донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.02.2008 р.                                                              справа №23/255

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

при секретарі:

Абдулазізовій О.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

Горщар С.В. - по довір. від 15.01.08р. б/н,

від відповідача:

Кириченко М.О. - по довір. від 03.01.08р. б/н,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтранс" м. Донецьк Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

17.12.2007 року

по справі

№23/255

за позовом

Приватного виробничо-комерційного підприємства "Спецторг" м. Черкаси

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудтранс" м. Донецьк

про

стягнення 74 008грн. 15коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.12.07р. по справі №23/255 позовні вимоги Приватного виробничо-комерційного підприємства «Спецторг»м. Черкаси ( далі по тексту - ПВКП «Спецторг» м. Черкаси) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудтранс» м. Донецьк ( далі по тексту –ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк) про стягнення 74008грн. 15коп. задоволені частково. З ТОВ «Укрбудтранс» м. Донецьк на користь ПВКП «Спецторг»м. Черкаси стягнуто 46 153грн. 87коп. боргу, 3 825грн. 08коп. пені, 23 076грн. 94коп. штрафу.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, всупереч ст. 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України не виконав зобов’язання щодо своєчасності сплати грошових коштів за отриманий товар, тому вимоги позивача в частині стягнення боргу задоволені.

Позивач, на підставі п.10.6 договору за прострочення відповідачем оплати більше одного місяця, правомірно нарахував штраф в розмірі 50% від суми заборгованості.

При нарахуванні відповідачу, на підставі п.10.3 договору пені у сумі 4 777грн. 34коп. за період з 08.02.07р. по 24.09.07р., позивачем не було враховано положення ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, тому в частині стягнення з ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк пені у сумі 952грн. 26коп. суд відмовив за необґрунтованістю.

ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 17.12.07р. по справі №23/255 і просить його скасувати, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що за період строку дії договору не отримував жодних документів від позивача, які б свідчили про застосування заходів досудового врегулювання спору, що суперечить ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, а також п.10.10 договору, яким сторони закріпили, що суперечки між сторонами вирішуються шляхом переговорів і лише при недосягненні згоди передаються до відповідного суду за підсудністю.

Скаржник також зазначає, що господарський суд, в супереч ст.ст. 233, 225 Господарського кодексу України, не звернув увагу на те, що позивач при нарахуванні надмірно великих штрафних санкцій не надав до суду доказів, які б підтверджували його збитки.

У відзиві на апеляційну скаргу ПВКП «Спецторг»м. Черкаси просить рішення господарського суду Донецької області від 17.12.07р. по справі №23/255 залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що твердження відповідача щодо порушення ПВКП «Спецторг»м. Черкаси норм ст. 5 Господарського процесуального кодексу України та п.10.10 договору не відповідає дійсності, оскільки позивач, в порядку передбаченому ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, надсилав на адресу ТОВ «Укрбудтранс» м. Донецьк письмову вимогу щодо виконання грошових зобов’язань за договором (вимога кредитора арк. справи 85).

Позивач у відзиві зазначає, що посилання заявника апеляційної скарги на те, що штрафні санкції по договору повинні бути зменшені на підставі ст.ст. 233, 225 Господарського кодексу України не відповідає дійсності, оскільки штрафні санкції за порушення відповідачем зобов’язань за договором були нараховані позивачем відповідно до п.10.3 і 10.6 договору, які не суперечать вимогам законодавства, тому господарський суд при винесенні рішення, на думку позивача, врахував положення зазначених статей і обґрунтовано відмовив позивачеві тільки в задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 952грн. 26коп.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.10.07р. ПВКП «Спецторг»м. Черкаси звернулось до господарського суду Донецької області з вимогою стягнути з ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк 46 153грн. 87коп. боргу, 4 777грн. 34коп. пені та 23 076грн. 94коп. штрафу, посилаючись на порушення з боку відповідача умов п.5.1.2 договору та на положення ст. 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір довгострокового постачання №40 від 19.05.06р.; видаткові товарні накладні, на підставі яких було відвантажено товар на загальну суму 48 482грн. 94коп.

Як вбачається з матеріалів справи між ПВКП «Спецторг»м. Черкаси (Постачальник) та ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк (Покупець) був укладений договір довгострокового постачання № 040 від 19.05.06р. (далі по тексту - договір), за умовами якого постачальник зобов’язався на протязі дії договору поставляти покупцю товар (в тому числі, але не виключно - запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються в накладних, які є невід’ємною частиною договору (далі - товар), а покупець - приймати та оплачувати його на встановлених договором умовах (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1 і п.2.2 договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31.12.06р., а в разі відсутності до дати закінчення строку дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін про розірвання договору, строк дії цього договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно.

В матеріалах справи відсутні відповідні докази того, що сторони виявили бажання розірвати укладений договір, тому апеляційний суд робить висновок, що строк дії договору від 19.05.06р. продовжено до 31.12.07р. включно.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що покупець зобов’язаний провести повний розрахунок за отриману по накладній партію товару у встановлений сторонами термін. Пунктом 5.1.2. цього ж договору закріплено, що при проведенні поставки з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну, зазначеного у видатковій товарній накладній, після приймання зазначеної партії покупцем від постачальника (дати підписання

покупцем накладної постачальника).

Факт виконання позивачем своїх зобов’язань за договором щодо передачі товару на загальну суму 48 482грн. 94коп. та отримання товару відповідачем (на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯМН № 444819 від 01.12.06р. та серії ЯМН № 444947 від 05.01.07р. на ім’я Зикова О.В. з підписом в графі «одержав»на накладних а.с. 28-29) підтверджується доказами матеріалів справи, а саме: видатковими товарними накладними (арк. справи 15-27), в яких зазначено термін для оплати відповідачем за товар, відповідно до п.5.1.2 договору.

Відповідач частково, у сумі 2 329грн. 07коп., розрахувався з позивачем за поставлений товар. У передбачений термін, зобов’язання відповідача щодо оплати за отриманий товар не виконано, отже непогашена сума боргу становить 46 153грн. 87коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З огляду на обставини справи та надані докази, апеляційна інстанція вважає вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк боргу в сумі 46 153грн. 87коп. обґрунтованими.

Також позивач просив стягнути з відповідача суму пені у розмірі 4 777грн. 34коп., яка нарахована на підставі п.10.3 договору яким передбачено, що при прострочені оплати товару Покупець зобов’язаний сплатити пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення.

Як вбачається з розрахунку суми пені (індексу інфляції), який доданий до позову, позивачем нараховано відповідачу за період з 08.02.07р. по 31.05.07р. (113 календарних днів) і з 01.06.07р. по 24.09.07р. (116 календарних днів) пеню на загальну суму 4 777грн. 34коп. (арк. справи 12).

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, тому судова колегія вважає, що господарським судом, з урахуванням зазначеної статті, обґрунтовано вищевказані вимоги задоволені частково, а саме в сумі 3 825грн. 08коп.

Крім того, враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов’язань за умовами договору №040 від 19.05.06р. по оплаті товару у строк зазначений у видаткових накладних, позивач на підставі п.10.6 зазначеного договору нарахував суму штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості у розмірі 23 076грн. 94коп.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тому господарський суд враховуючи правомірність нарахування позивачем суми штрафу, обґрунтовано задовольнив вимоги в цій частині.

В апеляційній скарзі заявник посилаючись ст.ст. 233, 225 Господарського кодексу України вказує на те, що позивачем не було надано суду доказів які б

підтверджували його збитки і це не було прийнято до уваги господарським судом при задоволенні вимог позивача в частині стягнення з ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк надмірно великих штрафних санкцій, цей довід не приймається апеляційною інстанцією до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з ТОВ «Укрбудтранс»м. Донецьк 46 153грн. 87коп. боргу, 4 777грн. 34коп. пені та 23 076грн. 94коп. штрафу посилаючись на положення ст. 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України та на умови п.10.3 і п.10.6 договору.

Розрахунок штрафних санкцій був виконаний позивачем відповідно до умов п.10.3 і п.10.6 договору №040 від 19.05.06р., який був укладений відповідачем без протоколу розбіжностей.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія звертає увагу відповідача на те, що відповідно до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Відповідач не звертався до господарського суду з клопотанням про зменшення розміру штрафу, який підлягав стягненню.

Судом, відповідно до доказів матеріалів справи, не вбачається підстав для зменшення суми штрафу.

Довід заявника апеляційної скарги, що позивачем, всупереч ст. 5 Господарського процесуального кодексу України та п.10.10 договору, не виконаний порядок досудового врегулювання спору, спростовується доказами матеріалів справи (вимога кредитора арк. справи 85).

Між тим право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами; встановлення

законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб’єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист (рішення Конституційного суду України від 09.07.2002р. № 15-рп/2002).

Таким чином, апеляційна інстанція вважає, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення від 17.12.07р. по справі №23/255 з’ясував всі обставини справи в їх сукупності, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 17.12.07р. по справі №23/255 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги –ТОВ «Укрбудтранс» м. Донецьк.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудтранс»м. Донецьк залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 17.12.07р. по справі №23/255 залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. ДАГС

1. господарському суду