ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.08 Справа № 2/321

За позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ, від яко діє філія дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" газопромислове управління "Львівгазвидобування", м.Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-ЕКО", м.Борислав

про спонукання повернути нафту в кількості 203,458 т.

Суддя Зварич О.В.

при секретарі Палюх Г.

Представники:

від позивача Ільницький І.Й., дов. №2-41д від 08.01.2008 року

від відповідача не з'явився

Зміст ст.ст.20,22 ГПК України судом роз'яснено.

Суть спору:

Позов заявлено Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", від якої діє філія дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" газопромислове управління "Львівгазвидобування" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-ЕКО" про спонукання повернути нафту в кількості 203,458 т.

Провадження у справі порушено 23.11.2007 року. Ухвалою суду від 20.12.2007 року розгляд справи відкладався в зв'язку із неявкою відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду. Розгляд справи завершено 15.01.2008 року.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просить зобов'язати відповідача повернути нафту в кількості 203,458 т., яка була передана останньому на зберігання відповідно до умов укладеного між сторонами договору зберігання №172/11-07 від 11.01.2007 р. При цьому позивач покликається на те, що з метою повернення нафти відповідачу направлялись листи за №11-3724 від 23.08.2007 року та №02-3821 від 21.09.2007 року про необхідність відвантаження нафти за вказаними реквізитами. Проте, відповідач відвантажив лише частину нафти 539,042 т., а решту 203,458 т. не відвантажив та не повернув позивачу на його вимогу згідно ст.530 ЦК України, чим порушив його права як власника переданої речі.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, а тому суд розцінює його неявку як без поважних причин і вважає за можливе розгляд справи провести без його участі відповідно до ст.75 ГПК України, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

між дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії газопромислове управління "Львівгазвидобування" (поклажодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Карпат-ЕКО" (зберігач) укладено договір зберігання нафтопродуктів №172/11-07 від 11.01.2007 р., за умовами п.1.1 якого зберігач зобов'язався безоплатно приймати та зберігати нафтопродукти, передані поклажодавцем та повертати їх поклажодавцю у схоронності згідно з умовами договору.

Відповідно до п.1.2 договору предметом зберігання є нафтопродукти, що належать поклажодавцю на праві власності. Нафтопродукти у власність зберігача не переходять протягом усього періоду їх зберігання, а згідно п.1.3 договору найменування, кількість та термін зберігання нафтопродуктів зазначається в актах прийому-передачі (накладних) нафтопродуктів на зберігання, оформлених у вигляді додатків до Договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.3.2 договору №172/11-07 від 11.01.2007 р. приймання нафтопродуктів на зберігання оформляється сторонами шляхом укладення та підписання двохстороннього акту приймання-передачі (зливу) із зазначенням найменування, обсягів залитих нафтопродуктів, ціни та загальної вартості з ПДВ, на підставі товарно-транспортних документів, а згідно п.3.4 договору –злив/налив нафтопродуктів здійснюється на підставі заявки поклажодавця та без його письмової згоди не допускається. Такі заявки повинні бути передані зберігачу в письмовій формі не пізніше п'яти днів до бажаної дати зливу/наливу.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами договору укладалися додаткові угоди до договору №172/11-07 від 11.01.2007 року, а саме №1, №2 від 03.05.2007 року, №3/335 від 27.06.2007 року та №4 від 01.08.2007 року. Дані додаткові угоди стосувалися внесення змін до договору в частині визначення обсягу нафтопродуктів, проте вони не змінювали порядок зберігання і не впливають на обов'язок відповідача повернути отриманий на зберігання товар.

Відповідно до п.5.1 договору №172/11-07 від 11.01.2007 року у випадку відмови повернути нафтопродукти з зберігання в терміни, зазначені в актах прийому-передачі відповідач сплачує позивачу штраф у відсотках від вартості нафтопродуктів, які підлягають поверненню. Сплата штрафу не звільняє зберігача від виконання умов цього договору. Така умова передбачена і в додаткових угодах, проте з різним відсотком штрафу за вказане порушення.

Факт передачі позивачу відповідачу на зберігання нафти за період із 18.01.2007 року по 22.08.2007 року в кількості 742,500 тонн підтверджується наявними в матеріалах справи актами про передачу на відповідальне зберігання нафти (а.с. 30-63) та накладними (а.с. 81-115), а факт відвантаження відповідачем нафти Буровому управлінню "Укрбургаз" на виконання умов договору в кількості 539,042 тонн підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про приймання вантажу до перевезення (а.с. 64-72).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у відповідача залишилось на зберіганні нафти в кількості 203,458 тонн, що підтверджується актом про передачу на відповідальне зберігання нафти Орховицького нафтового родовища від 23.08.2007 року.

Листом №11-3724 від 23.08.2007 року позивач звернувся до відповідача про відвантаження вказаної нафти за відповідними реквізитами, проте, заявка позивача виконана не була. Позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою №02-3821 від 21.09.2007 року про виконання зобов»язань за договором та відвантаження нафтопродуктів згідно поданої заявки на виконання п.3.4 договору, проте, така також залишена без відповіді та задоволення.

У відповідності з ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, а згідно ч.2 - кожна сторона повинна вжити усіх заходів необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтерес другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічна норма встановлена ст.526 ЦК України, а згідно ст.525 вказаного кодексу одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором.

Відповідно до ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності, а згідно ст.949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої кількості.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а згідно ч.1 ст.321 вказаного кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, а згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Доказів відвантаження за відповідними реквізитами чи повернення отриманої за актом від 23.08.2007 року нафти відповідачем не подано і судом не встановлено, а тому позовні вимоги Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", від якої діє філія дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" газопромислове управління "Львівгазвидобування" про зобов'язання відповідача повернути нафту в кількості 203,458т., яка була передана останньому на зберігання відповідно до умов укладеного між сторонами договору зберігання №172/11-07 від 11.01.2007 р., є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3886,0грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, сплачених згідно платіжних доручень №894 та №895 від 31.10.2007р.

Керуючись ст.ст.526,319,321,387,936,949 ЦК України, ст.ст.43, 49, ст. 82-84 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити повністю.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Карпат-ЕКО" повернути нафту в кількості 203,458 тонн Дочірній компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", від імені якої діє філія - газопромислове управління "Львівгазвидобування".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-ЕКО" /Львівська область, Дрогобицький район, м.Борислав, вул.Дрогобицька,721, р/р №1475 в ПІБ м.Борислав, МФО 325406, / на користь дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії газопромислове управління "Львівгазвидобування" (м.Львів, вул.1.Рубчака,27, п/р №6652 в ПІБ м.Львова, МФО 325105, ) державне мито в сумі 3886,0грн. та 118 грн. вартості витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення вступає в законну силу відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя                                                                                           Зварич О.В.