ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 14/88пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Силаєв В.О. –довіреність від 26.11.2007 р.;

Шаров В.В. –довіреність від 17.12.2007 р.

відповідача

Семенко Т.В. –довіреність від 04.02.2008 р.;

Корягіна Н.І. –довіреність від 04.02.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз”

на постанову

від 03.09.2007 Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 14/88пд господарського суду

Донецької області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз”

до

- Управління житлово-комунального господарства Амвросіївського міського виконкому;

- Амвросіївської міської ради

про

спонукання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

У березні 2006 р. ВАТ з газопостачання та газифікації “Донецькоблгаз” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до УЖКГ Амвросіївського міського виконкому про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Рішенням від 09.11.2006 господарського суду Донецької області, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2006 р., у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2007 судові рішення у справі скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду ухвалою господарського суду Донецької області від 23.05.2007 р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача Амвросіївську міську раду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.07.2007 (суддя Зубченко І.В.) відмовлено у задоволенні позовних.

Мотивуючи рішення господарський суд зазначив, що рішенням Амвросіївської міської ради від 26.12.2006 р. № 5/7-112 житловий фонд, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Амвросіївки відданий на баланс виконкому міської ради, рішенням від 26.12.2006 р. № 5/7-113 –на обслуговування ДП “Управління житлово-комунального господарства” Амвросіївського комунального підприємства “Флора” без балансової належності. У зв’язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачі на даний час не є балансоутримувачами чи підприємством, яке обслуговує спірний житловий фонд, а отже, позивачем не доведено, що Управління житлово-комунального господарства Амвросіївського, Амвросіївська міська рада мають укладати договір на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

За апеляційною скаргою ВАТ “Донецькоблгаз” Донецький апеляційний господарський суд, переглянувши рішення від 02.07.2007 в апеляційному порядку, постановою від 03.09.2007 (судді: Акулова Н.В., Дзюба О.М., Стойка О.В.) залишив його без змін з тих же підстав.

ВАТ “Донецькоблгаз” подало до Вищого господарсько го суду України касаційну скаргу на судові рішення, в якій просить їх скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування судами норм матеріального права та процесуального права, зокрема статті 11112 Господарського процесуального кодексу України

Скаржник зазначає, що вимоги про спонукання до укладення договору було заявлено до двох сторін у справі в обсязі викладеному в позовній заяві. Матеріалами справи та рішенням Амвросіївської міської ради від 26.12.2006 р. № 5/7-112 підтверджено, що Амвросіївська міська рада є власником житлового фонду, а тому, як власник будинків, який не передав своїх прав на укладення договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання іншій особі, саме Амвросіївська міська рада несе обов’язок з укладення договору.

На думку скаржника твердження Амвросіївської міської ради стосовно того, що рада відповідає за утримання житлового фонду, але не за внутрішньобудинкових систем газопостачання є хибним оскільки внутрішньобудинкові системи газопостачання є складовою частиною житлового будинку, а відповідно частини 2 статті 187 Цивільного кодексу України при переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

У даному випадку обов’язковість договору на технічне обслуговування передбачено пунктом 3.4 Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії “Укргаз” № 35 від 30.07.1997.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція виходить з обставин встановлених судом першої та апеляційної інстанції.

Предметом спору у даній справі є вимога ВАТ “Донецькоблгаз” про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Коло господарських договорів, укладання яких є обов’язковим для суб’єктів господарювання, обмежене.

Згідно зі статтею 187 цього Кодексу при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов’язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Для юридичних осіб, на балансі у яких знаходиться внутрішньобудинкові системи газопостачання (газопроводи низького тиску, лічильники газу, газові прилади та пристрої, необхідні для використання газу в побуті), застосовуються Положення про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії “Укргаз” № 35 від 30.07.1997, відповідно до вимог якого “...заміна виявлених під час технічного обслуговування несправних елементів внутрішньобудинкових систем газопостачання та їх ремонт виконуються газотранспортними організаціями в терміни і на умовах, які передбачені договором з власником...”, тобто з тією юридично особою, на балансі якої знаходиться внутрішньобудинкова система газопостачання (пункт 3.6 Положення).

