ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08 р.                     Справа № 38/197

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр-3000” м.Лубни Полтавська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Міда-ЛГ” м.Донецьк

про стягнення 23 468грн.74коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Первіненко Н.О. директор ДФ ТОВ „Автотехцентр-3000” за дов. № 198 від 24.12.2007р.

від відповідача: не з’явився

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр-3000” м.Лубни Полтавська область, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Міда-ЛГ” м.Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 17 774грн.56коп., пені у розмірі 2 139грн.27коп. та штрафу у розмірі 3 554грн.91коп., а всього 23 468грн.74коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір поставки товару № 65/2 від 01.04.2008 р.

Відповідач у судові засідання не з’явився, вимоги ухвал суду не виконав, витребувані документи не представив, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою канцелярії суду, а саме: ухвала про порушення справи від 14.11.2008р. була направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, ухвала про відкладення розгляду справи від 26.11.2008р. була також направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, але на адресу господарського суду не повернулись ані конверти ані поштові повідомлення, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

04.12.2008р. позивач у судовому засіданні надав лист № 17/04/12 від 04.12.2008р., яким просив залучити до справи витребувані документи, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні позивач звернувся із клопотанням про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноваженого представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр-3000” (за договором – постачальник, далі – позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Міда-ЛГ” (за договором – покупець, далі – відповідач) було укладено договір поставки товару № 65/2 (далі - договір), згідно якого постачальник зобов’язався постачати, а покупець приймати та оплачувати на умовах цього договору товари (запасні частини до транспортних засобів) в асортименті, кількості і по ціні в національній валюті України згідно заявки покупця, узгодженої між сторонами за допомогою факсимільного зв’язку, електронної пошти чи в усній формі. Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід’ємною частиною цього договору (п.1.1 договору).

Розділом 3 договору сторони передбачили ціну товару, суму договору та порядок розрахунків, а саме: оплата товару, що постачається у відповідності з умовами цього договору, здійснюється покупцем на підставі видаткових накладних на товар шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок постачальника чи шляхом внесення готівки в касу постачальника, протягом 15 календарних днів з моменту поставки товару (п. 3.5 договору).

Моментом поставки вважається момент підписання представником покупця видаткової накладної на товар (п.3.6 договору).

Пунктом 9.3 договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати товару покупець, на вимогу постачальника, зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний календарний день прострочки в оплаті.

Пунктом 9.4 договору сторони передбачили, що у випадку порушення більш ніж на 5 календарних днів строків оплати, встановлених умовами цього договору, покупець додатково зобов’язується сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2008 р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов’язань по цьому договору (п.10.3 договору).

Суд вважає договір поставки товару № 65/2 від 01.04.2008 р. укладеним згідно вимог ст. 638 ЦК України.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар (запчастини) на суму 4 220грн.99коп. згідно видаткової накладної № 001357/2 від 01.04.2008 р., яка міститься у матеріалах справи, а відповідач, згідно п. 3.5 договору, повинен був оплатити його до 16.04.2008 р.

03.04.2008 р. відповідач також отримав від позивача товар (запчастини) на загальну суму 13 553грн.57коп. згідно видаткової накладної № 001412/2 від 03.04.2008 р., яка міститься у матеріалах справи та згідно п. 3.5 договору повинен був оплатити його до 18.04.2008 р.

Відповідачем був наданий позивачу гарантійний лист за підписом директора ТОВ „ВКФ”Міда-ЛГ”, в якому він гарантував оплату товару за вищевказаними видатковими накладними в строк до 22.04.2008 р., але оплата у вказаний строк не була здійснена відповідачем.

Оскільки відповідач порушив свої зобов’язання за договором, тому позивач 17.06.2008р. направив відповідачу претензію № 2/17.06, в якій пропонував у добровільному порядку сплатити існуючу заборгованість, пеню та штраф.

02.07.2008 р. позивачем від відповідача був отриманий лист № 06, в якому він визнав борг в сумі 17 774грн.56коп. та зобов’язався оплатити його в строк до 14.07.2008 р.

До теперішнього часу відповідачем заборгованість за поставлений товар у розмірі 17 774грн.56коп. не погашена, тому позивач просить стягнути її з відповідача.

Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача пені за період з 18.04.2008 р. по 18.10.2008 р. у розмірі 2 139грн.27коп. та штрафу у розмірі 3 554грн.91коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір поставки товару № 65/2 від 01.04.2008 р., видаткову накладну № 001357/2 від 01.04.2008 р. та видаткову накладну № 001412/2 від 03.04.2008 р., гарантований лист ТОВ „ВФК „Міда-ЛГ” № б/н, претензію № 2/17.06 від 17.06.2008 р., лист № 06 від 02.07.2008 р., розрахунок заборгованості, пені та штрафу, лист №17/04/12 від 04.12.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, тому судом при розгляді справи застосовані ці норми, бо суд не має право самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов”язків може бути настання або ненастання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.5 договору сторони передбачили, що оплата товару, що постачається, здійснюється покупцем протягом 15 календарних днів з моменту поставки товару (п. 3.5 договору).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 2/17.06 від 17.06.2008 р., в якій він пропонував у добровільному порядку сплатити існуючу заборгованість, пеню та штраф, але відповідач до теперішнього часу заборгованість не погасив.

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар на суму 17 774грн.56коп., то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати товару покупець, на вимогу постачальника, зобов’язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний календарний день прострочки в оплаті.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що період нарахування пені з 18.04.2008р. по 18.10.2008р., у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний календарний день прострочки, сума пені складає 2 139грн.27коп., а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що у випадку порушення більш ніж на 5 календарних днів строків оплати, встановлених умовами цього договору, покупець додатково зобов’язується сплатити постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3 554грн.91коп. за порушення строків оплати обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються жодним доказом відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 193, 343 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 549, 692 ЦК України, ст.ст.22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр-3000” м.Лубни Полтавська область до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Міда-ЛГ” м.Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 17 774грн.56коп., пені у розмірі 2 139грн.27коп. та штрафу у розмірі 3 554грн.91коп., а всього 23 468грн.74коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-фінансова компанія „Міда-ЛГ” (83004, м. Донецьк, вул.Університетська,102, кв.19, р/р 430 в Донецькій філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 334817, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр-3000” (37500, Полтавська область, м.Лубни, вул.І.Франка,1, п/р 0001 в ПРУ КБ „Приватбанк” м.Полтава, МФО 331401, ) основний борг у розмірі 17 774грн.56коп., пеню у розмірі 2 139грн.27коп., штраф у розмірі 3 554грн.91коп., держмито у сумі 234грн.69коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Рішення оголошено у судовому засіданні 04.12.2008року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі