалось та акта перевірки особами, що визначені вищенаведеними нормами Методики не підписувалися, що свідчить про порушення вимог даної Методики, а отже і не встановлення відповідного факту, який є юридичною підставою компенсації збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки позивач - Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, як орган державної влади. діяв в порушення Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, то ним порушено ст. 19 Конституції України. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо того, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки апеляційним господарським судом порушено вищенаведені правові норми, то прийняте даною інстанцією судове рішення підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 6 ст. 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р. у справі № 14/147 скасувати.

Рішення Господарського суду м. Києва від 01.06.2007р. залишити в силі.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.