ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2008 р. Справа № 33/328-07 (н.р. 53/212-06)

вх. номер

Суддя Господарського суду Харківської області Савченко А.А.

при секретарі судовогозасідання Яковенко К.І.

за участю представників сторін:

Представник позивача - не з’явився ( в попередньому судовому засіданні Пашкова Є.В., дов. № 1 від 03.01.08р.)

Представник 1-го відповідача – Коденко Н.Г., дов. № б/н від 08.01.2008р.

Представник 2-го відповідача - не з’явився

розглянувши матеріали справи за позовом: Районне комунальне підприємство "Зміївське підприємство теплових мереж", м. Зміїв

до до 1) АТЗТ "Куряжський домобудівельний комплекс", с. Пісочин

2)Казенного підприємства міністерства оборони України "Зміївський ремонтний енергомеханічний завод", м. Зміїв

про стягнення 17574,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 12163,57 грн. основного боргу, 1125,73 грн. пені, 3373,15 грн. інфляційних, 912,50 грн. 3% річних, за договором № 161 про постачання теплової енергії, укладеним між сторонами 19.12.2003 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання по договору внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Позивач в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Перший відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що з 30 грудня 2003р. власником будинку є Казенне підприємство „Зміївський ремонтно-енергомеханічний завод” і виправлення недоліків, визначених приймальною комісією, не перешкоджало отриманню енергоносія безпосереднім споживачем, тобто власником будинку. Крім того, договір був укладений строком до одного місяця, але не довше введення будинку в експлуатацію. Таким чином підставами для припинення постачання теплоносія були: закінчення строку, на який укладено договір, закінчення строку, означеного в листі –запиті на укладення договору на один місяць, зміна споживача теплової енергії, несплата за виставленими рахунками більше ніж 10 днів ( мала місце). Оскільки дані про введення будинку в експлуатацію є загальновідомими, відповідач вважає обов’язок повідомлення позивача про загальновідомі факти не є необхідним.

Другий відповідач в судове засідання не з‘явився, додаткових документів до матеріалів справи не надавав. В відзиві на зустрічний позов зазначив, що КП „Зміївський ремонтний енергомеханічний завод” не має жодних зобов’язань перед РКП „Зміївське підприємство теплових мереж” та є неналежним відповідачем по справі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

19.12.2003 року між АТЗТ „Куряжський домобудівельний комплекс” (Споживач) та Районним комунальним підприємством „Зміївське підприємство теплових мереж” (Енергопостачальна організація) був укладений договір № 161 про постачання теплової енергії. Відповідно до умов договору позивач зобов’язався постачати 1-му відповідачеві в житловий будинок по вул. Грибоєдова, 2а (додаток №1 в до договору) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а 1-й відповідач зобов’язався оплачувати одержану Теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Відповідно п. 2.1. договору сторони визначили, що теплова енергія постачається 1-му відповідачеві в обсягах згідно додатка 1а, 1б, 1в до цього договору у вигляді гарячої води або водяної пари на потреби, а саме опалення та вентиляцію, гаряче водопостачання та технологічні потреби.

Пунктом 10.1 сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до вводу будинку в експлуатацію.

30.12.2003 року спірний будинок було введено в експлуатацію, про що свідчить акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту – будинку по вул. Грибоєдова в м. Зміїв, затверджений Розпорядженням голови Зміївської РДА № 643 від 31.12.2003 року.

Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на відсутності його обов’язку по оплаті за договором з підстав закінчення строку дії договору – введення спірного будинку в експлуатацію, а не на факті неотримання теплової енергії з часу укладення договору.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що умовами договору не було передбачено підписання сторонами будь-яких актів про включення опалення, приймання-передачі за надані послуги з теплопостачання, передбачені розділом 1 договору і за змістом п.10.1 договору, він набув чинності з дня його підписання, а саме з 19.12.2003р.

Розділом № 6 договору визначено порядок та строки оплати без будь-яких обмежень або зауважень. За час дії договору відповідачем здійснювалась оплата наданих послуг, зокрема, сплачено за договором 1608,12 грн. за грудень 2003р. Доказів на підтвердження наявності протягом строку дії договору з боку відповідача будь-яких зауважень, заперечень, претензій щодо якості та обсягу наданих послуг з теплопостачання, відсутності теплопостачання у будинку, відповідачем до суду не подано. До того ж його відзиви ґрунтуються на вільному тлумаченні певних умов договору, але факт надання позивачем послуг з теплопостачання будинку, визначених розділом № 1 договору у спірний період, отримання рахунків на оплату, не заперечується.

У відповідності до ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постановою від 10.10.2007р. по справі № 53/212-06 дано вказівку з’ясувати обставини щодо припинення обов’язку позивача постачати теплову енергію після введення будинку в експлуатацію відповідно до умов п.1.1 додатку № 3 до договору.

Відповідно до п.3.2.4 договору споживач зобов’язався дотримуватись умов та порядку припинення подачі теплової енергії, які передбачені Правилами користування тепловою енергією, додатком № 3 до договору та іншими нормативними актами.

Додатком № 3, який є невід’ємною частиною договору № 161 від 19.12.2003р. передбачено умови припинення подачі теплової енергії. Згідно з п.1.1 енергопостачальна організація припиняє постачання теплової енергії Споживачу у разі письмового звернення Споживача про припинення теплопостачання при наявності технічної можливості.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що перший відповідач не звертався до позивача з заявою про припинення постачання теплової енергії за договором № 161, в тому числі з підстав введення будинку в експлуатацію.

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004р. „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів” визначений склад Державної приймальної комісії, і не передбачено, що до її складу повинна входити енергозабезпечуюча організація. Позивач не був присутнім при прийнятті будинку в експлуатацію і відповідачем не було повідомлено його належним чином про настання відповідної події – введення спірного будинку в експлуатацію. Матеріали справи свідчать, що ним після введення будинку в експлуатацію протягом 2004р. у будинку проводились відповідні внутрішні будівельні роботи. Ці обставини підтверджують факт знаходження першого відповідача у житловому будинку та отримання послуг з теплопостачання, наданих за договором № 161.

Крім того, в додатках № 1а, 1б, 1в до договору вказано орієнтований обсяг теплової енергії, який згідно теплового навантаження на житловий будинок позивач повинен надати за рік, Q рік=462,24 Гкал.. , а не за один або декілька місяців.

Оскільки перший відповідач не повідомив позивача належним чином про введення будинку в експлуатацію та ,відповідно, про необхідність припинення постачання теплової енергії за договором у встановленому порядку, суд вважає, що дію договору було продовжено на 2004 рік за п.10.4 договору за відсутності заяви відповідача про припинення його дії.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що перший відповідач з часу укладення договору був споживачем теплової енергії за договором № 161 від 19.12.2003р. і його заперечення проти позову суд вважає небажанням належним чином виконувати прийняті за договором зобов’язання з оплати наданих послуг.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачем відповідно до п.5.1. договору облік теплової енергії, спожитої відповідачем проведено розрахунковим способом. Але відповідач, в строки та порядку, визначеному розділу № 6 договору, не виконав взяте на себе зобов’язання з оплати, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 12163,57 грн., яка до цього часу не погашена.

Своїми діями перший відповідач порушив умови договору та вимоги ст.526 ЦК України, в якій зазначено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення 12163,57 грн. боргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Оскільки другий відповідач - КП „Зміївський ремонтно –енергомеханічний завод” не є стороною укладеного договору, суд не вбачає правових підстав щодо покладення на нього відповідної відповідальності у вигляді обов’язку по оплаті за договором № 161, укладеним між іншими юридичними особами.

Щодо пені, нарахованої позивачем за період з 01.01.2006р. по 01.07.2006р., слід зазначити наступне.

Згідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане. З урахуванням строків оплати за договором за січень-березень 2004р. нарахування пені за період з 01.01.2006р. по 01.07.2006р є безпідставним, у зв”язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 27.07.2006р. позивач був зобов’язаний надати до суду обґрунтований розрахунок стягуваної суми за кожною вимогою окремо з урахуванням умов договору та вказанням періоду виникнення заборгованості. Але позивач не виконав вимоги ухвали суду. В подальшому ухвалами суду позивачу було зобов’язано виконувати вимоги ухвал суду в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.02.2008р. позивачу було зобов”язано надати до суду обґрунтований розрахунок стягуваної суми з урахуванням умов договору, до якої входить 3% річних та інфляційні нарахування. Але позивач не виконав вимоги ухвал суду, витребувані до суду документи не надав.

Враховуючи,що що позивач не виконав в повному обсязі ухвали суду, суд вважає, що у зв’язку з ненаданням позивачем без поважних причин матеріалів, необхідних для вирішення спору, позов в частині стягнення інфляційних та 3% річних необхідно залишити без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України.

У відповідності із ст.49 ГПК України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 121,63 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 81,66 грн. покласти на першого відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 526 ЦК України, ст.ст.1, 12, 47, 49, 81п.5,82-84 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу Куряжський домобудівельний комплекс ( 62418,Харківська обл.., Харківський район,смт.Пісочин-2, вул.Кільцева,41, в тому числі п/р 1647 в ХЦВ ПІБ України, МФО 351458 м. Харків, код ЗКПО 04852585 ) на користь Районного комунального підприємства „Зміївське підприємство теплових мереж”( 63403, Харківська обл.., м.Зміїв, вул..Чкалова,6, в тому числі п/р 4003 Відділення №10 Філія ВАТ КБ „Надра” ХРУ МФО 351834, код 26019020 ) 12163,57 грн.

В частині стягнення інфляційних та 3% річних позов залишити без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України.

В частині стягнення пені в позові відмовити.

Суддя Савченко А.А.