ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2008

Справа №2-18/9940-2008

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакмар» (вул. Березняківська, 16 кв. 46, м. Київ, 02152)

До відповідача – Красноперекопського Відкритого акціонерного товариства «Бром» (вул. Північна, 1, м. Красноперекопськ, 96000)

Про стягнення 27132,00 грн.

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» (вул. Березняківська, 16 кв. 46, м. Київ, 02152)

До Красноперекопського Відкритого акціонерного товариства «Бром» (вул. Північна, 1, м. Красноперекопськ, 96000)

Про стягнення 27132,00 грн.

Суддя І.К. Осоченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Лисюк О.В. – представник, дов. від 01.10.2008 року.

Від відповідача – Дерев’янко О.М. – начальник ю/в, дов. від 25.12.2007 року.

З участю третьої особи - Лисюк О.В. – представник, дов. від 10.11.2008 року.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакмар» звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовною заявою до Красноперекопського Відкритого акціонерного товариства «Бром», в якій просить суд стягнути з відповідача 26145,00 грн. основного боргу, 110,00 грн. процентних нарахувань, 877,00 грн. пені.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах статей 530, 655, 692 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що 12.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 26145,00 грн. Проте відповідач ухиляється від здійснення оплати за вказаним договором, у зв’язку з чим за ним склалася заборгованість у сумі 26145,00 грн., що й стало причиною звернення позивача до господарського суду.

Відповідач 17.11.2008 року у судовому засіданні надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказує, що в нього відсутні заперечення щодо налічія заборгованості. Пояснює, що причиною затримки оплати товару є постійне прострочення відшкодування ПДВ державою.

17.11.2008 року на адресу суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» про залучення його до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Одночасно з клопотанням надана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» до Красноперекопського Відкритого акціонерного товариства «Бром», в якій просить суд стягнути з відповідача 26145,00 грн. основного боргу, 110,00 грн. процентних нарахувань, 877,00 грн. пені.

Позовні вимоги також ґрунтуються на приписах статей 530, 655, 692 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що 12.05.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакмар» та Красноперекопським Відкритим акціонерним товариством «Бром» укладено договір поставки, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 26145,00 грн. Відповідач суму боргу не сплатив, у зв’язку з чим за ним склалася заборгованість перед відповідачем у сумі 26145,00 грн.

Вказує, що 11.11.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакмар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» укладено договір № 12/1-08 про поступку права вимоги, у тому числі й за договором поставки від 12.05.2008 року. За вказаних обставин вважає, що право вимоги за договором від 12.05.2008 року на стягнення 26145,00 грн. основного боргу, 110,00 грн. процентних нарахувань, 877,00 грн. пені належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар», що й стало підставою для звернення до господарського суду з клопотанням про залучення його до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

17.11.2008 року відповідач у судовому засіданні надав письмовий відзив на позов, в якому проти налічія суми основного боргу у сумі 26145,00 грн. не заперечує та просить залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у порядку статті 27 ГПК України, Красноперекопську об’єднану державну податкову інспекцію в АР Крим.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» у письмовому клопотанні просить залишити клопотання відповідача про залучення третьої особи без задоволення.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідачем не вказано та судом не встановлено, що рішення у дійсній справі якимось чином може вплинути на права або обов’язки Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим саме щодо позивача або позивача, у зв’язку з чим вказане клопотання про залучення третьої особи задоволенню не підлягає.

02.12.2008 року відповідач у судовому засіданні надав додатковий відзив, в якому повторно вказує, що проти позовних вимог у частині стягнення основного боргу у сумі 26145,00 грн. заперечень не має. Вимоги у частині штрафних санкцій вважає необґрунтованими. Просить відстрочити у порядку статті 121 ГПК України виконання рішення у дійсній справі.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про надання відстрочки виконання рішення, у зв’язку з наступним.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення у судовому засіданні.

З системного аналізу вищенаведеної норми закону виходить, що відстрочка виконання рішення у порядку статті 121 ГПК України можлива лише на стадії виконання судового рішення, у зв’язку з чим відповідач не позбавлений права звернутися до господарського суд з відповідною заявою після вступу рішення по дійсній справі у законну силу.

Слухання справи відкладалося у порядку, передбаченому статтею 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд –

ВСТАНОВИВ:

12.05.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакмар» та Красноперекопським Відкритим акціонерним товариством «Бром» укладено договір поставки № 12/05/З.

Відповідно до пунктів 1.1, .12 договору, постачальник зобов’язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію відповідно до умов договору. Вид продукції, кількість, ціна і с роки поставки вказуються у специфікаціях, які додаються до договору і є його невід’ємною частиною. Кількість, асортимент продукції покупець заявляє письмово, у строк до 15 числа місяця, що передує планованому періоду.

Згідно з пунктом 2.4 договору, розрахунки за заявлену кількість продукції здійснюються шляхом 100% передплати за твар і залізничний тариф, на підставі рахунку постачальника, який повинен бути сплачений у продовж 5 банківських днів.

Проте відповідач листом від 19.06.2008 року № 146 прохав позивача відвантажити одну цистерну соляної кислоти відповідно до договору № 12/05/З від 12.05.2008 року. Оплату гарантував.

Відповідно до умов вказаного договору, позивач поставив відповідачу, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 26145,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЛМ-0000737 від 19.06.2008 року, рахунком-фактурою № ЛМ-0000734 від 03.06.2008 року на вказану суму та залізничною накладною з відміткою про отримання вантажу відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач Товариству з обмеженою відповідальністю «Лакмар» суму боргу не сплатив, у зв’язку з чим за ним склалася заборгованість перед відповідачем у сумі 26145,00 грн.

11.11.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакмар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» укладено договір № 12/1-08 про поступку права вимоги, у тому числі й за договором поставки від 12.05.2008 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте позивач листом від 07.10.2008 року за вих. № 235/08 повідомив відповідача про передання боргу за договором № 12/05/З від 12.05.2008 року на суму 26145,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар».

Красноперекопське Відкрите акціонерне товариство «Бром» листом від 11.11.2008 року за вих. № 1984 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакмар», що не заперечує проти відступлення права вимоги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, за відповідачем склалася заборгованість за договором поставки перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» у сумі 26145,00 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов’язань по дійсному договору сторони несуть відповідальність, визначену умовами даного договору і діючим законодавством України.

Позивач просить стягнути з відповідача 110,00 грн. процентних нарахувань за період 01.09.2008 року по 07.10.2008 року.

Суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за період з 01.09.2008 року по 07.10.2008 року у сумі 79,51 грн. й при цьому виходить з наступного.

Сторонами не визначений строк виконання зобов’язання у частині здійснення оплати, який був би узгоджений сторонами.

Згідно з п. п. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

19.08.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакмар» направило на адресу відповідача претензію № 196/08 від 13.08.2008 року про сплату суми боргу у розмірі 26145,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком «Укрпошта» від 19.08.2008 року № 6827.

Таким чином, оскільки претензія, яку суд приймає як належний доказ у справі, направлена відповідачу 19.08.2008 року та враховуючи строк поштового перебігу і 7-денний термін, передбачений статтею 530 ЦК України, то період за якій розраховуються 3% річних становить з 01.09.2008 року по 07.10.2008 року.

За вказаний період прострочення виконання зобов’язання за договором, розмір 3% річних складає 79,51 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню у сумі 877,00 грн. за період з 17.08.2008 року по 07.10.2008 року.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені у сумі 877,00 грн. у зв’язку з тим, що договором від 12.05.2008 року № 12/05/З не передбачений розмір пені, яка була би передбачена до стягнення за неналежне виконання умов договору.

Суд, приймаючи до уваги договір № 12/1-08 про поступку права вимоги від 11.11.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лакмар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакмар» задоволенню не підлягають, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» підлягають частковому задоволенню, а саме: у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 26145,00 грн., 3% річних у сумі 79,51 грн. У частині стягнення пені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

02.12.2008р. у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05.12.2008 року

На підставі вищевикладеного та керуючись 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакмар» відмовити.

2.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» задовольнити частково.

3.          Стягнути з Красноперекопського Відкритого акціонерного товариства «Бром» (вул. Північна, 1, м. Красноперекопськ, 96000; р/р 0065 в ПІБ м. Красноперекопськ, МФО 324418, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лакмар» (вул. Березняківська, 16 кв. 46, м. Київ, 02152; р/р 4 в АБ «Діамант», м. Київ, МФО 320854, ) 26145 грн. (двадцять шість тисяч сто сорок п’ять грн.) 00 коп. заборгованості; 79 грн. (сімдесят дев’ять грн.) 51 коп. 3% річних; 262 грн. (двісті шістдесят дві грн. ) 25 коп. державного мита та 114 грн. (сто чотирнадцять гривень) 05 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          У іншій частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Осоченко І.К.