КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2008                                                                                           № 32/702

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря

судового засідання

представників сторін

- позивача: Завгородній Б.В., Івановський І.Є. (дов. від 27.01.08), - відповідача: Жураковська Л.А. (дов. від 28.01.08),

Романчук А.І. (дов. від 28.01.08),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корпорації "АКАНТ"

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.01.2007

у справі № 32/702

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "ІнтерФінанс-Компані"

до                                                   Корпорації "АКАНТ"

про                                                  розірвання договору та стягнення

заборгованості,

(у справі оголошувалися перерви з 11.04.07 по 16.04.07, з 16.04.07 по 23.04.07)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ІнтерФінанс-Компані” (далі-позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Корпорації “АКАНТ” (далі-відповідач) про розірвання договору підряду від 12.07.04 № 0704-1, стягнення 3 879 849, 10 грн. заборгованості, та визнання за позивачем права власності на об’єкт незавершеного будівництва (митно-ліцензійний склад на будівельному майданчику, що розташований на розі вулиць Київський шлях та Броварська у м. Бориспіль Київської області).

18.01.07 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині визнання за ним права власності на об’єкт незавершеного будівництва: митно-ліцензійний склад на будівельному майданчику, що розташований на розі вулиць Київський шлях та Броварська у м. Бориспіль Київської області.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.01.07 позов задоволено повністю.

Розірвано договір підряду від 12.07.04 № 0704-1, укладений між сторонами у справі. Стягнуто з позивача до Державного бюджету України 85 грн. державного мита.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 879 849, 10 грн. заборгованості та 25703 грн. судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, та відмовити ТОВ “ІнтерФінанс-Компані” в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач стверджує, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими, вважаючи рішення місцевого суду законним та таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити його без змін, а скаргу – без задоволення.

У доповненні до апеляційної скарги від 16.04.07 відповідач, підтримуючи вимоги поданої ним скарги, додатково, як на підставу для скасування рішення місцевого господарського суду, послався на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Зокрема, на думку відповідача, місцевим судом не враховано порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України (далі – ГК України), відповідно до якої сторона договору яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.07 за клопотанням відповідача у справі було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої з виїздом на місце розташування митно-ліцензійного складу доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Апеляційне провадження у справі зупинено.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.07 № 4522, визначити реальний об’єм будівельно-монтажних робіт, виконаних корпорацією “АКАНТ” відповідно до умов договору від 12.07.04 № 0704-1 (в редакції від 31.03.05) на об’єкті митно-ліцензійний склад в м. Бориспіль на розі вулиць Київський шлях та Броварська за даними візуально-інструментального обстеження неможливо.

Об’єм будівельно-монтажних робіт, виконаних корпорацією “АКАНТ” відповідно до умов договору від 12.07.04 № 0704-1 (в редакції від 31.03.05) на об’єкті, який погоджений між Замовником та Підрядником шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в за серпень 2005 року № 1 розділ 1. “Фундаменти”, № 2 розділ 1. “Підлоги”, № 3 розділ 1. “Перекриття”, № 4 розділ 1. “Стіни”, № 5 розділ 1. “Колони”, № 6 розділ 1. “Ригеля”, зазначений у вказаних актах приймання виконаних підрядних робіт.

В зв’язку з неможливістю визначення фактичного об’єму будівельно-монтажних робіт, виконаних корпорацією “АКАНТ” відповідно до умов договору від 12.07.04 № 0704-1 (в редакції від 31.03.05) на об’єкті митно-ліцензійний склад в м. Бориспіль на розі вулиць Київський шлях та Броварська та відсутності даних про фактичну кількість і вартість будівельних матеріалів і виробів, які використовувались при проведенні будівельних робіт на об’єкті дослідження, визначити вартість будівельно-монтажних робіт, виконаних корпорацією “АКАНТ” по даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим.

Вартість будівельно-монтажних робіт, виконаних корпорацією “АКАНТ” згідно з даними актів приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в за серпень 2005 року № 1 розділ 1. “Фундаменти”, № 2 розділ 1. “Підлоги”, № 3 розділ 1. “Перекриття”, № 4 розділ 1. “Стіни”, № 5 розділ 1. “Колони”, № 6 розділ 1. “Ригеля” та довідки про вартість виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-3 за серпень 2005 року “Сховище цінностей” (Акт форми № КБ-2в відсутній в матеріалах справи), що підписані Замовником і Підрядником та завірені печатками організацій, становить 1322648,40 грн..

Вартість погоджених сторонами в акті № 5 від 03.08.06 звірки об’ємів виконаних робіт по об’єкту, який підписаний представниками Замовника і Підрядника та завірений печатками організацій видів і об’ємів будівельних робіт, які вказані в актах приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в, підписаних Підрядником 19.07.06 та завірених печаткою Корпорації “АКАНТ” № 1 “Ліфтова шахта”, № 2 “Посилення елементів покрівлі” на суму 67262,40 грн., № 3 “Серверна”, “Газова котельня”, “Спеціальні роботи”, № 4 “Зовнішні мережі водопостачання”, № 5 “Зовнішня каналізація”, № 6 “Оздоблювальні роботи”, № 7 “Посилення каркасу будівлі”, № 8 “Планування території”, “Фундаменти”, “Стіни”, “Плити перекриття”, “Сходи зовнішні”, “Сходи внутрішні”, “Улаштування ригелів”, “Улаштування колон”, № 9 “Сховище цінностей”, №10 “Дольова участь в розвитку інфраструктури міста Бориспіль”, розрахована з врахуванням вартості будівельних матеріалів (для матеріалів, дані про вартість яких відсутні в актах приймання виконаних підрядних робіт) та розміру заробітної плати, рекомендованих Міністерством будівництва, архітектури та житлового-комунального господарства України (дані про фактичний розмір заробітної плати, який приймався в зазначених актах приймання виконаних підрядних робіт, відсутній в наданій для дослідження документації), становить 285 211 грн.

Ухвалою суду від 22.01.08 провадження у справі на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) поновлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні і додатково надані докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.07.04 між сторонами у справі було укладено договір підряду № 0704-1 на виконання будівельних робіт, пов’язаних з будівництвом митно-ліцензійного складу в м. Бориспіль на розі вулиць Київський шлях та Броварська.

31.03.05 зазначений вище договір підряду сторонами укладено в новій редакції. Відповідно до умов договору підряду від 12.07.04 № 0704-1 в редакції від 31.03.05 (далі – договір), відповідач прийняв на себе зобов’язання своїми силами та засобами збудувати митно-ліцензійний склад в м. Бориспіль і передати його позивачеві у встановлений договором строк.

У відповідності до п. 2.1 договору вартість генпідрядних робіт за даним договором визначається у зведеному кошторисі будівельно-монтажних робіт, та склала 5 430 426 грн.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що динамічна вартість робіт згідно п. 2.1 та 2.2 договору змінюється в залежності від об’ємів фактично виконуваних на об’єкті робіт та у відповідності до виду та вартості будівельних матеріалів, що застосовуються під час виконання робіт на об’єкті.

Сторони визначають остаточну вартість виконаних робіт на підставі актів прийому-передачі, які складаються на підставі узгоджених кошторисів з відповідним корегуванням фактично виконаних об’ємів робіт та видів і вартості фактично використаних будівельних матеріалів на об’єктів (п.2.4 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що оплата підрядних робіт повинна здійснюватися позивачем (замовником) в наступному порядку:

- перший аванс у розмірі 15 % від вартості будівельно-монтажних робіт згідно п.2.1 договору протягом 5 днів з моменту укладання договору;

- аванс у розмірі 20 % від вартості будівельно-монтажних робіт протягом 40 днів з моменту укладання договору;

- аванс у розмірі 20 % від вартості будівельно-монтажних робіт протягом 80 днів з моменту укладання договору;

- аванс у розмірі 20 % від вартості будівельно-монтажних робіт протягом 120 днів з моменту укладання договору;

- аванс у розмірі 20 % від вартості будівельно-монтажних робіт протягом 160 днів з моменту укладання договору;

- остаточний платіж у розмірі 5 % від вартості будівельно-монтажних робіт згідно п. 2.1 договору протягом 3-ох банківських днів після введення об’єкта в експлуатацію та передачі його позивачеві згідно Акта прийому-передачі або узгодження передачі на умовах п. 5.5 договору.

Місцевим господарським судом під час розгляду справи було встановлено, що платіжними дорученнями від 08.04.05 № 2, від 17.05.05 № 37, від 16.06.05 № 57, від 13.07.05 № 58, від 13.07.05 № 59, від 20.07.05 № 66, від 17.08.05 № 67, від 21.09.05 № 96, від 26.09.05 № 97, від 31.10.05 № 90, від 04.11.05 № 93, від 10.11.05 № 94, від 16.11.05 № 97, від 08.12.05 № 140 позивач на виконання умов договору перерахував відповідачеві 5562819,50 грн.

Загальний термін виконання відповідачем будівельно-монтажних робіт складає 240 робочих днів (п.4.1 договору). Відлік зазначеного в п. 4.1 договору строку розпочинається з моменту надання позивачем (Замовником) затвердженої, у встановленому законодавством України порядку, проектної документації, передачі будівельного майданчика та здійснення авансової оплати у розмірі 15 % від вартості будівельно-монтажних робіт (п.4.2).

Як вбачається із акту приймання-передачі будівельного майданчика від 11.04.05, банківської виписки про перерахування коштів, строк виконання відповідачем зобов’язань за договором розпочався 11.04.05 та повинен був закінчитися – 17.03.06.

Будь-яких доказів виконання відповідачем підрядних робіт в 2006 році сторонами не було надано ні суду 1-ої інстанції, ні апеляційному господарському суду.

Місцевим господарським судом під час розгляду справи правильно встановлено, що, починаючи з грудня 2005 року, відповідачем будівельно-монтажні роботи, передбачені договором, не виконувалися. Повільне виконання відповідачем підрядних робіт призвело до неможливості їх закінчення у строк, встановлений п. 4.1 договору.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У разі порушення зобов’язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 615 ЦК України).

Колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача про порушення позивачем досудової процедури розірвання договору, виходячи з наступного.

Статтею 188 ГК України, на порушення положень якої позивачем посилається відповідач, визначений загальний порядок розірвання господарських договорів. Дійсно, цією нормою передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

При цьому порядок припинення зобов‘язання з ініціативи кредитора внаслідок прострочення боржника регулюється іншими нормами цивільного та господарського законодавства.

Розірвання договору має наслідком припинення у сторін зобов‘язань за ним. Вказаний висновок знаходить своє підтвердження, зокрема, в ч. 2 ст. 202 ГК України, відповідно до якої господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Термін “припинення договору” – більш широке поняття, яким охоплюються поняття “розірвання договору” (див., Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) /Уклад. і голов. ред. В.Т. Бусел. – К.; Ірпінь: ВТФ “Перун”, 2005, с. 1126 та 1260).

Таким чином, необхідно зробити висновок про те, що розірвання договору є одним із способів припинення зобов‘язання.

Відповідно до ст. 220 ГК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Аналогічна норма міститься і в ст. 612 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За таких обставин твердження апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 188 ГК України не може бути прийняте до уваги, оскільки припинення зобов‘язання з ініціативи кредитора внаслідок прострочення боржника за договором підряду регулюються іншими спеціальними нормами – ст. 202 ГК України, ст.ст. 612 та 849 ЦК України.

Згадані вище норми не вимагають направлення кредитором будь-яких пропозицій про розірвання договору, за яким боржник прострочив зобов‘язання.

Відмова від прийняття виконання боржником простроченого зобов‘язання є правом кредитора. Вибір способу реалізації такого права (а так само і способу захисту своїх майнових інтересів) також належить кредиторові, оскільки цивільним та процесуальним законодавством не передбачено інше. Пред‘явлення позову про розірвання договору підряду фактично є одним із способів відмови кредитора від такого договору.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання договору підряду від 12.07.04 № 0704-1.

Актом виконаних робіт від 31.03.05 № 1 та банківськими виписками підтверджується те, що до укладення договору підряду в новій редакції відповідачем було виконано, а позивачем прийнято і оплачено будівельних робіт на суму 568 826 грн.

Наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт №№ 1-6 за договором та довідками типової форми КБ-3 підтверджується, що відповідачем у серпні 2005 року виконано частину будівельно-монтажних робіт на суму 1322648,40 грн.

В період з серпня по грудень 2005 року відповідачем були виконані роботи, пов’язані з облаштуванням ліфтової шахти, підсиленням покрівлі та спеціальними роботами (зовнішньою каналізацією і водопостачанням, підсиленням конструкцій будівлі, тощо), на суму 289 626 грн. Так само, позивач визнає виконання відповідачем робіт з добудови “Сховища цінностей” об’єкта будівництва на суму 70696грн. Виконання цих робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт, довідками за формою КБ-3 та актом № 5 звірки об’ємів виконаних робіт від 03.08.06.

Місцевим судом правильно встановлено, що загальна вартість робіт, виконаних відповідачем за договором підряду в редакції від 31.03.05, становить 2251796,40 грн. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору перераховано на користь відповідача 6131645,50 грн.

Отже, різниця між оплаченою позивачем вартістю робіт та вартістю виконаних відповідачем робіт за договором складає 3879849,10 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Твердження відповідача у скарзі про те, що місцевим судом не було взято до уваги наявність між сторонами спору стосовно обсягу виконаних робіт, без визначення якого неможливо зробити висновок про точну суму заборгованості колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.07 № 4522 встановлено, що визначити реальний об’єм будівельно-монтажних робіт, виконаних відповідачем відповідно до умов договору від 12.07.04 № 0704-1 (в редакції від 31.03.05) на об’єкті неможливо. Об’єм будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією “АКАНТ” відповідно до умов договору погоджений між Замовником та Підрядником шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в за серпень 2005 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом 1-ої інстанції повно з’ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а рішення винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.01.07 у справі № 32/702залишити без змін, а апеляційну скаргу Корпорації “АКАНТ” – без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

22.02.08 (відправлено)