ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" лютого 2008 р.
Справа №  02/259

Господарський суд Черкаської області
в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового
засідання Давиденко В.Г., за участю представників: позивача: Король А.В.
-начальник управління, Майстренко  Т.В.
-за довіреністю,

відповідача: не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за
позовом Управління
житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської
ради

до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про
стягнення 3 183 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено
позов про стягнення із відповідача 3 183 грн. коштів, надлишково сплачених
позивачем  відповідачу в зв'язку з
виконанням ним роботи по влаштуванню основ та підстильних шарів автодоріг і
тротуарів на вул. Ржевська в м. Сміла відповідно до  договору від 11.09.2006 року № 41 про
закупівлю товарів, робіт та послуг за кошти міського бюджету.

Представники
позивача у судовому засіданні позов підтримали у заявленій сумі,    пояснили, що розмір зайво перерахованих
коштів у сумі 3 183 грн. підтверджується відповідачем його гарантійним листом
від 27.02.2007 року, актом звірки взаємних розрахунків від 27.02.2007 року та
сплатою відповідачем 700 грн., що підтверджує факт згоди відповідача на
повернення безпідставно отриманих коштів.

Відповідач
належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, але відзив на позов
суду не подав, повторно не направив свого представника у судове засідання, не
надіслав суду заяву про розгляд справи за участю його представника.   Представником підприємця може бути будь-яка
особа, ним визначена, чи підприємець може брати участь у судовому засіданні
особисто, а заперечувати проти позову та надавати докази на підтвердження
заперечень є правом сторони, а не обов'язком. Суд вважає, що неявка відповідача
чи його представника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті
і вважає можливим розглянути справу за відсутності  відповідача, за наявними  у справі матеріалами.

Оцінивши
докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача,
суд  встановив наступне.

Підприємець ОСОБА_1 (підрядник за договором,
відповідач у справі) та відділ благоустрою та комунального господарства
Смілянського міськвиконкому (замовник за договором, позивач у справі) уклали
договір № 41 від 11 вересня 2006 року про закупівлю товарів, робіт та послуг за
кошти міського бюджету, відповідно до якого відповідач зобов'язався виконати у
відповідності до умов даного договору роботи по влаштуванню основ та
підстильних шарів автодоріг та тротуарів по вул. Ржевська у м. Сміла згідно
додатку № 1, а позивач зобов'язався прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно
до п.п. 4.4 договору оплата за виконані роботи проводиться на основі акту
приймання виконаних робіт форми КБ-2В та довідки про вартість виконаних робіт
форми КБ-3, відстрочка оплати вартості виконаних робіт до 6-ти місяців.

Як
вбачається із матеріалів справи, за виконані відповідачем ремонтні роботи    позивач перерахував на рахунок відповідача
відповідно платіжних доручень від 20.10.2006 року № 888 та від 27.10.2006 року
№ 902 кошти в загальній сумі 40 009 грн. відповідно до акту виконаних підрядних
робіт форми КБ-2В за жовтень 2006 року.

Однак,
проведеною ревізією виконання кошторису та фінансово-господарської
діяльності  позивача за період з
01.09.2005 року по 31.12.2006 року було встановлено факт завищення у акті ф. №
КБ-2В вартості виконаних робіт на суму 3883 грн. в зв'язку з безпідставним
включенням  відповідачем до акту коштів
на покриття  додаткових витрат,
пов'язаних з інфляційними процесами, про що вказується у акті ревізії  № 05-22/4 від 27.02.2007 року по результатах
ревізії.

Цей
факт підтверджується відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від
27.02.2007 року та гарантійному листі відповідача від 27.02.2007 року.  Крім того, на підтвердження факту завищення
вартості виконаних робіт відповідач перерахував позивачу 700 грн., що
підтверджується платіжною  квитанцією від
12.03.2007 року.

Відповідно
до статті  174 Господарського кодексу
України господарський договір є підставою для виникнення  господарських зобов'язань, які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння
відмова від зобов'язання  не
допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно
до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі -ГК України)
зобов'язання,  що виникає між  суб'єктами господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або
утриматися  від певних дій, а інший
суб'єкт  має право вимагати від зобов'язаної
сторони  виконання її обов'язку, є
господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але
таких,  які йому не суперечать.

Згідно
статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого)  без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.  Особа зобов'язана повернути майно і тоді,  коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

В  частині 2 статті 1212 ЦК України вказано, що
положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно
пункту 3 частини 3 вказаної статті
положення цієї глави застосовуються також до вимоги про повернення
виконаного однією із сторін  у
зобов'язанні.

Суд
прийшов до висновку, що позивач довів і належними доказами підтвердив факт  утримання відповідачем коштів в сумі 3 183
грн. без достатньої правової підстави. Отже,
за викладених  обставин позов підлягає
до задоволення у  неповернутій сумі 3 183
грн.

На підставі ст. 49 ГПК України  з відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу понесені останнім витрати на сплату державного мита в сумі 102 грн. та
118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виходячи
з викладеного, керуючись  ст. 49,
82-85  ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути
із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (20751, Черкаська область,  Смілянський район, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Управління житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Смілянської міської ради (20700, Черкаська область, м.
Сміла, вул. Севастопольська, 58,
ідентифікаційний код 25673697) кошти
в сумі 3 183 грн., 102 грн. витрат на сплату державного мита, 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
може бути оскаржене до Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду.

Суддя
А.Д.Пащенко