КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2008                                                                                           № 20/569-3/462

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Рогань О.К. – юр., Климчик В.П. – представник за довір.

від відповідача 1 – Савченко І.О. – юр.

від відповідача 2 – Омельчук О.О. – юр.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мале приватне підприємство "Майстер- АС"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.12.2007

у справі № 20/569-3/462

за позовом                               Мале приватне підприємство "Майстер- АС"

до                                                   Житомирська обласна рада

Комунальне підприємство по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради

про                                                  спонукання до укладення договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство “Майстер-АС” звернулося до Господарськогосуду міста Києва про зобов’язання Житомирської обласної ради та Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради укласти договір оренди нежитлового приміщення обласної комунальної власності по вул. Хлібній, 19 в м. Житомирі з Малим приватним підприємством “Майстер-АС” на умовах, визначених чинним законодавством України.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 20/569 від 30.01.2007 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 20/569 від 12.06.2007 рішення Господарського суду міста Києва № 20/569 від 30.01.2007 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 20/569 від 09.10.2007 рішення Господарського суду міста Києва № 20/569 від 30.01.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду № 20/569 від 12.06.2007 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.11.2007 присвоєно номер справи № 20/569-3/462 та призначено до розгляду на 14.11.2007.

Позивачем в судовому засіданні 14.11.2007 було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник просив визнати право Малого приватного підприємства “Майстер-АС” на користування нежилим приміщенням обласної комунальної власності по вул. Хлібній, 19 загальною площею 226,80 кв. м. на підставі договору оренди від 25 жовтня 2000 року № 70, укладеного між МПП “Майстер” та комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 11, оскільки його дія подовжена на той самий строк та на тих самих умовах.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.12.2007р. у справі №20/569-3/462 в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегією встановлено наступне:

10.08.1999 між Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №11, як орендодавцем та Малим приватним підприємством “Майстер-АС”, як орендарем було укладено договір оренди нежилого приміщення № 94 терміном дії з 15.08.1999 по 14.08.2000, відповідно до якого позивач прийняв в орендне користування нежиле приміщення під кафе та пивний бар по вул. Хлібній, 19, загальною площею 226,80 кв. м.

25.10.2000 між тими ж сторонами було укладено договір оренди нежилого приміщення №70, згідно з п. 1 якого орендодавець передав, а позивач прийняв в орендне користування нежиле приміщення під кафе та пивний бар по вул. Хлібній, 19, загальною площею 226,80 кв. м. на термін, визначений строком дії договору, а саме з 25.10.2000 по 25.10.2005 року (п. 25 договору).

Проте, рішенням Корольковського районного суду м. Житомира від 20.01.2005 у справі № 2-194, яке набрало законної сили, право власності на приміщення по вул. Лятошинського, 25 (колишня вул. Хлібна №19) загальною площею 226,80 кв. м. було визнано за Житомирською обласною радою (надалі –відповідач-1).

Оскільки договір оренди №70 від 25.10.2000 будь-яких умов припинення договору в разі зміни власника орендованого майна не передбачав, та у відповідності до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України до відповідача-1 як до нового власника орендованого майна перейшли права та обов’язки наймодавця (орендодавця).

У зв’язку з набранням рішенням Корольковського районного суду м. Житомира від 20.01.2005, позивач звернувся до відповідача-1 з листом № 217 від 25.06.2005, в якому була викладена пропозиція укласти договір оренди приміщення по вул. Лятошинського, 25 (колишня вул. Хлібна №19) загальною площею 226,80 кв. м. на новий термін та просив врахувати, що приміщення протягом останніх шести років ним орендується та використовується за призначенням.

Листом від 14.07.2005р. вих.№р-5-21/700 відповідач-1 повідомив позивача про те, що згідно до протоколу засідання робочої комісії для внесення пропозицій щодо вирішення питань передачі в оренду, постійне або тимчасове користування юридичним або фізичним особам об’єктів спільної власності територіальних громад області від 11.07.2005р. №7 головному управлінню економіки облдержадміністрації доручено опрацювати питання щодо приватизації

Житомирська облдержадміністрація листом №5-32/4424 від 01.09.2005 повідомила позивачу (на його лист №217 від 25.06.2005) про те, що згідно рішення обласної ради №744 від 26.07.2005 „Про внесення змін до рішення обласної ради №662 від 25.04.2005 „Про приватизацію об’єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області у 2005 році” передбачено здійснити приватизацію не житлового приміщення під кафе та пивний бар (м. Житомир, вул.. Хлібна, 19/25) загальною площею 280,7 кв.м. шляхом продажу на аукціоні, а тому переукладення договору оренди та проведення конкурсу на здобуття права підписання договору оренди на дане приміщення є недоцільним.

Як свідчать матеріали справи, 01.09.2005 між позивачем та КП по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради було укладено договір №43 оренди і користування нерухомого майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, за умовами якого відповідач-2 передав, а позивач прийняв у строкове платне користування частину будинку за адресою м. Житомир, вул.. Хлібна, 19/25, загальною площею 257,4 кв.м., що знаходиться на балансі відповідача-2. Цей договір було укладено строком на 3 місяці, що діє з 01.09.2005 по 30.11.2005 (п.7.1. договору №43).

Проте, ухвалою господарського суду Житомирської області від 27.04.2007 у справі №2/37-д за позовом МПП „Майстер АС” до КП по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради про визнання договору оренди №43 від 01.09.2005 недійсним, провадження у справі було припинено на підставі п.1.1. ст.80 ГПК України з огляду на те, що зазначений договір оренди №43 є неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, зобов’язання за договором оренди №70 від 25.10.2000, укладеного зі строком дії до 25.10.2005, не припинились шляхом укладення договору оренди №43 від 01.09.2005, який було визнано в судовому порядку неукладеним (таким, що не відбувся).

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва суду від 30.01.2007 у даній справі, суд касаційної інстанції вказав, що судами взагалі не досліджувалось питання продовження договору оренди від 25.10.2000 №70 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, відповідно до ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, частиною другою статті 17 Закону встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку. Таку заяву заінтересована сторона може також подати і до закінчення строку дії договору оренди (п.12 Роз’яснення Вищого господарського суду України N 02-5/237 від 25.05.2000 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, до закінчення терміну дії договору оренди №70 з боку позивача вчинялись дії на продовження його дії, натомість з боку відповідача-1 – навпаки на його припинення.

Так, зокрема, позивач листом Житомирської облдержадміністрації №5-32/4424 від 01.09.2005 був повідомлений про відмову відповідача-1 щодо переукладення договору оренди спірного майна з мотивів недоцільності.

Небажання відповідача-1 щодо переукладення договору оренди спірного приміщення також підтверджується неодноразовим розглядом судами спорів між сторонами щодо спірного приміщення, докази про що наявні в матеріалах справи.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що договір оренди №70 від 25.10.2000 був продовжений на той самий термін та на тих самих умовах відповідно до ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором, а у відповідності до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Пунктом 13 договору передбачено, що договір оренди приміщення припиняється після закінчення строку дії або на підставах, передбачених законодавством України.

Таким чином, оскільки договір оренди №70 від 25.10.2000 не був продовжений, колегія приходить до висновку про нечинність договору у зв’язку з його припиненням у відповідності до п. 13 договору та законодавства України.

Враховуючи те, що змінивши свої позовні вимоги позивач просить суд визнати за ним право на користування спірним приміщення на підставі договору оренди №70 від 25.10.2000, який як було встановлено вище припинив свою дію, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що підтвердженням згоди відповідачів щодо продовження орендних відносин було надання останніми проекту договору оренди №43, не може бути прийнято до уваги, оскільки даний договір оренди №43 був визнаний у судовому порядку неукладеним.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку про те, що рішення господарського суду м. Києва від 13.12.2007р. є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи, а отже підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2007р. у справі №20/569-3/462 залишити без змін, а апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Майстер-АС” – без задоволення.

2. Матеріали справи №20/569-3/462 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

26.02.08 (відправлено)