ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.08 р.                     Справа № 29/11

Господарський суд Донецької області у складі судді Гаврищук Т.Г.

при секретарі судового засідання Пашко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Горлівське трамвайно-тролейбусне управління” м. Горлівка

до відповідача: Малого приватного підприємства “Крокус” м. Горлівка

про стягнення 12976,90 грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Шокуров Г.М. – довір.

від відповідача – Судакова С.Є., Криворебенко В.Ф. – довір.

Суть справи:

Позивач, Комунальне підприємство “Горлівське трамвайно-тролейбусне управління”, звернувся до господарського суду з позовною вимогою до Малого приватного підприємства “Крокус” про стягнення заборгованості в сумі 12976,90 грн., у тому числі 11861,82 грн. за рахунком № 149 від 07.09.2007р., 1003,87 грн. залишок по рахунку № 142 від 30.11.2006р., 111,21 грн. по рахунку № 93/06 від 22.06.2007р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст. 902, 903 ЦК України, ст.ст. 10, 42 Закону України “Про автомобільний транспорт”, п. 4.5 “Методичних рекомендацій визначення рівня тарифів на послуги пасажирського автотранспорту загального користування” та невиконання відповідачем зобов’язань за договором від 15.09.2005 р. в частині оплати наданих транспортних послуг.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з посиланням на ті обставини , що за договором від 15.09.2005 р. він взяв на себе зобов’язання здійснювати оплату по пред’явленому рахунку на підставі калькуляції витрат, складеною позивачем. Відповідач зазначив, що згідно ст. 80 Господарського кодексу України ціна – одна з істотних умов договору, із чого випливає, що калькуляція є невід’ємною частиною договору, якою і керувався при оплаті наданих рахунків. Помилка у розрахунку калькуляції, що допущена позивачем, не є арифметичною, тому відсутні підстави для покладання відповідальності на відповідача.

Розглянувши матеріали справи, додаткові докази та заслухавши пояснення сторін, господарський суд, встановив:

Між позивачем (Перевізник) та Малим приватним підприємством “Крокус” (Замовник) був укладений договір від 15.09.2005р. на надання транспортних послуг по перевезенню пасажирів.

Згідно до п.4 цього договору розрахунки за надані автопослуги здійснюються відповідачем на підставі рахунку позивача протягом 3-х банківських днів. Підставою для виписки рахунку є дані дорожніх листів, завірених печаткою відповідача.

Додатковою угодою від 03.04.2006р. до наведеного договору сторони доповнили розділ 4 пунктом 4.3 за яким вартість послуг підлягає коригуванню у випадку збільшення витрат на експлуатацію автобуса та збільшення заробітної плати робітників підприємства. При настанні вказаних обставин КП “Горлівське ТТУ” зобов”язується надати нову калькуляцію витрат на експлуатацію автобуса.

Позивачем були складені та затверджені калькуляції розрахунку вартості експлуатації автобуса Ікарус-250 (без диз.палива) від 15.09.2005р., якою визначена сума до оплати 172,29 грн., від 30.09.2005р. на суму 276,74 грн., на кошторисну вартість 1 години експлуатації від 14.04.2006 р. на 16,87 грн., від 04.05.2006 р. на суму 16,87 грн., за квітень 2006 р. на суму 26,14 грн., від 01.07.2006 р. на суму 26,14 грн., від 14.07.2006 р. на суму 23,44 грн., від 14.07.2006 р. на суму 32,70 грн., від 11.12.2006 р. на суму 53,84 грн.

На підставі заявок відповідача позивачем надавались послуги по перевезенню автобусом Ікарус-250, що засвідчується відповідними дорожніми листами та актами виконаних робіт від 28.04.2006 р., 31.05.2006 р., 30.06.2006 р., 31.07.2006 р., 31.08.2006 р., 29.09.2006 р., 31.10.2006 р., 30.11.2006 р.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості в сумі 12976,90 грн., у тому числі 11861,82 грн. за рахунком № 149 від 07.09.2007р., 1003,87 грн. залишок по рахунку № 142 від 30.11.2006р., 111,21 грн. по рахунку № 93/06 від 22.06.2007р.

На оплату наданих за договором послуг позивачем були виставлені відповідачеві рахунки № б/н від 16.09.2005 р. на суму 172,29 грн., № 62 від 20.09.2005 р. на суму 172,29 грн., № б/н від 22.09.2005 р. на суму 172,29 грн., № 64а від 27.09.2005 р. на суму 172,29 грн., № 66 від 30.09.2005 р. на суму 172,29 грн., № 68 від 03.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 76 від 06.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 77 від 10.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 78 від 12.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 80 від 17.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 81 від 20.10.2005 р. на суму 172,29 грн., № 82 від 24.10.2005 р. на суму 553,48 грн., № б/н від 30.11.2005 на суму 1106,96 грн., № 86а від 01.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № 87а від 05.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № 88а від 08.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № 90а від 12.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № 100а від 15.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № 100а від 19.12.2005 р. на суму 284,42 грн., № 101 від 22.12.2005 р. на суму 276,74 грн., № б/н від 28.04.2006 р. на суму 1660,44 грн., № 50 від 30.05.2006 р. на суму 2471,46 грн., № 71 від 30.06.2006 р. на суму 2322,88 грн., № 87 від 31.07.2008 р. на суму 4091,35 грн., № 101а від 31.08.2006 р. на суму 3333,40 грн., № 118 від 29.09.2006 р. на суму 1593,92 грн., № 128а від 31.10.2006 р. на суму 1195,44 грн., № 154 від 29.12.2006 р. на суму 2476,64 грн.

Факт отримання наведених рахунків відповідачем не оспорюється.

Позивачем також був складений рахунок № 142 від 30.11.2006р. на суму 4119,89 грн. на транспортні послуги та доплату за автопослуги. Відповідач у письмових поясненнях зазначив, що наведений рахунок до нього не надходив.

В якості доказів, що засвідчують направлення рахунку № 142 від 30.11.2006р. позивач посилається на акт звіряння взаємних розрахунків від 01.06.2007., який судом не прийнятий в якості належного доказу. Наведений акт не тільки не містить в собі відомостей щодо вручення відповідачеві спірного рахунку, а взагалі не містить в собі посилання на рахунки. Крім того, слід зазначити, що наведений акт був підписаний Судаковой С.Є., підпис якої скріплено печаткою суб’єкта підприємницької діяльності Судакової С.Є., а не відповідача по справі. Згідно до письмових пояснень відповідача від 13.03.2008 р. ним не заповнювались графи цього акту, в якому повинні бути занесені бухгалтерські дані МПП «Крокус».

Позивач інших доказів, що засвідчують направлення відповідачеві рахунку № 142 від 30.11.2006 р. не надав. За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів направлення відповідачу наведеного рахунку.

Контрольно-ревізійним управлінням в Донецькій області було проведено позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2005 р. по 01.06.2007 р., за результатами якої складений акт від 22.06.2007р. № 06-31, яким встановлено, що за період з 01.01.2005 р. по 01.06.2007 р. різниця між вартістю експлуатації автобусу “Ікарус-250”, розрахованою позивачем, та вартістю експлуатації автобусу “Ікарус-250”, розрахованою на підставі калькуляцій кошторисної вартості однієї години, визначених в ході ревізії, склала 11861,82 грн., у тому числі у 2005 році – 3547,39 грн., у 2006 році – 8796,75 грн. Перевіркою встановлено, що позивачем здійснена реалізація послуг по перевезенню комерційних груп за заниженими цінами, внаслідок цього встановлено недоотримання фінансових від реалізації товарів, робіт і послуг безоплатно або за заниженими цінами, порядок розрахунку (визначення) вартості яких визначений законодавством що є порушенням порядку розрахунку вартості, який визначений п. 4.5 “Методичними рекомендаціями визначення рівня

тарифів на послуги пасажирського автотранспорту загального користування”, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.06.2003 № 461, розробленими з урахуванням положень Закону України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-ІІІ.

На доплату за неоплачені години по дорожнім листам позивачем був складений рахунок № 93/06 від 22.06.2007р. на суму 111,21 грн. та № 149 від 07.09.2007р. на суму 11861,82 грн. на недоплату в результаті помилки розрахунку калькуляції згідно акту перевірки КРУ від 22.06.2007р.

Відповідач надав письмові пояснення у яких зазначив, що ним було отримано лише рахунок № 149 від 07.09.2007р. на суму 11861,82 грн., рахунок № 93/06 від 22.06.2007р. до нього не поступав.

Позивачем в якості доказів, що засвідчують направлення рахунку № 93/06 від 22.06.2007р. надано поштову квитанцію № 9371, яка судом не прийнята в якості доказу наведених обставин, оскільки з цієї квитанції не вбачається, що відповідачеві було направлено саме рахунок № 93/06 від 22.06.2007р. Слід зазначити, що поштове відправлення було 22.10.2007р., а дата рахунку 22.06.2007р., крім того, у квитанції мається посилання на лист № 2345.

За таких, обставин суд вважає, що позивач не довів направлення відповідачеві рахунку № 93/06 від 22.06.2007р.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтєю 916 цього кодексу встановлено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата. Плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

Позивач не надав доказів затвердження, в установленому порядку, тарифу на надання відповідачеві послуг за договором від 15.09.2005 р.

Згідно до ст. 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” нерегулярні пасажирські перевезення це - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

За приписами ст. 42 цього закону договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтєю 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За приписами наведеної норми зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивач не довів виникнення у відповідача зобов’язання щодо оплати рахунків № 142 від 30.11.2006р., № 93/06 від 22.06.2007р. , № 149 від 07.09.2007р. , тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 531, 632, 908, 916 Цивільного кодексу України, ст.1 Закону України “Про автомобільний транспорт”, ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства “Горлівське трамвайно-тролейбусне управління” до Малого приватного підприємства “Крокус” про стягнення заборгованості в сумі 12976,90 грн.

Витрати по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на позивача.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя Гаврищук Т.Г.

Повний текст рішення оформлений та підписаний 19.03.2008 р.