ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"11" грудня 2008 р.

Справа
№  17/89

Господарський
суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В., розглянувши матеріали
справи №17/89

за
позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1м.Житомир

до
відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Липняжка
Добровеличківського району Кіровоградської області

про
стягнення 3800 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від
позивача - участі не брали;

від
відповідача - участі не брали.

Подано
позов про стягнення з фізичної особою-підприємця ОСОБА_1. на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2. 3800 грн. боргу, який виник із договору на
транспортні послуги від 01.07.2008р.

В
судовому засіданні 11.12.2008 р. позивач участі не брав, хоча був належним
чином сповіщений про час та місце проведення судового засідання, що
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №3633591 від
10.11.2008 р. (а.с.28) та розпискою від 04.11.2008 р. (а.с.26), при цьому
надіслав на адресу суду телеграму від 08.12.2008 р. (вх. №02-14/36813 від
08.12.2008р.), в якій просить розглядати дану справу без його участі (а.с.29).

Відповідач
до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Ухвали господарського суду
Кіровоградської області про порушення провадження у справі №17/89 від
20.10.2008 р., про відкладення розгляду справи від 04.11.2008 р. були повернуті
органом поштового зв'язку з відміткою на конверті про те, що за вказаною
адресою фізична особа-підприємць ОСОБА_1 не проживає. Проте, господарський суд
вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце
проведення судового засідання, виходячи з наступного.

Ухвали
про  порушення провадження у справі
№17/89 від 20.10.2008 р., про відкладення розгляду справи від 04.11.2008 р.
господарським судом надіслано на адресу відповідача, вказану в позовній заяві,
а саме:АДРЕСА_1

Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців  серії АБ №499831 від
03.11.2008 р. (а.с.20-21), надісланого державним реєстратором на вимогу суду,
фізична особа-підприємць ОСОБА_1 зареєстровано за адресою:АДРЕСА_1 Отже,  про зміну свого місцезнаходження відповідач
державного реєстратора не повідомляв.

Відповідач
несе відповідальність за всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно
змін свого місцезнаходження, оскільки згідно правил статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців" юридичні особи зобов'язані подавати відомості стосовно змін
свого місцезнаходження державному реєстратору.

Відповідно
до пункту 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від
02.06.2006 р. №01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках
про роботу господарських судів у 2005 році» до повноважень господарських судів
не віднесено установлення фактичного місцезнаходження  юридичних або місця проживання фізичних
осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій,
тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній"  і т.п.,
можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку
щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом
процесуальних дій.

Таким
чином, господарський суд вжив усіх заходів для повідомлення відповідача про час
і місце проведення судового засідання, направляючи рекомендованою
кореспонденцією ухвали про порушення провадження у справі №17/89 від 20.10.2008
р., про відкладення розгляду справи від 04.11.2008 р. за місцем реєстрації
відповідача.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому
засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

01.07.2008
р.  за допомогою каналів факсимільного
зв'язку між приватним підприємцем ОСОБА_2 ("відправник")  та
приватним  підприємцем ОСОБА_1
("перевізник") укладено договір (далі- договір від 01.07.2008 р.), за
умовами якого приватний підприємець ОСОБА_1 зобов'язався здійснити перевезення
вантажу (крохмаль в кількості 22 тонн) по маршруту Дніпропетровська область,
с.Дніпровське - Житомирська область с.Кремно, а приватний підприємець ОСОБА_1
зобов'язався сплатити за перевезення вантажу плату в розмірі 3800грн. (а.с.9).

Відповідно
частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин
вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за
допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Як
вбачається із матеріалів справи даний договір було укладено за допомогою
засобів факсимільного зв'язку, що не протирічить вказаним вище правовим нормам.

Відповідно
до вимог статті 909 Цивільного кодексу України за  договором перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право
на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічне визначення договору  перевезення вантажу містить частина перша
статті 307 Господарського кодексу України.

Частиною
другою статті 307 Господарського кодексу України та частиною третьою статті 909
Цивільного кодексу України передбачено, що
укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до
вимог законодавства.

Між
тим в матеріалах справи відсутні, на вимогу суду - не подані докази надання
позивачем послуг з перевезення вантажу відповідачеві по справі.
Товарно-транспортна накладна серії 02АБЗ №914198 від 01.07.2008 р. (а.с.10) не
є таким доказом в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки із її змісту не вбачається, що замовником перевезення
(платником, відправником) був приватний підприємець ОСОБА_1, а перевізником- приватний
підприємець ОСОБА_1

Згідно
правил статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Позивачем
не доведено належним чином та не надано відповідних доказів на підтвердження
факту виконання ним умов договору від 01.07.2008 р.

Відтак
в задоволенні позовних вимог про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2. на
користь приватного підприємця ОСОБА_1 слід відмовити.

Витрати
по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

Керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно
ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення
господарського  суду  набирає законної сили після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає  законної сили після закінчення
десятиденного  строку  з
дня   підписання   рішення, оформленого відповідно до ст. 84
Господарського процесуального кодексу України.

Рішення
може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду
через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя

С.В.
Таран