ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№ 03/2502

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

ВАТ “Уманьавтодор”

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.09.2007

у справі

№03/2502 господарського суду Черкаської області

за позовом

ВАТ “Уманьавтодор”

до

ТОВ “Танське”

про

стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивача:

не з’явились

відповідача:

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 11.06.2007р. (суддя В.В.Єфіменко), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.09.2007р. (судді Агрикова О.В. –головуючий, Писана Т.О., Мазур Л.М.), в позові про стягнення 7842грн. заборгованості за послуги перевезення вантажу відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права.

Учасники процесу не скористалися наданим процесуальним правом на участь своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції. Від позивача надійшло повідомлення телеграфом про неможливість забезпечення явки свого представника в судове засідання. Враховуючи, що явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, представники вдруге не з’явились в судове засідання з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку щодо розгляду справи без участі представників сторін.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ВАТ “Уманьавтодор”, посилаючись на товарно-транспортні накладні №011842, №013789, №014511, №072685 від 07.07.2007р., обґрунтовувало позовні вимоги наданням послуг відповідачу з перевезення вантажу автомобільним транспортом на суму 7842грн, в тому числі 85,32грн. інфляційних витрат.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналогічні положення щодо договору перевезення вантажу містить і стаття 307 Господарського кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом не укладався, тобто між сторонами не було обумовлено ні розміру оплати (ціна договору є відповідно до закону однією з істотних його умов), ні порядку розрахунку за послуги перевезення.

За правилами пункту 8 статті 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Досліджуючи підстави виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами відповідно до норм статті 11 Цивільного кодексу України та оцінюючи при цьому подані позивачем докази, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997року; в них відсутні відомості про кількість перевезених вантажів, місце завантаження та розвантаження, номери та дати товарно-транспортних накладних і талонів замовника. Дорожній лист автокрана КА 55712 за №265 від 03.07.2006р. по 08.07.2006р. не містить відомостей, які б підтверджували, що він здійснював саме перевезення вантажів для відповідача, їх вид, розмір, вартість та інші показники. Подорожні листи містять незаповнені штампи СТОВ “Танське”, без дат реєстраційних номерів та підписів повноважних осіб.

З огляду на викладене і, зокрема, на недоведеність позивачем вартості товару та факту його отримання, та з урахуванням вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

За змістом статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція переглядає у касаційному порядку судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, тому судовою колегією до уваги не приймаються.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.09.2007р. у справі №03/2502 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький