ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
10.01.08                                                                                           Справа № 5/95
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Скрутовський П.Д.

Слука М.Г.

розглянув апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «Радуга», смт.Печеніжин Коломийського району

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2007р.

у справі № 5/95

за позовом суб»єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Скільської Марії Іванівни, м.Коломия

до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Радуга», смт.Печеніжин Коломийського району

про стягнення 172805 грн.

за участю представників:

від позивача: Паньків А.І.

від відповідача: не з"явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22,27 ГПК України, зокрема право відводу судді. Заяв та клопотань про відвід суддів не подано та не заявлено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2007р. у справі № 5/95 задоволено позов суб»єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Скільської Марії Іванівни, м.Коломия та стягнуто з Приватного виробничо-комерційного підприємства «Радуга», смт.Печеніжин Коломийського району на користь СПДФО Скільської М.І., м.Коломия - 172805,00 грн. основного боргу, 1728,05 грн. держмита, 118 грн. інформаційно-технічних послуг та 787,20 грн. вартості за експертизу.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з того, що вина відповідача доведена висновками експерта, факт повернення коштів позивачем не доведений.

Скаржник, відповідач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати, в позові відмовити, з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини не явки не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заперечення позивача, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем СПДФО Скільською М.І., м.Коломия та ПВКП "Радуга", смт.Печеніжин Коломийського району було укладено три договори про безвідсоткову позику: від 09.02.2005р. про надання позики на суму 110000 грн.; від 10.02.2005р. про позичання 55920 грн.; від 16.12.05р. про позичання 6885 грн. Дані договори скріплені підписами позичкодавця - СПДФО Сільської М.І. та позичальника - директора ПВКП "Радуга", скріплені печаткою підприємства. На підтвердження укладених договорів директор підприємства "Радуга" Васкул В.П. видав три розписки від 09.02.2005р., 10.02.2005р., 16.12.2005р. про те, що він отримав у Скільської М.І. суми відповідно: 110000 грн., 55920 грн., 6885 грн., що скріплені підписами Васкула В.П. та печаткою його підприємства.

При цьому в суді першої інстанції відповідач стверджував про недійсність своїх підписів на договорах, розписках і актах звірки, заперечував факти позичання коштів та підписання директором договорів та розписок, а також нанесення своєї печатки на вказані документи, у зв»язку з чим судом за клопотанням сторін було призначено експертизу технічну та почеркознавчу експертизу, здійснення якої було доручено Львівському науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до наявних у матеріалах справи висновків експертизи Львівського НДІСЕ від 29.11.2006р. відтиски круглої печатки від імені ПВКП "Радуга" на трьох договорах безвідсоткової позики від 09.02.2005р., 10.02.2005р., 16.12.2005р. та в трьох розписках від 09.02.2005р., 10.02.2005р., 16.12.2005р. від імені директора Васкула В.П. про одержання грошових сум від Скільської М.І. нанесені з допомогою простої круглої печатки, що належить ПВКП "Радуга".

Відповідно до висновку № 3760 від 01.12.2006р. - підписи від імені Васкула В.П. договорах безвідсоткової позики та розписках від 09.02.2005р., 10.02.2005р., 16.12.2005р. виконані самим Васкулом В.П.. Підпис на акті звірки розрахунків від 20.06.2006р. не вчинений Венгринською О.М.

Згідно з висновком експерта № 3672 від 04.12.06р. договори від 10.02.2005р. надані окремо позивачем та відповідачем, виконані з використанням різних комп'ютерних наборів. При цьому відповідач не заперечує факту отримання позички за даним договором, проте вказує, що позичав тільки 49000 грн., хоча в тексті договору від 10.02.2005р. вказана сума позички 55920 грн.

Стосовно нанесення штрихів тексту і штрихів підпису на договорах від 10.02.2005р., від 16.12.2005р., то згідно з даним висновком - штрихи тексту договорів нанесені поверх підпису і печатки відповідача, а підпис Скільської М.І. на даних договорах нанесений поверх друкованого тексту.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний факт не є підставою для неприйняття вищевказаних договорів в якості доказу щодо отримання грошей вказаних в цих договорах, оскільки в установленому законом порядку договори не визнані недійсними, а відтак в суду є всі підстави вважати, що відповідач отримав кошти від позивача на суму позову. Вказане підтверджується розписками, вчиненими за підписом директора ПВКП «Радуга»з нанесенням печатки підприємства. Відповідач зобов'язувався повернути кошти в установлені договорами строки, проте своє зобов'язання не виконав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавстві за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Неповернення позичених коштів в установлений договорами позики термін є підставою для примусового стягнення боргу та задоволення позову.

З огляду на викладене в сукупності та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.08.2007р. у справі № 5/95 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «Радуга», смт.Печеніжин Коломийського району –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                                      Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Скрутовський П.Д.

Суддя                                                                                          Слука М.Г.