ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/72

12.03.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ІФ-10 Лайнер»

До

Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв’язок»

Про

стягнення 60 000,00 грн.

Суддя Т.Ю.Трофименко

Представники:

Від позивача           Хомюк П.М. по довіреності б/н від 16.08.2007р.

Від відповідача не з’явився

В засіданні приймали участь

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІФ-10 Лайнер»до Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв’язок»про стягнення 60 000,00 грн. у зв’язку з неналежним виконанням умов договору оренди нерухомого майна № ФТ-086/06 КТН від 26.08.2005р. також позивач просить стягну ти з відповідача 9 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 600,00 грн. витрат на оплату державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2008р. порушено провадження у справі № 36/72. Розгляд справи призначено на 06.02.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 27.02.2008р.

В судовому засіданні 27.02.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 12.03.2008р.

В судовому засіданні 12.03.2008р. представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 12.03.2008р., не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалах суду від 15.01.2008р. та від 06.02.2008р., не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІФ-10 Лайнер»(далі позивач, орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Український мобільний зв’язок»(далі відповідач, орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна № ФТ-086/06КТН.

Відповідно до умов даного договору позивач передав відповідачу в строкове платне користування частину даху будівлі площею 10 кв.м. та 8 кв.м. на даху будівлі для антеномісць, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Качалова, 5-б.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу обумовлене договором нерухоме майно, що підтверджується актом приймання-передачі від 09.01.2006р., підписаним представниками сторін.

Сторони визначили, що даний договір укладений строком на 364 дні з можливістю подальшої пролонгації і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо за два місяці до закінчення строку дії договору сторона, яка бажає припинити його дію, не повідомила письмово про це іншу сторону, договір вважається продовженим на кожний наступний аналогічний термін (п. 11.1 договору).

Згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони неодноразово продовжували строк договору оренди.

Сума орендної плати за користування майном на момент укладення договору становила 3 600,00 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 600,00 грн. (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 5.1.8 договору орендар зобов’язаний відшкодовувати витрати на електроенергію, яка витрачається на потреби його телекомунікаційного та іншого обладнання, за показниками окремо встановленого лічильника та тарифами енергопостачальної компанії, на підставі наданих орендодавцем рахунків.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рахунки-фактури № СФ-403 від 15.10.2007р., № СФ-462, № СФ-460 від 19.11.2007р., № СФ-487 від 08.12.2007р. за період з січня 2006 року по грудень 2007 року на загальну суму 60 000,00 грн. як на підставу для виконання відповідачем обов’язку сплатити витрати на електроенергію.

В зазначених рахунках строк, у який відповідач повинен сплатити витрати на електроенергію, не зазначений. Не зазначений цей строк і в договорі оренди № ФТ-086/06КТН від 26.08.2005р.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доданий до матеріалів справи лист позивача № 114 від 12.04.2007р. не може бути сприйнятий судом в якості доказу пред’явлення вимоги відповідачу сплатити заборгованість, оскільки позивачем не додано доказів того, що зазначений лист був надісланий на адресу відповідача. Крім того, зазначений лист датований 12.04.2007р., а позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за весь 2007 рік.

Також не може бути доказом пред’явлення вимоги сплатити заборгованість за період з січня 2006 року по грудень 2007 року лист позивача № 155, датований 05.06.2006р.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 60 000,00 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на оплату послуг адвоката покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.