СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 січня 2008 р.           Справа 11/3-08

за
позовом       відкритого акціонерного
товариства «Вінницьке обласне підприємство

автобусних станцій
10599», м. Вінниця

до                      фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, м. Вінниця

про                    стягнення 37096 грн. 90
коп..

Суддя      В. Матвійчук

при
секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

від
позивача       -  О. Сергійчук за довіреністю;

від
відповідача   -  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 неустойки в розмірі 3706,90 грн. за
користуванням орендованим  об'єктом  після закінчення терміну дії  договору № 606 від 28.04.2006р. за період з
17.03.2007р. по 11.09.2007р..

Позов мотивовано тим, що рішенням
господарського суду Вінницької області від 27.06.2007р. зобов'язано  фізичну особу -підприємця ОСОБА_1
звільнити  орендоване приміщення  згідно договору оренди № 606 від 28.04.2006р.
та стягнуто неустойку в розмірі 1594,22 грн..
Проте відповідач продовжував здійснювати свою підприємницьку діяльність
на орендованому об'єкті і фактично звільнив його 12.09.2007р.,   тому
позивачем нараховано неустойку в розмірі 3706,90 грн. у розмірі
подвійної плати за час прострочення.

Відповідач у відзиві заперечує
проти позовних вимог з тих підстав, що позовні вимоги позивача про той же самий
предмет спору, а саме стягнення неустойки, і з тих самих підстав вже
розглядались господарським судом Вінницької області у справі № 7/55-07.
Рішенням від  27.06.2007р. позов було
задоволено.  Крім того, заперечує проти
тверджень позивача, що нібито СПД ОСОБА_1 продовжував займатись підприємницькою
діяльністю в орендованому об'єкті до 12.09.2007р., мотивуючи  тим, що це не відповідає дійсності та
відсутністю доказів у позивача в підтвердження даної обставини.

Заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено, що 26.04.2006р. між
відкритим акціонерним товариством «Вінницьке обласне підприємство автобусних
станцій 10599»(позивач) та фізичною особою підприємцем  ОСОБА_1 (відповідач)  укладено договір оренди № 606
нежитлового  приміщення на Вінницькій
АС-1 відповідно до умов якого позивач передав
відповідачеві в оренду приміщення
загальною площею 6,45 кв.м.. Згідно з п. 1.4 договору термін дії
договору погоджений сторонами з 01.05.2006р. по 31.12.2006р.. Водночас, після
закінчення терміну дії договору відповідач не звільнив орендований об'єкт та
продовжував ним користуватися.

20.03.2007р. позивач звернувся до
господарського суду Вінницької області з позовною заявою про звільнення
орендованого приміщення та стягнення неустойки в розмірі подвійної орендної
плати за період з 01.01.2007р. по 16.03.2007р..

Рішенням господарського суду від
27.06.2007р.  задоволено позов та
зобов'язано фізичну особу -підприємця ОСОБА_1 звільнити орендований об'єкт та
сплатити на користь позивача 1594,22 грн. неустойки за користуванням
приміщенням після закінчення строку дії договору.

Замостянським відділом державної
виконавчої служби  Вінницького міського
управління юстиції 06.09.2007р.  відкрито
виконавче провадження  щодо виконання
наказу господарського суду по справі № 7/55-07. Постановою встановлено строк до
13.09.2007р. для добровільного  виконання
наказу.

Відповідач  сплатив зазначену суму неустойки  та звільнив орендований об'єкт 12.09.2007р.,
що підтверджується атом прийому-передачі від 12.09.2007р..

За період з 17.03.2007р. по
11.09.2007р. позивачем нарахована неустойка в сумі 3706,90 грн. в розмірі
подвійної орендної плати за час прострочення.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України,  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 785 цього
Кодексу  у  разі
припинення  договору  найму
наймач  зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час
прострочення.

Як вбачається з розрахунку, що
міститься в матеріалах справи,
позивачем  нараховано неустойку за
період з 17.03.2007р. по 11.09.2007р..

Разом з тим, суд  не
може  погодитись  з
твердженням  позивача  щодо
нарахування  пені  за
нормами  ЦК України,  оскільки
між  сторонами  договору
виникли  господарські  правовідносини і  до них
слід  застосовувати  норми
ГК  України,  як
спеціального  закону,  який
регулює  господарські  відносини.

Так,  відповідно до
п. 6 ст. 232  ГК України,
нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

З урахуванням наведених норм,  період нарахування неустойки за договором №
606 від 28.04.2006р. становить з 01.01.2007р. по 31.06.2007р.. Рішенням суду з
відповідача стягнуто неустойку за період
з 01.01.2007р. по 16.03.2007р..

Таким чином, позивачем не вірно
визначено період нарахування неустойки та її розмір, а тому задоволенню
підлягає   неустойка в розмірі  2207,38 грн. за період з 17.03.2007р. по
31.06.2007р..

Виходячи з наведеного,  в позовних вимогах  в стягненні неустойки  в розмірі
1499,52 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.  43 ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили, а в силу статей 32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень шляхом подання доказів.

Враховуючи, що відповідачем не
надано доказів в спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з розподілом судових витрат за правилами ст.
49  ГПК України.

Керуючись   ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85,
115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково .

2.          Стягнути з фізичної сособи
-підприємця ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1  ) на користь відкритого
акціонерного товариства «Вінницьке обласне
підприємство автобусних станцій 10599»(вул.. Київська, 8, м. Вінниця,
п/р 1, в ВФ АКБ в Укрсоцбанку м. Вінниці, МФО 302010, код 03115815)
2207 грн. 38 коп. неустойки  за
користування орендованим об'єктом після закінчення терміну дії договору,   60 грн. 74 коп.  витрат зі
сплати державного мита та 70 грн. 27 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення неустойки в
розмірі  1499 грн. 52  коп.
відмовити.

4.          Наказ видати після набрання
рішенням  законної сили.

Рішення оформлено та підписано 26.01.2008р.

Суддя
Матвійчук В.В.