ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 30/221-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпропетровськ (далі –територіальне відділення АМК)

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2007

зі справи № 30/221-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “МСК-Сервіс”, смт Ювілейне Дніпропетровської області (далі –ТОВ “МСК-Сервіс”)

до територіального відділення АМК

про визнання недійсним рішення від 21.03.2007 № 13.5/6-п та

зустрічним позовом територіального відділення АМК

до ТОВ “МСК-Сервіс”

про стягнення штрафу в сумі 51 000 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ТОВ “МСК-Сервіс” –Ковтуна С.Л.,

територіального відділення АМК –Бідняка А.В., Москаленка Т.Г.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2007 (суддя Євстигнєєва Н.М.): у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено; з ТОВ “МСК-Сервіс” стягнуто до державного бюджету України штраф у сумі 51 000 грн. та на назване товариство віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначеного рішення суд виходив з відсутності підстав для визнання недійсним рішення територіального відділення АМК від 21.03.2007 № 13.5/6-п у справі № 26.1.10 (далі –оспорюване рішення).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 (колегія суддів у складі: Білецька Л.М. - головуючий, судді Науменко І.М. і Лисенко О.М.): задоволено апеляційну скаргу ТОВ “МСК-Сервіс”; зазначене рішення місцевого господарського суду скасовано; позовні вимоги задоволено. У прийнятті зазначеної постанови апеляційний господарський суд виходив з необґрунтованості висновків територіального відділення АМК, покладених в основу оспорюваного рішення.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України територіальне відділення АМК просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду з цієї справи залишити без змін. Скаргу мотивовано тим, що апеляційний господарський суд прийняв зазначену постанову з порушенням норм матеріального і процесуального права, в тому числі статті 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (далі –Закон), статей 47, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та не взяв до уваги всі обставини, що мають значення для справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, розгляд даної справи здійснюється за правилами ГПК України.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування судових рішень, прийнятих по суті даної справи, та передачі останньої на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- згідно з оспорюваним рішенням:

·          встановлено, що ТОВ “МСК-Сервіс” є суб’єктом господарювання, що займав монопольне (домінуюче) становище на товарному ринку послуг з утримання (експлуатації і обслуговування) та управління житловим фондом з часткою, що перевищує 35 відсотків, у межах будинку та всіх зовнішніх і внутрішніх мереж, розташованих по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у період з 06.05.2005 по 31.08.2006 (пункт 1);

·          дії ТОВ “МСК-Сервіс” щодо встановлення у договорах про надання житлово-комунальних послуг мешканцям зазначеного будинку таких умов надання цих послуг, які суперечать нормативно-правовим актам України, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на товарному ринку послуг з утримання (експлуатації, обслуговування) та управління житловим фондом, шляхом встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

·          дії ТОВ “МСК-Сервіс” щодо відключення від мереж електропостачання, що знаходяться на його обслуговуванні, окремих мешканців будинку по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне (кв. №№ 45, 60, 61, 66) визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на товарному ринку послуг з утримання (експлуатації, обслуговування) та управління житловим фондом, шляхом повної відмови від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації або придбання (пункт 3);

·          дії ТОВ “МСК-Сервіс” щодо відключення від мереж водопостачання, що знаходяться на його обслуговуванні, окремих мешканців будинку по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне (кв. №№ 45, 60, 61, 66) визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на товарному ринку послуг з утримання (експлуатації, обслуговування) та управління житловим фондом, шляхом повної відмови від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання (пункт 4);

·          за порушення, зазначені у пунктах 2-4 цього рішення, до ТОВ “МСК-Сервіс” застосовано штраф у сумі 51 000 грн.;

·          правовими підставами цього рішення зазначено: статтю 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, статті 48, 52 Закону, пункт 33 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 (в редакції розпорядження від 29.06.1998 № 169-р);

- 06.05.2005 ТОВ “Україна-Канада” і ТОВ “МСК-Сервіс” укладено договір про надання житлово-комунальних послуг № 179/1, згідно з яким ТОВ “Україна-Канада” як замовник доручає, а ТОВ “МСК-Сервіс” як виконавець обслуговує та експлуатує “на правах житлово-експлуатаційної компанії” житловий комплекс “Олімпік-1”, забезпечує якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном власників приміщень;

- згідно з пунктом 3.2.3 зазначеного договору виконавець зобов’язаний утримувати внутрішньо-будинкові мережі в належному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, своєчасно вживати заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством;

- у визначенні становища ТОВ “МСК-Сервіс” на товарному ринку послуг з утримання (експлуатації і обслуговування) та управління житловим фондом територіальним відділенням АМК застосовано положення Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р (далі – Методика), та встановлено: часові (дослідження ринку проведено за період з 06.05.2005 по 31.08.2006), товарні (ТОВ “МСК-Сервіс” надає житлово-комунальні послуги –забезпечення електроенергією, газом, водою; функціонування каналізації; вивезення сміття; обслуговування ліфтів; прибирання сходів та прибудинкової території, підготовка мереж до роботи в осінньо-зимовий період, дератизація, озеленення, покіс, полив, благоустрій, обслуговування дитячого та спортивного майданчиків, обслуговування місць зберігання автомобілів, послуги консьєржа, обслуговування та ремонт мереж), географічні межі [територіальні межі ринку послуг з утримання (експлуатації і обслуговування) та управління житловим фондом, визначені межами будинку, всіма зовнішніми та внутрішніми мережами, що розташовані за згаданою адресою];

- територіальним відділенням АМК проведено аналіз товарного ринку послуг з утримання (експлуатації і обслуговування) та управління житловим фондом, зі змісту якого вбачається, що ТОВ “МСК-Сервіс” за результатами діяльності займало монопольне становище на названому ринку з часткою, що перевищує 35%, у межах будинку та всіх зовнішніх і внутрішніх мереж, розташованих на вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне, за згаданий період часу, оскільки було єдиним надавачем та виконавцем житлово-комунальних послуг і не мало жодного конкурента на закріпленій території та не зазнає значної конкуренції. В цьому аналізі територіальне відділення АМК визначено товарні, територіальні (географічні) та часові межі ринку, проаналізовано обсяг ринку, визначено потенційних конкурентів;

- ТОВ “МСК-Сервіс” визначено своїми конкурентами КП ЖЕК Дніпропетровського району № 1, ЖБК “Романтик-1”, ТОВ СБКБ “Колос”, МКВП “Дніпроводоканал”. Однак зазначені особи не є надавачами та виконавцями послуг для мешканців будинку по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне, що підтверджується листами МКВП “Дніпроводоканал”, ЖСК “Романтик-1”, ЖБК “Романтик-2”, ЖБК-1, ДП ЖКК ВАТ “Дніпроводбуд” і ЖБК “Мрія” (т. 1, а. с. 61-66);

- ТОВ “МСК-Сервіс” не доведено, що воно зазнає значної конкуренції на ринку;

- з оспорюваного рішення вбачається, що у травні 2006 року ТОВ “МСК-Сервіс” запропонувало мешканцям житлового будинку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, за яким це товариство зобов’язувалося надавати комплекс житлово-комунальних послуг (забезпечення електроенергією, газом, водою; функціонування каналізації; вивезення сміття; обслуговування ліфтів; прибирання сходів та прибудинкової території; підготовка мереж до роботи в осінньо-зимовий період, дератизація та ін.);

- територіальним відділенням АМК встановлено, що пункт 4.2.11 відповідного договору зобов’язує споживача здійснювати оплату державної повірки електро- та водолічильників, що суперечать Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність”, за яким періодична повірка, обслуговування та ремонт цих засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок водопостачання, та пункту 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630;

- договір, запропонований ТОВ “МСК-Сервіс” мешканцям житлового будинку, не був підписаний деякими з них, у зв’язку з чим назване товариство відключило їх від мережі водопостачання, що знаходиться на його обслуговуванні (кв. №№ 45, 60, 61); факт такого відключення не заперечується ТОВ “МСК-Сервіс” та підтверджується ухвалами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (т. 1, а. с. 74-77). Дії названого товариства з відключення споживачів від мереж водопостачання та електропостачання суперечать згаданим Правилам, якими відключення споживачів від мереж централізованого водопостачання не передбачено, і Правилам користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, за якими (пункт 35) право на відключення споживачеві електричної енергії надано лише енергопостачальникові.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду з даної справи, зазначив, зокрема, що:

- в оспорюваному рішенні йдеться про те, що особливості аналізованого ринку полягають у такому: споживачі не мають альтернативи вибору надавача та виконавця житлово-комунальних послуг у межах будинку з усіма зовнішніми та внутрішніми мережами за адресою: вул. 8-го Березня, 11 смт Ювілейне, тобто ТОВ “МСК-Сервіс” не має на відповідному ринку жодного конкурента;

- ці висновки, на думку суду апеляційної інстанції, спростовуються повідомленням Ювілейної селищної ради, за яким на території смт Ювілейне обслуговуванням житлового фонду займаються 10 організацій, серед яких є й ТОВ “МСК-Сервіс”;

- за повідомленням ЖБК “Романтик-2”, він не має можливості надавати послуги з утримання (експлуатації і обслуговування) та управління житловим фондом по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне з тієї причини, що його баланс “складений з членських внесків”, а не тому, що ТОВ “МСК-Сервіс” займає монопольне становище; ЖБК-1 взагалі не має можливості надавати послуги в зазначеному будинку і до нього ніхто з цього приводу не звертався; ЖБК-2 не є прибутковою організацією та не має можливості брати на обслуговування додатковий житловий фонд й мешканці будинку до нього не зверталися; ЖКК ВАТ “Дніпроводбуд” не має можливості надавати послуги в будинку по вул. 8-го Березня, 11 в смт Ювілейне; ЖБК “Мрія” повідомив, що не має можливості надавати послуги в названому будинку; мешканці цього будинку не зверталися й до ОСББ “Колос”. Тобто жоден “з опитаних надавачів послуг” не має можливості надавати послуги у відповідному будинку не через те, що ТОВ “МСК-Сервіс” є монополістом або “в силу обмеженості можливостей чи спричинення якихось бар’єрів”, а тому, що їх баланси “складаються з членських внесків і мешканці спірного будинку не зверталися до них з таким проханням”; крім того, жоден з надавачів послуг не надає їх в інших будинках крім закріплених за ними;

- “аналізуємий ринок послуг виглядає таким чином, що кожна обслуговуюча організація має свій будинок (декілька будинків), які вона і обслуговує. При цьому жодна організація не є монополістом на цьому ринку, і жоден будинок не обслуговується декількома організаціями”;

- за умовами договору на участь у дольовому будівництві дольщик, який інвестував будівництво, зобов’язався укласти договір з відповідною експлуатаційною організацією на експлуатаційне обслуговування об’єкту дольової участі і прибудинкової території; за цим договором його сторони домовилися, що після введення в експлуатацію забудовник передає всі комунікації на баланс відповідним експлуатаційним організаціям для подальшої експлуатації й обслуговування “у відповідності до чинного законодавства”, причому “на стадії забудови експлуатаційна організація ще не була достеменно визначена у договорі”. Експлуатаційні організації, які є в смт Ювілейне, не мають технічної можливості надавати відповідні послуги для мешканців будинку, “тому виникла потреба у власника залучити нову експлуатаційну організацію, якою став позивач на підставі договору оренди від 1 червня 2006 року, а відповідно дольщики, а після введення в експлуатацію власники квартир уклали договір договори на надання житлово-комунальних послуг”;

- доводи місцевого господарського суду про те, що “позивач не зазнає конкуренцій спростовуються укладеним з ним договором оренди з власником, що спонукає позивача надавати якісні послуги, оскільки в противному разі орендодавець обере іншого претендента-надавача послуг”.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення й відповідно –для стягнення на його підставі суми штрафу.

Отже, попередні судові інстанції повинні були в розгляді даної справи вичерпно з’ясувати відповідні обставини справи та здійснити їх належну правову оцінку.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення” та роз’ясненням президії Вищого арбітражного суду України від 10.12.1996 № 02-5/422 з тією ж назвою рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судові рішення, прийняті по суті даної справи, не цілком узгоджуються з відповідними вимогами з огляду на таке.

1) У жодному з цих рішень не встановлено та не відображено, за ознаками яких саме норм матеріального права (зокрема, Закону) територіальним відділенням АМК кваліфіковано згідно з оспорюваним рішенням дії ТОВ “МСК-Сервіс”, а відтак й не перевірено належним чином правильність та обґрунтованість відповідної кваліфікації.

2) Відповідно до частини п’ятої статті 12 Закону монопольним (домінуючим) визнається становище кожного з кількох суб’єктів господарювання, зокрема, за умови, що сукупна частка не більше ніж трьох суб’єктів господарювання, яким на одному ринку належать найбільші частки на ринку, перевищує 50 відсотків і при цьому вони не доведуть, що стосовно них не виконуються умови частини четвертої цієї статті, тобто якщо між зазначеними суб’єктами господарювання немає конкуренції або є незначна конкуренція; зазначені суб’єкти господарювання разом узяті не мають жодного конкурента або не зазнають значної конкуренції внаслідок обмеженості доступу інших суб’єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар’єрів для вступу на ринок інших суб’єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Розроблена відповідно до статті 12 Закону Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб’єктів господарювання, груп суб’єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках. Згідно з пунктом 1.2 Методики об’єктами для визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб’єкти господарювання; групи суб’єктів господарювання - декілька суб’єктів господарювання, які діють на ринку в певних товарних та територіальних (географічних) межах; обставини, які визначають на відповідному товарному ринку умови здійснення господарської діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт, а також умови придбання та використання зазначених товарів, робіт, послуг. Пунктом 2.1 Методики передбачено, що визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати в себе такі дії:

-          встановлення об’єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб’єкта господарювання (групи суб’єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб’єктом (суб’єктами) господарювання;

-          складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб’єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи;

-          складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп);

-          визначення товарних меж ринку;

-          визначення територіальних (географічних) меж ринку;

-          встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб’єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку;

-          визначення обсягів товару, який обертається на ринку;

-          розрахунок часток суб'єктів господарювання на ринку;

-          складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

-          визначення бар’єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб’єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

встановлення монопольного (домінуючого) становища суб’єкта (суб’єктів) господарювання на ринку.

Таким чином, установлення монопольного (домінуючого) становища суб’єкта (суб’єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об’єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Відмовляючи в задоволенні позову в даній справі, місцевий господарський суд обмежився констатацією змісту оспорюваного рішення та залишив поза увагою і оцінкою наведені в позовній заяві ТОВ “МСК-Сервіс” численні доводи стосовно:

·          неповного і невірного –з порушенням конкретних приписів Методики –визначення територіальним відділенням АМК у прийнятті оспорюваного рішення товарних, територіальних (географічних) і часових меж товарного ринку;

·          оцінки неправомірності дій ТОВ “МСК-Сервіс” на підставі договору, який названим товариством із споживачами житлово-комунальних послуг (мешканцями будинку) фактично не укладався;

·          невідображення у здійсненні територіальним відділенням АМК аналізі товарного ринку фактичних даних, вивчених цим відділенням.

Тим часом викладення в судовому рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається таке рішення, є порушенням вимог статті 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (абзац другий пункту 4 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 10.12.1996 № 02-5/422 “Про судове рішення”).

Наведене свідчить про неповне з’ясування судом першої інстанції обставин справи, пов’язаних з правильністю застосування територіальним відділенням АМК вимог Методики у визначенні монопольного становища ТОВ “МСК-Сервіс” на товарному ринку, а також з оцінкою правомірності поведінки названого товариства на цьому ринку.

3) Водночас відповідні обставини не з’ясовано й судом апеляційної інстанції. І разом з тим названий господарський суд:

- зробивши висновок про те, що “жодна організація не є монополістом” на товарному ринку, про який ідеться в оспорюваному рішенні, припустився порушення вимог статей 7, 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, за якими проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на цьому ринку віднесено до повноважень названого державного органу, його адміністративних колегій і адміністративних колегій територіальних відділень Антимонопольного комітету України. У підпункті 10.4 пункту 10 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.04.2007 № 01-8/229 “Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства” зазначено, що господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема Методики; однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб’єкта господарювання на ринку;

- не встановив обставини, з якими законодавство пов’язувало б визнання оспорюваного рішення недійсним. У пункті 2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” зазначено, зокрема, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. В оскаржуваній постанові не зазначено, яким конкретно вимогам чинного законодавства та з яких причин не відповідає, на думку суду, оспорюване рішення;

- неправильно обґрунтував свою позицію тим, що “жоден з опитаних надавачів послуг не має можливості надавати послуги у спірному будинку не через те, що позивач є монополістом”, а з інших причин. Для визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єкта господарювання на товарному ринку в даному разі не мало значення, з яких причин інші суб’єкти господарювання (інші “надавачі послуг”) не могли надавати послуги на цьому ж ринку, - визначальною є сама по собі наявність або відсутність такої неможливості;

-          зробив неправильний висновок про те, що незазнання ТОВ “МСК-Сервіс” конкуренції нібито “спростовується укладеним з ним договором оренди з власником”, що, на думку суду “спонукає позивача надавати якісні послуги”. Адже, як вбачається з установлених попередніми судовими інстанціями обставин, дії названого товариства кваліфіковано територіальним відділенням АМК як зловживання монопольним становищем стосовно окремих мешканців будинку, тобто фізичних осіб (споживачів), а не щодо власника будинку (юридичної особи); до того ж в оспорюваному рішенні йдеться зовсім не про “якість” надаваних послуг, а про відмову від їх надання;

-          приймаючи нове рішення у справі, порушив приписи пункту 4 частини першої статті 84 ГПК України щодо змісту резолютивної частини судового рішення, а саме, не зазначив у резолютивній частині оскаржуваної постанови: які позовні вимоги задовольняються (за первісним чи за зустрічним позовом) і в чому, власне, таке задоволення полягає.

Не з’ясувавши належним чином усіх фактичних обставин, що входять до предмету доказування в даній справі, обидві попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відтак у Вищого господарського суду України відсутні підстави для висновку про правильність застосування названими судовими інстанціями норм матеріального права, в тому числі Закону.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити зазначені в цій постанові обставини, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку, правильно застосувати норми матеріального і процесуального права та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2007 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2007 зі справи № 30/221-07 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов