КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2008

№ 4/251
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Кондес
Л.О.
суддів: Куровськог
о С.В.
Михальської Ю.Б.
при секретарі:
За участю представникі
в:
прокуратури: не з
явився
позивача: не з
явився;
відповідача: Цур
ка Н.О. довіреність від 01.08.2008 р
.
від відповідача -
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Заступника проку
рора Подільського району м. К
иєва
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 27.11.2007
у справі № 4/251 (Борисенко
І.І.)
за позовом
Заступника прокурор
а Подільського району м. Києв
а в інтересах державив особі
Київської міської ради
до
Обслуговуючого кооп
еративу "Автогаражний коопер
атив "Лотос"

про
звільнення самові
льно зайнятої земельної діля
нки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського с
уду м. Києва від 27.11.2007 р. в справі
№4/251 в позові Заступника проку
рора Подільського району м. К
иєва в інтересах держави в ос
обі Київської міської ради (д
алі КМР, позивач) до Обслуго
вуючого кооперативу “Автога
ражний кооператив “Лотос” (д
алі АК “Лотос”, відповідач
) про звільнення самовільно з
айнятої земельної ділянки, б
уло відмовлено.
Не погодившись з рішенням, з
аступник прокурора Подільсь
кого району м. Києва звернувс
я до Київського апеляційного
господарського суду з апеля
ційним поданням, в якому прос
ить скасувати рішення місцев
ого господарського суду і пр
ийняти нове, яким позов задов
ольнити. В поданні зазначено
, що оскаржуване рішення суду
прийнято з порушенням та неп
равильним застосуванням нор
м матеріального права, з неві
дповідністю висновків суду о
бставинам справи.
Свої вимоги Заступник прок
урора Подільського р-ну м. Киє
ва обґрунтовує тим, що в рішен
ні суд першої інстанції поси
лається на законність підста
в використання відповідачем
спірної земельної ділянки н
а підставі рішення виконавчо
го комітету Київської місько
ї ради № 75 від 22.01.1990, погодження т
ехнічного звіту Начальником
Відділу землевпорядкування
Подільського району, лист го
ловного управління земельни
х ресурсів від 03.10.07 р. Однак при
цьому не враховано, що відпов
ідно до ст. 12 Земельного кодек
су України розпорядження зем
лями територіальної громади
, передача земельних ділянок
комунальної власності у вла
сність чи користування грома
дян та юридичних осіб віднос
иться до повноважень міської
ради. Тобто розпорядження зе
млями в межах міста Києва зді
йснює Київська міська рада, а
саме для використання зазна
ченої ділянки необхідне лише
рішення Київської міської р
ади про надання земельної ді
лянки та договір оренди (купі
влі-продажу), а не Рішення вико
навчого комітету Київської м
іської ради. Одночасно заявн
ик апеляційного подання зазн
ачає, що Рішення виконавчого
комітету Київської міської
ради від 22.01.1990 не може вважатися
правовстановлюючим докумен
том для відповідача ще й тому
, що вказане рішення не є рішен
ням про надання земельної ді
лянки, а ним лише надано дозві
л підприємствам, установам і
організаціям на проведення
проектно-розвідувальних роб
іт для будівництва тимчасови
х відкритих автомобільних ст
оянок. В рішенні не зазначено
користувача земельної ділян
ки, не вказано, що саме відпові
дач має право на розміщення а
втостоянки. Крім того, як зазн
ачено в рішенні суду, АК “Лото
с” створений у 2006 р., а отже, за ду
мкою прокурора, рішення вико
навчого комітету Київської м
іської ради 1990 р. жодним чином
не може надавати йому права к
ористування земельною ділян
кою.
Щодо позиції суду про необх
ідність прийняття рішення ор
ганом місцевого самоврядува
ння про звільнення земельної
ділянки в поданні зазначене
наступне. Чинним законодавс
твом не передбачено обовяз
ковість прийняття рішення ор
ганами місцевого самоврядув
ання про звільнення земельно
ї ділянки перед зверненням д
о суду. Згідно з ч. 3 ст. 212 Земельн
ого кодексу України повернен
ня самовільно зайнятих земел
ьних ділянок провадиться за
рішенням суду; законодавство
не вимагає наявності рішенн
я органу місцевого самовряду
вання. Відсутність такого рі
шення ніяким чином не порушу
є права відповідача, оскільк
и останній не має прав на кори
стування земельною ділянкою
.
Позивач та відповідач відз
иви на апеляційну скаргу не н
адали. В судовому засіданні п
редставник відповідача пояс
нив, що не визнає вимоги апеля
ційного подання, вважає їх не
обґрунтованими і такими, що н
е підлягають задоволенню. Пр
осив залишити рішення Господ
арського суду м. Києва без змі
н, а подання Заступника проку
рора Подільського району м. К
иєва без змін.
Ухвалою від 12.06.2008 р. апеляційн
е подання прийняте до провад
ження, розгляд справи призна
чений на 15.07.2008 р.
Судові засідання неоднора
зово відкладались. В судове з
асідання 15.10.2008 р. зявився пред
ставник відповідача. Предста
вники Прокуратури Подільськ
ого р-ну м. Києва і позивача в с
удове засідання не зявилис
ь. Про дату, час та місце слуха
ння справи повідомлялись нал
ежним чином, в звязку з чим к
олегія вважає можливим здійс
нити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній спр
аві в апеляційному порядку з
а наявними матеріалами справ
и та без участі зазначених пр
едставників.
Розглянувши доводи апеляц
ійної скарги, заслухавши поя
снення представника відпові
дача, перевіривши матеріали
справи, колегія встановила н
аступне.
Прокуратурою Подільського
району м. Києва були розгляну
ті матеріали відносно АК “Ло
тос” щодо самовільно зайнято
ї земельної ділянки площею б
лизько 0,93га, яка розташована з
а адресою: м. Київ, вул. Газопро
відна, 9 під розміщення та обсл
уговування металевих та цеге
льних гаражів.
Перевіркою прокуратури По
дільського району м. Києва вс
тановлено, що земельна ділян
ка за вищевказаною адресою в
икористовується АК “Лотос” в
порушення ст.ст. 124, 125, 126 Земельно
го кодексу України. Між тим, ві
дповідно до ст. 116 Земельного к
одексу України громадяни та
юридичні особи набувають пра
ва власності за рішенням орг
анів виконавчої влади або ор
ганів місцевого самоврядува
ння в межах їх повноважень ви
значених цим кодексом.
В письмових поясненнях поз
ивач зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу
України приступати до викор
истання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі
(на місцевості), одержання док
умента, що посвідчує право на
неї та державної реєстрації
забороняється. Спираючись н
а ці факти Позивач просить су
д зобовязати Відповідача з
вільнити земельну ділянку.

Судова колегія погоджуєть
ся з рішенням Господарського
суду м. Києва про відмову у за
доволенні позову, в звязку
з наступним.
Відповідно до рішення вико
нкому Київської міської ради
народних депутатів № 75 від 22.01.1
990 р. “Про надання дозволу підп
риємствам, установам і орган
ізаціям на проведення проект
но-розвідувальних робіт для
будівництва обєктів” було
дозволено виконкому Шевченк
івської районної ради народн
их депутатів проведення прое
ктно-розвідувальних робіт дл
я будівництва тимчасових від
критих автомобільних стояно
к по вул. Газопровідній, просп
. Правди в м. Києві, на земельні
й ділянці в межах визначених
головним управлінням архіте
ктури і містобудування викон
кому міськради.
Відповідно до даного рішен
ня, на відведеній земельній д
ілянці власним коштами автов
ласників Шевченківського ра
йону м. Києва було проведено б
удівництво металевих та цеге
льних гаражів, користування
якими здійснювалося членами
гаражно-будівельного коопер
ативу “Газопровідний”.
У червні 2006 р. частина коопер
ативу „Газопровідний" вийшли
з даного кооперативу та ство
рили на цій же земельній діля
нці кооператив “Лотос”, який
був зареєстрований в держав
них органах 26.06.2006 р.
Відповідно до п. 5 Перехідни
х положень право на проведен
ня розвідувальних робіт на з
емельних ділянках за дозвола
ми, одержаними до введення в д
ію цього кодексу, зберігаєть
ся до закінчення строку, обум
овленого дозволами. Суду не н
адано рішень, які б відміняли
або скасовували рішення від
1990 р., отже кооператив продовжу
вав користуватися земельною
ділянкою.
Крім того, у 2007 р. керівництво
кооперативу “Лотос” звернул
ося до відповідних органів д
ля виготовлення необхідної т
ехнічної документації для вс
тановлення зовнішніх меж зем
лекористування, подано докум
енти для оформлення землекор
истування земельною ділянко
ю по вул. Бучми, 2 у м. Києві.
В матеріалах справи містит
ься технічний звіт по встано
вленню зовнішніх меж землеко
ристування АК “Лотос” , що зна
ходиться за адресою: вул. Газо
провідна, 9 у Подільському рай
оні м. Києві, який 22.05.2007 р. було уз
годжено Начальником відділу
землевпорядкування Подільс
ького району м. Києва.
У відповідності з частиною
першою статті 3 Земельного ко
дексу України, земельні відн
осини регулюються Конституц
ією України, цим Кодексом, а та
кож прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими ак
тами.
Приписи статті 13 Конституці
ї України визначають, що від
імені Українського народу пр
ава власника здійснюють орга
ни державної влади та органи
місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституці
єю.
Відповідно до статей 142-145 Кон
ституції України до матеріал
ьної основи органів місцевог
о самоврядування, крім інших
обєктів, належить земля, уп
равління якою здійснюють тер
иторіальні громади через орг
ани самоврядування в межах ї
х повноважень шляхом прийнят
тя рішень. Права органів само
врядування захищаються у суд
овому порядку.
Статтею 116 Земельного кодек
су України визначено, що гром
адяни та юридичні особи набу
вають права власності та пра
ва користування земельними д
ілянками із земель державної
або комунальної власності з
а рішенням органів виконавчо
ї влади або органів місцевог
о самоврядування в межах їх п
овноважень, визначених цим К
одексом.
В силу статті 124 Земельного к
одексу України передача в ор
енду земельних ділянок, що пе
ребувають у державній або ко
мунальній власності, здійсню
ється на підставі рішення ві
дповідного органу виконавчо
ї влади або органу місцевого
самоврядування шляхом уклад
ення договору оренди земельн
ої ділянки.
Згідно зі статтею 2 Земельно
го кодексу України, земельні
відносини це суспільні ві
дносини щодо володіння, кори
стування і розпорядження зем
лею.
Субєктами земельних від
носин є громадяни, юридичні о
соби, органи місцевого самов
рядування та органи державно
ї влади.
Відповідно до частини друг
ої статті 759 та частини другої
статті 792 Цивільного кодексу
України законом можуть бути
передбачені особливості укл
адення та виконання договору
найму (оренди), а відносини що
до найму (оренди) земельної ді
лянки регулюються законом. Ч
астиною шостою статті 93 Земел
ьного кодексу України також
передбачено, що відносини, по
в'язані з орендою землі, регул
юються законом.
Згідно з частиною першою ст
атті 19 Закону України “Про оре
нду землі” строк дії договор
у оренди землі визначається
за згодою сторін, але не може п
еревищувати 50 років. В силу ча
стини першої статті 31 цього за
кону договір оренди землі пр
ипиняється, зокрема, в разі за
кінчення строку, на який його
було укладено.
Щодо поновлення договору о
ренди земельної ділянки Зако
н України “Про оренду землі”
містить положення, які не є то
тожними відповідним нормам Ц
ивільного кодексу України та
Господарського кодексу Укра
їни.
Статтею 33 Закону України “П
ро оренду землі”, врегульова
но відносини, які виникають м
іж орендарем та орендодавцем
після закінчення договору о
ренди земельної ділянки. Вка
заною нормою встановлено, що
у разі, якщо орендар продовжу
є користуватися земельною ді
лянкою після закінчення стро
ку договору оренди, то за відс
утності письмових заперечен
ь орендодавця протягом одног
о місяця після закінчення ст
року договору, він підлягає; п
оновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які бул
и передбачені договором. Пис
ьмове заперечення здійснюєт
ься листом-повідомленням. Вк
азана норма регулює відносин
и між орендарем та орендодав
цем.
В звязку з тим, що спірна з
емельна ділянка, була набута
відповідачем на законних пі
дставах, а саме на підставі рі
шення виконкому Київської мі
ської ради народних депутаті
в № 75 від 22.01.1990 р. “Про надання доз
волу підприємствам, установа
м і організаціям на проведен
ня проектно-розвідувальних р
обіт для будівництва обєкт
ів”.
Таким чином, суд першої інст
анції прийшов до вірного вис
новку стосовно того, що відпо
відач займає земельну ділянк
у за наявності необхідних до
зволів.
Вимога позивача про зобов
язання Обслуговуючого коопе
ративу “Автогаражний коопер
атив привести у придатний дл
я використання за цільовим п
ризначенням стан земельної д
ілянки, є також необґрунтова
ною, оскільки з матеріалів сп
рави вбачається, що земельна
ділянка знаходиться у стані
, придатному для використанн
я за цільовим призначенням. П
озивачем не надано доказів т
ого, що земельна ділянка знах
одиться у непридатному стані
.
Відповідно до ст.142 Конститу
ції України право на землю ко
мунальної власності належит
ь територіальним громадам.

