ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2008 р.

№ 37/145

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Пицика Я.М.,

відповідача –Слюсаря М.О.,

розглянувши касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду м.Києва від 26 травня 2008 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 9 вересня 2008 року у справі за позовом ВАТ "Укрнафта" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 2 631 599, 44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення 2541742, 58 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в сумі 42018, 71 грн., 47838, 34 грн. пені.

Рішенням господарського суду м.Києва від 26 травня 2008 року (суддя Кондратова І.Д.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2216852 грн. основного боргу, 42018,71 грн. 3% річних, пені в сумі 10000 грн., 324889, 66 грн. інфляційних, судові витрати. В решті частини позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 9 вересня 2008 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, відповідач просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правильно встановлено судами, 12 січня 2007 року між сторонами у справі був укладений договір №29/06/07-100/4а-Г про надання послуг по транспортуванню природного газу в 2007 році.

За умовами укладеного договору, позивач, як виконавець, зобов'язався здійснити транспортування природного газу відповідача по транспортній системі до газорозподільних станцій для потреб підприємств комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств, зокрема блочних (модульних) котелень, які виробляють теплову енергію для потреб населення, бюджетних установ та організацій та інших суб'єктів, а відповідач, як замовник, зобов'язався оплатити послуги по транспортуванню газу.

Відповідно до п.2.1 договору, в редакції додаткової угоди №5 від 27 грудня 2007 року, позивач здійснює в 2007 році транспортування газу відповідача в обсязі до 70 000 тис. куб. м.

Згідно п.5.1 укладеного договору, вартість наданих позивачем відповідачу послуг по транспортуванню газу у звітному місяці визначається на підставі акту виконання послуг з транспортування, зазначеному в п. 3.5 даного договору.

За умовами п.3.5 договору послуги по транспортуванню газу оформлюються позивачем і відповідачем актами виконання послуг з транспортування газу, які є підставою для проведення розрахунків.

Відповідно до п.5.2 зазначеного договору, оплата послуг позивача здійснюється відповідачем грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок позивача вартості послуг, що були надані позивачем у звітному місяці транспортування до 30 числа наступного за цим місяця.

На виконання умов договору позивач транспортував відповідачу газ на загальну суму 2 216852, 92 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних послуг з транспортування природного газу.

Тому, рішенням місцевий суд обгрунтовано стягнув з відповідача суму заборгованості в розмірі 2216852, 92 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача 3% річних в розмірі 42018, 71 грн. та 324889, 66 грн. збитків від інфляції за час прострочення платежу.

Як встановлено судами, пунктом 6.2 укладеного сторонами договору передбачається сплата відповідачем пені за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу у строки, зазначені в п.5.2 даного договору, за кожний день прострочки платежу із суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Розглянувши справу, оцінивши докази в їх сукупності, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення з відповідача пені за період з 01.03.2007 року по 02.04.2007 року в розмірі 5509,17 грн. і відсутність у позивача поважних причин для його відновлення.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 5 509, 17 грн., у зв’язку з пропуском строку позовної давності. Решта сума пені за період з 02.04.2007 року по 20.03.2008 року за несвоєчасну оплату послуг по транспортуванню газу становить 42329, 17 грн.

Приймаючи оскаржувані судові рішення, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно врахував вимоги ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови в стягненні з відповідача пені в сумі 32329, 17 грн., зменшивши її розмір до 10000 грн.

Таким чином, оскаржувані рішення місцевого суду та постанова апеляційного господарського суду, як прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду м.Києва від 26 травня 2008 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 9 вересня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко