ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2008

Справа №2-25/31-2008

За позовом Підприємства «Комунальник», м. Сімферополь, проспект Перемоги, 82

До відповідача Житлово – будівельного кооперативу № 91, м. Сімферополь, вул.. Балаклавська, 109.

Про стягнення 431,70 грн.

Суддя Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача – Козак А.І., представник, дов. від 23.01.2007 року

Від відповідача – Науменко С.С., голова правління, паспорт, рішення № 1369 від 27.11.1992 року

Обставини справи:

Позивач – Підприємство «Комунальник» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача – ЖБК № 91, просить суд стягнути з відповідача 431,70 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем були порушені п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору № 35 від 05.01.2002 року, зокрема, відповідачем не здійснювалась оплата вивозу ТПВ за вересень 2007 року, передбачена умовами договору, в результаті чого за відповідачем склалась заборгованість в сумі 431,70 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2002 року між Підприємством «Комунальник» та Житлово – будівельним кооперативом № 91 (замовник) був укладений договір № 35, відповідно до п. 1.1. якого Замовник передає, а Підприємство приймає на себе виконання робіт з регулярного вивозу з території Замовника побутового сміття контейнерами сміттєвозами та сміттєвозами по квартирної очистки та його заховання на полігоні.

Відповідно до п. 1.3. Договору оплата за виконану Підприємством роботу здійснюється Замовником зі діючими тарифами згідно обсягу, встановленому договором в розмірі 26,25х5,3=139,1 грн. щомісячно.

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що оплата за даним договором здійснюється авансовим платежем не пізніше 10 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 9.2. договору, дійсний договір укладається на один рік та діє з 01 січня 2002 року по 01 січня 2003 року.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що у випадку відсутності претензій жодної зі сторін, договір автоматично продовжується на тій самий строк.

Таким чином, на момент виникнення заборгованості договір не припинив свою дію та розірваний між сторонами не був.

01 вересня 2007 року позивачем відповідачу виставлений рахунок – фактура № ОУ-25189 на суму 431,70 грн.

03 вересня 2007 року ЖБК № 91 на адресу Підприємства «Комунальник» спрямовано листа, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивачем не виконуються обов’язки щодо вивозу сміття, відповідно до умов договору № 35 від 05 січня 2002 року.

Підприємством «Комунальник» за вих.. № 155 від 19 вересня 2007 року на адресу відповідача було направлено претензію, відповідно до якої позивач повідомив, що станом на 19 вересня 2007 року за Замовником – ЖБК № 91, склалась заборгованість в розмірі 431,70 грн. та з пропозицією у добровільному порядку оплатити суму боргу в розмірі 431,70 грн.

ЖБК № 91, 08 жовтня 2007 року за вих.. № 108 спрямував на адресу позивача відповідь на претензію, в якій зазначив, що претензія № 135 від 19 вересня 2007 року про оплату суми боргу у розмірі 431,70 грн. розглянута відповідачем та відхиляється повністю у зв’язку з тим, що відповідач вважає відсутнім борг та зазначив, що згідно ст.. 538 Цивільного кодексу України у випадку невиконання однією зі сторін у зобов’язанні своїх обов’язків у встановлений строк або виконання них не у повному обсязі, друга сторона має право припинити виконання свого боргу, відмовитись від його виконання частково або у повному обсязі. Крім того, відповідач у відповіді на претензію зазначив, що Підприємством «Комунальник» не виконується зобов’язання строго дотримуватись графіку вивозу ТПВ з території ЖБК № 91 та 27, 30 серпня, 01, 03, 05, 07, 10 вересня та по час складення відповіді на претензію побутове сміття не вивозилось.

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як зазначив відповідач, позивачем не виконується зобов’язання строго дотримуватись графіку вивозу ТПВ з території ЖБК № 91 та 27, 30 серпня, 01, 03, 05, 07, 10 вересня та по час складення відповіді на претензію вих.. № 108 від 08 жовтня 2007 року, побутове сміття не вивозилось.

Відповідно до п. 6.2. Договору № 35 від 05 січня 2002 року, претензії сторін на виконання умов договору розглядаються тільки у двосторонньому порядку. У випадку не вивозу ТПБ замовник зобов’язаний визвати представника Підприємства для складення відповідного акту в день не вивозу телефонограмою.

27,30 серпня 2007 року та 3, 5, 7 та 10 вересня 2007 року позивачем не виконані зобов’язання з вивозу побутових відходів, у відповідності до п. 6.2. договору.

Вищевказане підтверджується актами та фото таблицями, наявними у матеріалах справи. (а.с. 53-60, 62-64).

Згідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Однак, виходячи зі змісту вищенаведеного, позивачем не надано суду належних доказів, виконання зобов’язання за договором щодо вивозу ТПВ, та, відповідно обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості з відповідача.

Відповідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення згідно статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 11.03.2008 року.

З огляду на викладене, 75, 82-84 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.