Таким чином, органи місцево
го самоврядування є субєкт
ами земельних відносин, здій
снюючи регулювання земельни
х відносин, а також контроль з
а додержанням земельного зак
онодавства. У таких земельни
х відносинах вони здійснюють
установлені для них функції
і повноваження.
У разі, якщо особа, що самові
льно зайняла земельну ділянк
у, не виконує рішення міської
ради щодо її звільнення, то пи
тання про повернення такої д
ілянки, тоді вже відповідно д
о ст. 212 (п. 3) Земельного кодексу У
країни вирішується судом.
Відповідно до частини трет
ьої статті 152 Земельного кодек
су України одним із видів зах
исту прав громадян та юридич
них осіб на земельні ділянки
є визнання недійсними рішен
ь органів виконавчої влади а
бо органів місцевого самовря
дування.
Згідно зі статтею 55 Констит
уції України кожному гаранту
ється право на оскарження в с
уді рішень, дій чи бездіяльно
сті органів державної влади,
органів місцевого самовряду
вання, посадових і службових
осіб.
Згідно зі ст. 12 ГПК України го
сподарським судам підвідомч
і спори про визнання недійсн
ими актів з підстав, зазначен
их у законодавстві.
Акт державного чи іншого ор
гану це юридична форма ріш
ень цих органів, тобто офіцій
ний письмовий документ, який
породжує певні правові насл
ідки, спрямований на регулюв
ання тих чи інших суспільних
відносин і має обовязкови
й характер для обєктів цих
відносин.
Таким чином, відсутність рі
шення щодо звільнення самові
льно зайнятої земельної діля
нки, прийняття якого прямо пе
редбачено законом, позбавляє
юридичну особу конституційн
ого права на оскарження тако
го рішення у суді, у разі незго
ди з ним, оскільки він не скори
стався своїм правом на вимог
у про звільнення ділянки, а то
му, на думку судової колегії, й
ого право порушено не було.
У відповідності з частиною
другою статті 34 Господарсько
го процесуального кодексу Ук
раїни обставини справи, які в
ідповідно до законодавства п
овинні бути підтверджені пев
ними засобами доказування не
можуть підтверджуватись інш
ими засобами доказування.
Позивачем в якості доказів
самовільного зайняття відпо
відачем спірної земельної ді
лянки надається акт перевірк
и дотримання вимог земельног
о законодавства та вказівка
про усунення порушень земель
ного законодавства.
Слід також зазначити, що сам
овільне зайняття є захопленн
я землі, тобто заволодіння ді
лянкою без дозволу органів, у
повноважених виносити рішен
ня про надання земельних діл
янок у користування.
Відповідач зайняв спірну д
ілянку на підставі рішення в
иконкому Київської міської р
ади народних депутатів № 75 від
22.01.1990р. “Про надання дозволу пі
дприємствам, установам і орг
анізаціям на проведення прое
ктно-розвідувальних робіт дл
я будівництва обєктів”.
Субєктивна сторона земе
льного правопорушення харак
теризується обовязковою н
аявністю вини у формі прямог
о наміру (навмисне захопленн
я земельної ділянки).
Обєктивною стороною зем
ельного правопорушення є про
типравність поведінки, поруш
ення вимог земельного законо
давства.
Відповідно до ст. 33 Господар
ського процесуального кодек
су України кожна сторона пов
инна довести ті обставини, на
які вона посилається як на пі
дставу своїх вимог і запереч
ень.
Відповідач Обслуговуюч
ий кооператив “Автогаражний
кооператив “Лотос” довів су
ду, що ним вжиті заходи, спрямо
вані на оформлення правовста
новлюючих документів на земе
льну ділянку.
Заступником прокурора Под
ільського р-ну м. Києва не було
надано суду першої інстанці
ї належних доказів на підтве
рдження викладеного в позові
, тому враховуючи викладене, с
уд першої інстанції вірно ви
значив вимоги позивача як не
обґрунтовані і такі, що не під
лягають задоволенню.
Таким чином, враховуючи вик
ладене, судова колегія Київс
ького апеляційного господар
ського суду дійшла висновку
про те, що місцевий господарс
ький суд повно і всебічно з
ясував всі обставини справи
та дав їм належну правову оці
нку. Порушень норм матеріаль
ного чи процесуального права
, які могли призвести до зміни
чи скасування рішення по спр
аві, судовою колегією не вста
новлено.
На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК Україн
и, Київський апеляційний гос
подарський суд ,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Заступ
ника прокурора Подільського
району м.Києва залишити без з
адоволення, а рішення Господ
арського суду м. Києва від 27.11.2007
р. у справі № 4/251 без змін.
Справу № 4/251 повернути до Гос
подарського суду м. Києва.
Постанова набирає законно
ї сили з моменту її прийняття
і може бути оскаржена до Вищо
го господарського Суду Украї
ни.
Головуючий суддя

Кондес Л.О.
Судді

Куровський С.В

Миха
льська Ю.Б.