Таким чином, юридична особа, на балансі якої знаходиться внутрішньобудинкова система газопостачання, повинна укласти з газотранспортною організацією договори на технічне обслуговування, в яких має бути зазначено, що ремонт газових приладів та пристроїв, реконструкція системи газопостачання відповідно до заявок наймачів з урахуванням вартості обладнання, його вузлів та деталей буде оплачуватися цією юридичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції на адресу відповідача на підставі Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 254 від 01.10.1997 р., Положень про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання житлових будинків громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення, затвердженого наказом Державної акціонерної холдингової компанії “Укргаз” № 35 від 30.07.1997 позивачем з супровідним листом № 215 від 14.02.2006 р. було направлено проект договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання для його належного оформлення, відповідно до вимог законодавства.

Листом № 141 від 28.02.2006 відповідач вказаний проект договору повернув без розгляду.

УЖКГ Амвросіївського міського виконкому є господарюючим суб’єктом, що створений 13.09.2001 р. та діє на підставі статуту для належної експлуатації міського житлового фонду, забезпечення його збереження та подальшого благоустрою, своєчасного проведення ремонту, забезпечення безперебійної роботи внутрішнього інженерного обладнання житлових будинків, утримання під’їзних шляхів та інших місць загального користування.

Відповідно до розпорядження № 177/1 від 28.09.2001 р. власником житлових будинків - Міською радою передано на баланс відповідача житловий фонд відповідно до списку (всього 78 найменувань) та укладено договір б/н від 01.11.2005 про передачу на баланс відповідача багатоквартирних домів із дорученням виконувати послуги з їх утримання та утримання прибудинкових територій.

Відповідно рішення Амвросіївської міської ради від 26.12.2006 р. № 5/7-112 житловий фонд, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Амвросіївки відданий на баланс виконкому міської ради, рішенням від 26.12.2006 р. № 5/7-113 –на обслуговування ДП “Управління житлово-комунального господарства” Амвросіївського комінального підприємства “Флора” без балансової належності.

Під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що а ні УЖКГ Амвросіївського міського виконкому, ані Амвросіївська міська рада на даний час не є балансоутримувачами чи підприємством, яке обслуговує спірний житловий фонд.

Крім того, Донецьким апеляційним господарським судом було зазначено, що предметом спору є вимога ВАТ “Донецькоблгаз” про спонукання укласти договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання з УЖКГ Амвросіївського міського виконкому, а не з Амвросіївською міською радою.

Заявою № 496 від 23.05.2007 р. позивач просив залучити Амвросіївську міську раду до участі у справі, оскільки згідно з рішенням від 26.12.2006 р. № 5/7-112 житловий фонд територіальної громади знятий з балансу УЖКГ Амвросіївського міського виконкому та зарахований на баланс виконкому Амвросіївської міської ради.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначав, що позивачем вимоги до Амвросіївської міської ради стосовно укладення договору не заявлялись, докази надіслання проекту договору раді не надавались.

Відповідно до статті 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

В постанові Вищого господарського суду України від 13.03.2007 р., якою були скасовані судові акти у даній справі зазначено, що поза увагою судів залишилось питання щодо розмежування та належності газових мереж відповідно до вимог чинного законодавства та зазначено, що розглядаючи даний спір судам, насамперед, необхідно було встановити, зокрема, чим передбачено та ким має проводитися розмежування газових мереж; на підставі чого складаються та чим передбачено підписання актів про встановлення межі належності та відповідальності газопроводу та споруд на них; ким та за чий рахунок має проводитися обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Проте, висновок господарського суду Донецької області, викладений у рішенні від 02.07.2007 р. та постанові від 03.09.2007 р. Донецького апеляційного господарського суду, що рішенням від 26.12.2006 р. № 5/7-113 житловий фонд, який знаходиться в комунальній власності був відданий на обслуговування ДП “УЖКГ” Амвросіївського комунального підприємства “Флора” без балансової належності, а тому відповідачі не є балансоутримувачами чи підприємствами, які обслуговують спірний житловий фонд, не може вважатися виконанням судом вказівок суду касаційної інстанції.

Так, судами не встановлено, зокрема, балансоутримувача спріного житлового фонду; на кого покладено обов’язок щодо його обслуговування; належність газових мереж відповідно до вимог чинного законодавства; чим передбачено та ким має проводитися розмежування газових мереж; на підставі чого складаються та чим передбачено підписання актів про встановлення межі належності та відповідальності газопроводу та споруд на них; ким та за чий рахунок має проводитися обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Враховуючи, що застосування норм матеріального права цілковито залежить від повноти та правильності встановлення обставин справи, рішення не можна визнати законним, у зв’язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2007 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2007 р. у справі № 14/88пд господарського суду Донецької області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню та газифікації “Донецькоблгаз” задовольнити.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач