СУД
РІШЕННЯ

"18" січня 2008 р.

Справа №  9/237

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні  справу № 9/237

за позовом: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2,

про визнання  недійсним договору,

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
довіреність №КД 5783 від 24.10.06р., представник;

від відповідача - ОСОБА_2,  фізична особа - підприємець.

Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 подано позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору оренди торгової площі з справним обладнанням площею 35,8
кв.м. в магазині "Продтовари" по пр. Правди, 2 на території ринку
"Черемушки" в м. Кіровограді від 25.08.2005 року з посиланням на те,
що даний договір він не укладав та не підписував.

У зв'язку з цим позивачем було
заявлено клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи.

Відповідач позов не визнав, вважає,
що правовідносини між сторонами спору виникли на підставі договору оренди від
25.08.2005 р., умови якого сторонами прийнято в результаті їх вільного
волевиявлення та прийнято до виконання. Відповідачем заявлено клопотання про
призначення експертизи з метою встановлення дійсності печатки позивача на
договорі оренди торгової площі від 25.08.2005 року .

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 03.09.2007 року у справі № 9/237 призначено
комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої
доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. На час
проведення експертизи провадження у даній справі було зупинено.

Після надходження до господарського
суду висновків  судово-почеркознавчої та
судово-технічної експертиз, провадження у даній справі ухвалою від 08.01.2008
року було поновлено.

В судовому засіданні  17.01.2008 р. оголошувалась перерва до 15
год. 00 хв. 18.01.2008 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

За умовами, наданого господарському
суду спірного договору оренди від 25.08.2005 р. (а.с.8), оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи №9/135,
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Орендодавець) передав
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 (Орендарю) торгову площу із справним
обладнанням загальною площею 35,8 кв. м. в магазині "Продтовари" по
пр. Правди,2 на території муніципального ринку "Черемушки".

Орендар (відповідач)
зобов"явся використовувати
орендовану площу відповідно до вимог п.2
цього договору  та проводити розрахунки  в порядку, визначеному п.3 договору. Строк
дії договору відповідно до п.п.4.1. п.4
з 25.08.2005 р. по 25.08.2008 р.

За своєю юридичною природою даний
договір  відноситься до договорів  оренди (найму), правовідносини за якими
регулюються главою 58 Цивільного кодексу України та параграфом 5 глави 30
Господарського  кодексу України.

При
вирішенні даного спору господарський суд враховує  факти, встановлені рішенням господарського
суду Кіровоградської області від 01.12.2006 р. у справі №4/320, а саме: до  спірного договору оренди не можуть бути
застосовані правила ст. 793 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору
в силу недоведеності  фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 віднесення торгівельного павільйону, торгову площу в
якому орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_2 за договором оренди від
25.08.2005 р., до будівлі чи капітальної споруди.

Враховуючи положення ч.2 ст.35
Господарського процесуального кодексу України дані факти не доводяться знову
при  вирішенні  інших спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Поряд з цим, господарський суд
враховує наступне.

Відповідно до частин першої та
шостої статті 283 Господарського кодексу України за  договором
оренди  одна сторона
(орендодавець) передає другій
стороні  (орендареві)  за
плату  на  певний
строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До
відносин  оренди застосовуються
відповідні положення  Цивільного кодексу
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу,
частиною 3 якої передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути  вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальний порядок укладання
господарських договорів передбачено статтею 181 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч.1 цієї статті господарський договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного документа, підписаного  сторонами та
скріпленого печатками.
Допускається  укладення
господарських  договорів у спрощений  спосіб,
тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами,  телефонограмами  тощо,
а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо  законом
не  встановлено спеціальні  вимоги
до  форми  та
порядку  укладення  даного виду договорів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207
Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій
формі, якщо  його  зміст зафіксований в одному або кількох
документах,  у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин вважається
таким,  що  вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного засобу зв'язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається із матеріалів справи
спірний договір оренди від 25.08.2005 р. викладений у формі єдиного документа,
який скріплено  підписами  сторін, а підпис  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
скріплено  його печаткою.

Однак, висновком  судово-почеркознавчої експертизи №10184/02
від 11.12.2007 р. (а.с. 101-103) спростовується факт підписання спірного
договору позивачем. У висновку зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 у
договорі оренди від 25.08.2005 р., складеному та підписаному від імені СПД ОСОБА_1
та СПД ОСОБА_2 (том справи №9-135, а.с.34), виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою.

За викладених обставин при
укладенні  спірного договору  не додержано вимог ч.3 ст.203 Цивільного
кодексу України в частині наявності волевиявлення у позивача.

Господарському суду не надано інших
доказів (зокрема, доручення на право підписання спірного договору від імені
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1), які б підтверджували необхідний обсяг
цивільної дієздатності особи, що підписала договір від імені позивача (ч.2 ст.203
ЦК України).

Таким чином, господарським судом
встановлено, що в момент вчинення правочину, а саме договору оренди від
25.08.2005 р., сторонами не було додержано вимог, які встановлені частинами
другою та третьою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 215
Цивільного кодексу України
недодержання  в  момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та
шостою статті  203 цього Кодексу є
підставою недійсності правочину.

З огляду на викладені обставини,
вимоги позивача щодо визнання недійсним договору оренди торгової площі з
справним обладнанням площею 35,8 кв.м. в магазині "Продтовари" по пр.
Правди, 2 на території ринку "Черемушки" в м. Кіровограді від 25.08.2005
р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита,
інформаційно-технічних послуг, а також витрати, які  підлягають
сплаті за проведення судових експертиз, покладаються  на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49,
82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Визнати недійсним договір оренди
торгової площі з справним обладнанням площею 35,8 кв.м. в магазині
"Продтовари" по пр. Правди, 2 на території ринку
"Черемушки" в м. Кіровограді від 25.08.2005 р.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний НОМЕР_1) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_2)
- 85 грн. 00 коп. державного мита,
118 грн. 00 коп. витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 949 грн. 20 коп. за
проведення почеркознавчої експертизи.

Наказ видати стягувачу після  набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду набирає  законної сили після закінчення  десятиденного
строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя
О.Б. Шевчук

Дата підписання рішення - 23.01.2008р.