ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 7/95

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України”

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р.

у справі № 7/95 Господарського суду Чернігівської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Квестор ЛТД”

до Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України”

про стягнення 148809,92 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Квестор ЛТД” звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” про стягнення 148009,92 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.06.2007р. (суддя Н.О.Скорик), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. (судді: Н.М.Губенко, Т.Л.Барицька, Л.М.Ропій), припинено провадження в частині стягнення 112774,66 грн., стягнуто з Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Квестор ЛТД” 17979,07 грн. пені, 14883,39 грн. інфляційних, 3172, 80 грн. річних, 1488,10 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, Дочірнє підприємство “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позовних вимог. Свою вимогу Дочірнє підприємство “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” мотивує тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом:

Згідно з договором на поставку нафтопродуктів № 37-02/2006 від 01.02.2006р. позивач, за договором продавець, зобов'язався поставляти та передавати у власність (повне господарське відання) відповідачу, за договором покупцю, нафтопродукти, а відповідач зобов'язався приймати ці нафтопродукти і своєчасно здійснювати оплату за них на умовах даного договору; ціна, кількість та асортимент кожної окремої партії нафтопродуктів попередньо погоджуються сторонами договору з наступним відображенням в рахунку-фактурі для оплати на момент поставки.

Позивачем з 23.06.2006р. по 17.11.2006р. було поставлено нафтопродуктів та надано транспортних послуг відповідачу на загальну суму 1432764,59грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та довіреностями на отримання матеріальних цінностей.

Відповідно до договору оплата за поставлені нафтопродукти здійснюється протягом 3 банківських днів у вигляді безготівкового платежу на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено господарським судом:

Відповідачем оплата поставлених нафтопродуктів та наданих транспортних послуг здійснювалась несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 112774,66 грн.

Відповідачем після подання позову погашено суму основного боргу, а саме: 25.04.2007р. перераховано 50000,00 грн., 26.04.2007р. - 62774,66 грн., у зв'язку з чим просить припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 112774,66 грн. та стягнути з відповідача 17979,07 грн. пені, 14883,39 грн. інфляційних втрат, 3172,80 грн. 3% річних та судові витрати.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як встановлено господарським судом, відповідно до договору № 37-02/2006 при порушенні відповідачем умов, вказаних в п.п. 6.1 - 6.2 даного договору, відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду першої та апеляційної інстанції про про стягнення з відповідача 17979,07 грн. пені, 14883,39 грн. інфляційних втрат, 3172,80 грн. 3% річних відповідно до розрахунку, наданого позивачем.

За таких обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. у справі №7/95 відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Чернігівський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. у справі № 7/95 –без змін.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.