ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 19/14-35/112

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Київміськбуд -1"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 року

у справі

№ 19/14-35/112 господарського суду м. Києва

за позовом

ЗАТ "Київміськбуд -1"

до

третьої особи

Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради

про

стягнення 716079 грн. та розірвання договору

за участю представників сторін:

позивача

Яворський О.М.,

відповідача

третьої особи

Константінова О.Б.,

не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2007 р. у справі № 19/14 рішення господарського суду м. Києва від 30.05.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2006 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.08.2007 р. у справі № 19/14-35/112 (суддя: Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 р. (судді: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) позов задоволено частково: розірвано інвестиційно-підрядний договір № 1/83, укладений сторонами. В частині стягнення 716079 грн. збитків відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, просив судові рішення у даній справі скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд, 02.06.2003 р. позивач (інвестор-підрядник) та відповідач (замовник) уклали інвестиційно-підрядний договір №1/83, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв на себе обов'язки по інвестуванню та будівництву житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Антоновича (Горького), 138 у Голосіївському районі м. Києва (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.2 Договору з метою наближення строків початку будівництва замовник передає інвестору-підряднику тимчасово на період підготовки до будівництва та на період будівництва об’єкту такі функції замовника: розробку та коригування проектно-кошторисної документації; здійснення технічного та авторського нагляду; здійснення будівництва із залученням генпідрядної організації за власним вибором; фінансування проектування та будівництва із залученням інших учасників інвестиційної діяльності; ведення на своєму балансі бухгалтерського обліку будівництва „Об’єкту".

Позивач (інвестор-підрядник) повинен виконувати делеговані йому функції замовника згідно з п.1.2 договору та забезпечити фінансування робіт по виготовленню проектно-кошторисної документації, здійсненню авторського нагляду за будівництвом (п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1.1 Договору замовник зобов'язаний сприяти оформленню дозволу на виконання будівельних робіт в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва та іншої правової документації.

Позивач сплачує вартість робіт, пов’язаних з отриманням ордеру, контрольно-геодезичною зйомкою, підключення інженерних мереж до міських мереж та інші роботи, безпосередньо пов’язані з будівництвом (п. 2.2.5. Договору).

18.11.2004 р. Київська міська рада прийняла рішення №788/2198, яким затверджено проект відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку по вул. Горького, 138 у Голосіївському районі м. Києва та вирішено передати відповідачу у короткострокову оренду на 3 р. земельну ділянку площею 0,42 га для вищезазначеного будівництва за умови виконання ним пункту 3 цього рішення.

Позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору, оскільки питання щодо відведення земельної ділянки для будівництва об’єкту не вирішене. Крім того, позивач зазначає, що відповідач перешкоджає подальшому виконанню Договору, оскільки не надає документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою по вул. Антоновича, 138 в м. Києві, що унеможливлює здійснення будівництва об'єкту.

Згідно зі ст.ст. 193, 220, 224 ГК України зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Якщо внаслідок прострочення боржника, виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст.ст. 850, 886 ЦК України замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв'язку з невиконанням замовником договору. У разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що обов'язок щодо відшкодування збитків виникає за умови наявності вини у сторони, що порушила умови договору.

17.03.2005р. позивач отримав лист відповідача №114/1558 від 15.03.2005 р. з пропозицією про розірвання Договору у зв'язку із неможливістю його подальшого виконання. Відповідач пропонував розірвати Договір, зазначивши, що справа № А-1607 по відведенню земельної ділянки за вказаною адресою сформована та винесена на розгляд Київської міської ради в листопаді 2004 р., але до цього часу рішення не оформлено, справу вирішено повернути в Головне управління земельних ресурсів.

Позивач не врахував, що відповідач не набув права користування земельною ділянкою і відповідно не міг передати позивачу документи, необхідні для здійснення подальшого будівництва об'єкту з таких підстав: відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності, право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування (оренди) земельної ділянки та його державної реєстрації. Використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації, забороняється. (ст. 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України вказане право посвідчується державним актом встановленої форми або договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідач долучив до матеріалів справи лист №114/6508, яким підтверджується, що відповідач звертався до Головного управління земельних ресурсів КМДА з проханням дати доручення на виготовлення договору оренди земельної ділянки по вул. Горького, 138 в м. Києві.

Однак, договір оренди зазначеної земельної ділянки не підписано Київською міською радою, а отже право користування земельною ділянкою не було оформлено належним чином, що унеможливило здійснення будівництва об'єкту і подальшого виконання Договору з незалежних від відповідача причин.

Крім того, щоб отримати дозвіл на будівництво, необхідно здійснити ряд заходів, передбачених ст. 24 Закону України „Про планування та забудову територій", а саме, фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. До заяви додається документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.8 ст.28 „Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права, користування землею в м. Києві", рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки в оренду вважається таким, що втратило чинність через 9 місяців після набуття ним чинності, якщо відповідний договір оренди землі не укладено.

Отже, на момент розгляду даної справи рішення Київської міської ради №788/2198 від 18.11.2004 р. втратило чинність і виконання Договору є об'єктивно неможливим.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності на період дії обставин непереборної сили, серед яких сторонами було зазначено, зокрема, і таку обставину, як рішення органів влади, які роблять неможливим подальше виконання договору.

У зв'язку із не оформленням договору оренди земельної ділянки, виконання Договору щодо будівництва об'єкту було неможливим з незалежних від сторони Договору підстав протягом майже 3-х років.

Хоча відповідач і звертався до позивача з пропозицією про розірвання договору ще до моменту звернення позивача з позовом до суду, сторони не досягнули згоди про розірвання договору, оскільки позивач наполягав на розірванні договору лише за умови відшкодування відповідачем збитків.

Згідно ст.607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 653 ЦК України за загальним правилом сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, однак, якщо договір змінений або розірваний у зв’язку з істотними порушеннями договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Спірний Договір не передбачає обов'язку для КП „Житлоінвестбуд-УКБ" щодо здійснення оформлення у користування земельної ділянки у встановлені строки та у встановленому законодавством порядку.

При цьому, згідно п.2.1.1 Договору відповідач, як замовник, зобов'язаний лише „Сприяти оформленню дозволу на виконання будівельних робіт в Управлінні Держархбудконтролю м. Києва та іншої правової документації"".

З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідача 716079 грн. збитків, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позивач виконав відповідні роботи та поніс затрати до моменту отримання від відповідача документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою з власної ініціативи, тобто на власний ризик, що не заборонено чинним законодавством, проте вини відповідача, а саме, протиправної поведінки чи бездіяльності, а також шкідливий результат такої поведінки, що призвело до виникнення у позивача таких затрат, немає.

Відповідач неодноразово звертався до Головного управління земельних ресурсів з проханням дати доручення на виготовленню договору оренди (листи від 25.11.2004 р. № 114/6508, від 25.05.2005 р. № 114/3903), проте відповіді на вказані звернення не отримав.

З огляду на викладене, господарські суди прийшли до правильного висновку про те, що Договір підлягає розірванню.

Щодо позовної вимоги про відшкодування збитків, то господарські суди обгрунтовано зазначили, що для відшкодування збитків необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, вина та причинний зв’язок між протиправною поведінкою і збитками.

Господарські суди встановили, що позивач приступив до виконання робіт за договором, за якими і здійснив затрати, до отримання документів на земельну ділянку.

За таких обставин, Вищий господарський суд України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 716079 грн. збитків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Щодо доводів касаційної скарги то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 року у справі № 19/14-35/112 залишити без змін.

Головуючий, суддя            М. Михайлюк

Судді          :            Н. Дунаєвська

В. Рибак