ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.08

Справа № 15/379-08.

за
позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до
відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, Сумська область, Сумський
район, с. Токарі

третя
особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача:
Виконавчий комітет Сумської міської ради

про
визнання права власності

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1, виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в
Сумській області 06.05.1999р.

Від
відповідача: ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Сумським РВ СМУ УМВС України в
Сумській області 28.08.1997р.

Третя
особа: не з'явився

Суть
спору: Позивач просить визнати за ним право приватної власності на нерухоме
майно - житловий будинок з мансардою загальною площею 160,3 м2, погріб, сарай,
гараж, огорожу, артезіанську свердловину, розташовані на земельній ділянці
площею 0,0500 га по АДРЕСА_1 з технічними характеристиками, визначеними у
технічному паспорті, складеного 09 червня 2008 року комунальним підприємством
“Сумське міське бюро технічної інвентаризації”.

Відповідач
письмовий відзив на позов не подав, в засіданні суду усно пояснив, що у
вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Третя
особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача,
письмові пояснення на позов не подала, в засідання суду не з'явилася. Тому, оскільки
третя особа не скористалася своїм правом на участь у судовому засіданні (ухвалу
про порушення провадження у справі відповідачем отримано 08.10.2008р., про що
свідчить залучене до матеріалів справи поштове повідомлення про вручення
поштового відправлення), причину неявки суду не повідомила, про час і місце
судового засідання була повідомлена належним чином. Тому, згідно ст. 75 ГПК
України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши надані
докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) є власником земельних ділянок, які
розташовані по АДРЕСА_1 площею 0,0500 га з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд
та площею 0,0045 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського
господарства.

Вказані
обставини підтверджуються змістом державних актів на право власності на
земельну ділянку серія “ЯЕ” № 196859 та серія “ЯЕ” № 196860, виданих 03 вересня
2007 року Сумським міським управлінням земельних ресурсів.

Відповідно
до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а ч. 1 ст. 126
даного Кодексу визначено, що право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Тобто,
право власності позивача на вказані земельні ділянки виникло і посвідчено
відповідними документами.

Частина
1 ст. 90 Земельного кодексу України передбачає наступні права власників
земельних ділянок: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку,
передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на
землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших
культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для
власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини,
торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі;
ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати
жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Крім
того, ч. 1 ст. 320 ЦК України передбачено, що власник має право використовувати
своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Враховуючи
викладене вище, позивач прийняв рішення про реалізації зазначених прав щодо
належної йому земельної ділянки площею 0,0500 га.

Так,
між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідач) в усній
формі було вчинено правочин про їх спільні дії, спрямовані на спорудження в
майбутньому на вказаній земельній ділянці жилого будинку та інших будівель і
споруд, а після завершення такого спорудження, продаж з метою отримання
прибутку побудованого будинку та інших будівель і споруд.

Тому,
позивачем було замовлено в творчій майстерні художньо - архітектурного
планування Національної Спілки художників України Худархпроект “ТМД” ескізний
проект будівництва двоповерхового будинку по АДРЕСА_1, а після його отримання,
погоджено даний проект з головним архітектором міста Суми.

Позивач
пояснив, що після отримання вказаного проекту відповідач самостійно, не
отримавши від позивача відповідного дозволу, з використанням вказаного
ескізного проекту збудував на належній позивачу земельній ділянці площею 0,0500
га житловий будинок з мансардою, погріб, сарай, гараж, огорожу, артезіанську
свердловину. І  відповідно до технічного
паспорту, складеного 09 червня 2008 року комунальним підприємством “Сумське
міське бюро технічної інвентаризації” на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка має
площу 0,0500 га, збудовано житловий будинок з мансардою загальною площею 160,3
м2, погріб, сарай, гараж, огорожу, артезіанську свердловину.

При
цьому, відповідно до висновку № 90 від 29 серпня 2008 року спеціаліста -
будівельника, який діє на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації,
виданого 29 вересня 2006 року Міністерством юстиції України за № 1017 по
спеціальності “дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів,
конструкцій і відповідних документів” прийняті конструктивні рішення, при
виконанні будівельних робіт, забезпечують необхідну несучу спроможність
житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1; основні будівельні конструкції об'єкта
деформацій не мають, знаходяться в доброму технічному стані, відповідають
умовам міцності та стійкості, та придатні для подальшої експлуатації за
призначенням; житловий будинок з мансардою, господарські споруди: сарай і
гараж, домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1, відповідають вимогам
державних будівельних норм та санітарних і протипожежних нормам, в частині, що
стосується об'ємно - планувальних рішень. При цьому, казаний висновок містить
посилання щодо не дотримання вимог п.3.25* ДБН 360-92** «Градостроительство.
Планировка и застройка городских и сельских поселений» при розташування
житлового будинку з мансардою, сараю і гаражу по відношенню до сусідніх
господарських будівель. Однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які мешкають на сусідніх
земельних ділянках на яких розміщені такі господарські будівлі не заперечують
проти будівництва і збудованого житлового будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується їх листами від 17 липня 2008 року.

Таким
чином, при будівництві вказаного вище житлового будинку з мансардою загальною
площею 160,3 м2, погребу, сараю, гаражу, огорожі, артезіанської свердловини
відсутні істотні порушення будівельних норм, а також порушення прав інших осіб.
При цьому, дане майно за своїми технічними характеристиками є нерухомим, а
способом спорудження є самочинним.

Вимогами
ч. 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Правовідносини, пов'язані з
самочинним будівництвом, є комплексними. Самочинний забудовник вступає у
цивільні правовідносини з особами, права яких порушуються або можуть бути
порушені самочинним будівництвом, власником земельної ділянки (якщо будівництво
здійснюється на чужій земельній ділянці). З іншого боку, забудовник вступає у
адміністративні правовідносини з органами місцевого самоврядування та державної
влади, дозволи яких вимагаються для здійснення будівництва, які проводять
інвентаризацію нерухомого майна та реєстрацію права власності на нього тощо. З
усіх комплексом цих відносин тісно пов'язаний цивільно-правовий наслідок -
виникнення або не виникнення права власності на самочинно збудоване майно.

Статтею 376 Цивільного кодексу України
передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього
(ч.2), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво
може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне
будівництво,  або за власником  земельної ділянки.

Частина
5 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлює, що на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Приймаючи
до уваги, що відповідач збудував житловий будинок з мансардою загальною площею
160,3 м2, погріб, сарай, гараж, огорожу, артезіанську свердловину на земельній
ділянці по АДРЕСА_1, яка має площу 0,0500 га самочинно, через відсутність
дозволу позивача, суспільні інтереси або права інших осіб при цьому не
порушені, істотні порушення будівельних норм також відсутні, то право власності
на дане майно може бути визнано за позивачем, як за власником вказаної
земельної ділянки.

Відповідно
до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

При
цьому, ч. 1 ст. 392 "Визнання права власності" ЦК України визначено,
що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

З
огляду на вищевикладене, суспільні інтереси або права інших осіб не порушені, а
права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання права
власності на вказане майно. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального
кодексу  України,  суд -

В
И Р І Ш И В :

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) право приватної власності на нерухоме майно - житловий будинок з
мансардою загальною площею 160,3 м2, погріб, сарай, гараж, огорожу,
артезіанську свердловину, розташовані на земельній ділянці площею 0,0500 га по
АДРЕСА_1 з технічними характеристиками, визначеними у технічному паспорті,
складеного 09 червня 2008 року комунальним підприємством “Сумське міське бюро
технічної інвентаризації” (40030, Сумська область, місто Суми, вулиця Садова,
33, ідентифікаційний ).

Суддя
О.Ю. Резниченко

В судовому засіданні оголошена вступна та
резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписано 17.10.2008
року.