ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

за первісним позовом:          ЗАТ «Ензим»;

до:                              1. Державного департаменту інтелектуальної власності

Міністерства освіти і науки України;

2. СПД –фізичної особи Іванова Є.О.;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів:                    Іванов Є.О.

про:                                        визнання недійсним свідоцтва України № 33584 на знак для

товарів і послуг.

та

за зустрічним позовом          СПД –фізичної особи Іванова Є.О.;

до                                        ЗАТ «Ензим»;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача:                                        Управління промисловості та підприємництва Львівської

міської ради

про                                        зобов’язання вчинити дії.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          не з’явились.

Від відповідача1 :          не з’явились.

Від відповідача 2:          Іванов Є.О.

Від третіх осіб:          не з’явились.

На підставі статті 77 ГПК України справа була відкладена слуханням: з 15.04.2008 р. до 15.05.2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати свідоцтво України № 33584 на знак для товарів і послуг недійсним повністю; зобов’язати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України внести зміни до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно свідоцтва України № 33584 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»з мотивів, вказаних у позовній заяві.

СПД –фізична особа Іванов Є.О. у поданій до господарського суду зустрічній позовній заяві просить визнати актом недобросовісної конкуренції включення ЗАТ «Ензим»у своє найменування позначення «Ензим»; заборонити відповідачеві застосовувати в цивільному обороті своє найменування ЗАТ «Ензим»; зобов’язати Львівську державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію ЗАТ «Ензим»відповідно до ст. 8 Закону України «Про підприємництво».

До прийняття рішення по суті спору СПД Іванов О.Є. звернувся до господарського суду м. Києва із заявою про зміну предмета зустрічної позовної заяви, в якій просив додатково до раніше висунутих позовних вимог визнати установчі документи ЗАТ «Ензим»такими, що суперечать законодавству.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.03.2004 р. у справі № 12/455 первісний позов задоволено, а сто стіно зустрічних позовних вимог провадження по справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2004 р. рішення господарського суду м. Києва від 30.03.2004 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2004 р. рішення господарського суду м. Києва від 30.03.2004 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2004р. скасовано, а справу передано на новий розгулу до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.11.2004 р. справу № 12/455 прийнято до провадження, присвоєно номер 12/455-44/443 та призначено її до розгляду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.02.2005 р. призначено у справі судову експертизу об’єктів інтелектуальної власності.

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.10.2007 р. провадження по справі за первісним позовом в частині позовних вимог до СПД Іванова О.Є. та за зустрічним позовом припинено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України; в іншій частині первісний позов задоволено; визнано недійсним повністю свідоцтво України № 33584 на знак для товарів та послуг; Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України зобов’язано внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити необхідну офіційну публікацію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. рішення господарського суду м. Києва від 09.10.2007 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.03.2008 р. рішення господарського суду м. Києва від 09.10.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. змінено, скасувавши їх у частині припинення провадження у справі за позовом ЗАТ «Ензим»до СПД Іванова Є.О. та за зустрічним позовом СПД Іванова Є.О.; позовні вимоги ЗАТ «Ензим»до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України задоволено повністю; справу в частині зустрічного позову СПД Іванова Є.О. до ЗАТ «Ензим»передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва; в іншій частині рішення господарського суду м. Києва від 09.10.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.03.2008 р. справу № 12/455-44/443 прийнято до провадження, присвоєно номер 12/455-44/443-18/137 та призначено її до розгляду.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення Іванова Є.О., всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

За первісним позовом.

Позивач є власником свідоцтва України № 29803 на торговельну марку «ЛЬВІВСЬКІ ДРІЖДЖІ»(комбінована) для товарів та послуг 30, 35, 39 класів МКТП, а саме: клас 30 –дріжджі; дріжджі спресовані нелікарські; клас 35 –вивчання ринку; досліджування ринкове; рекламування; сприяння продажеві (посередництво); клас 39 – наймання автомобілів; доставляння товарів; експедування вантажів; зберігання товарів; наймання складів; пакування товарів; перевозіння, права на яку засвідчуються свідоцтвом України № 29803. Заявку № на зазначену торговельну марку позивач подав 15.09.2000 р. Дата реєстрації даного знака для товарів і послуг є 17.02.2003 р.

Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України зареєстровано торговельну марку «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»(комбінована) для товарів 30, 35, 39 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП), а саме: клас 30 –дріжджі; дріжджі спресовані нелікарські; клас 35 –сприяння продажеві (посередництво); клас 39 –доставляння товарів, а саме: дріжджів.

Відповідачем 1 видано відповідачу 2 свідоцтво України № 33584.

Заявку № на реєстрацію торговельної марки «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»(комбінована) до відповідача 1 відповідачем 2 подано 04.07.2002 р., тобто, пізніше, ніж подано заявку позивачем (15.09.2000 р.). Дата реєстрації даного знака для товарів і послуг за відповідачем 1 є 15.07.2003 р., що також є пізніше, ніж дата реєстрації знака для товарів і послуг за позивачем (17.02.2003 р.).

Причиною спору в даній справі стало питання про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 33584 від 15.07.2003 р. «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»(комбінована), виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України СПД –фізичній особі Іванову Є.О. з підстав невідповідності оскаржуваного позначення умовам надання правової допомоги.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги ЗАТ «Ензим»обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Частиною 1 статті 494 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом.

Відповідно до ст. 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законодавством.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»передбачено, що відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

На дату подання заявки на спірну торговельну марку (04.07.2002 р.) був чинним Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»з останніми змінами від 10.01.2003 р.

Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Абзацом 5 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»передбачено, що згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім’я іншої особи для однорідних товарів і послуг.

З метою з’ясування питань чи є торговельна марка «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»(комбінована) за свідоцтвом № 33584 схожою настільки, що її можна сплутати з торговельною маркою «ЛЬВІВСЬКІ ДРІЖДЖІ»(комбінована) за свідоцтвом України № 29803, а також чи можливе внаслідок її використання введення в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товар, необхідні спеціальні знання, господарським судом м. Києва була призначена судову експертизу об’єктів інтелектуальної власності.

Із висновку № 8545 від 02.02.2006 р. судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності вбачається, зокрема: 1) товари та послуги за класами 30, 35, 39 Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких зареєстрований знак для товарів і послуг «ЛЬВІВСЬКІ ДРІЖДЖІ»за Свідоцтвом України № 29803, є однорідними зі знаком на товари і послуги за класами 30, 35, 39 Міжнародної класифікації товарів і послуг, для яких зареєстрований знак для товарів і послуг «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»за Свідоцтвом України № 33584; 2) торговельна марка (знак для товарів та послуг) за свідоцтвом України № 33584 є схожою до ступеня змішування з торговельною маркою (знаком для товарів і послуг) за свідоцтвом України № 29803; 3) позначення «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ» за Свідоцтвом України № 33584 є схожим з позначенням «ЛЬВІВСЬКІ ДРІЖДЖІ»за свідоцтвом України № 29803 настільки, що може ввести в оману споживачів щодо товару або виробника у відношенні товарів (послуг) за класами 30, 35 та 39 МКТП.

Відповідно до пп. «а»п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 ГПК України).

З урахуванням матеріалів справи, висновку судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності а також того, що відповідачем 1 та відповідачем 2 не надано доказів, які б спростовували висновки експертизи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ЗАТ «Ензим»визнання недійсним свідоцтва України № 33584 на знак для товарів і послуг є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позначення «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»за Свідоцтвом України № 33584 є схожим з позначенням «ЛЬВІВСЬКІ ДРІЖДЖІ»за свідоцтвом України № 29803 настільки, що може ввести в оману споживачів щодо товару або виробника у відношенні товарів (послуг) за класами 30, 35 та 39 МКТП та знак «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»за Свідоцтвом України № 33584 не відповідає умовам надання правової охорони.

Окрім того, враховуючи те, що п. 2.3 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 10 від 10.01.2002 р. встановлено, що у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково і такі відомості відповідно до п. 1.3 даного Положення Держдепартамент повинен опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність», то позовні вимоги позивача щодо здійснення публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність»про внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг в частині визнання недійсним свідоцтва України № 33584 також підлягають задоволенню.

При цьому, Постановою Вищого господарського суду України від 04.03.2008 р. позовні вимоги ЗАТ «Ензим»до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України задоволено повністю.

За зустрічним позовом.

Державну реєстрацію ЗАТ «Ензим»було здійснено 30.12.1993 р., а перереєстрацію здійснено 07.07.1994 р. відділом реєстрацій господарських формувань і громадських організацій міської адміністрації Львівської міської ради народних депутатів, про що товариству видано Свідоцтво про державну перереєстрацію господарських формувань, реєстраційний номер 08123, підстава перереєстрації –ст. 8 Закону України «Про підприємництво».

ДП «Ензим»листом № 81/03/П від 22.03.2004 р. повідомив ЗАТ «Ензим»про те, що заперечень проти укладення угоди між ЗАТ «Ензим»та ДП «Ензим»про те, що сторони визнають право один одного та їх правонаступників на використання у своїх найменуваннях позначення «Ензим».

Спір у справі виник внаслідок того, що позивач за зустрічним позовом вважає актом недобросовісної конкуренції включення ЗАТ «Ензим»у своє найменування позначення «Ензим», яке також включене у своєму найменуванні ДП «Ензим».

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги СПД –фізичної особи Іванова Є.О. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму.

Згідно ч. 4 ст. 489 ЦК України особи можуть мати однакові комерційні найменування, якщо це не вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізують, та послуг, які ними надаються.

В матеріалах справи відсутні докази того, що використання ЗАТ «Ензим»та ДП «Ензим» у своїх найменуваннях позначення «Ензим»вводить в оману споживачів щодо товарів, які вони виробляють та (або) реалізують, та послуг, які ними надаються.

При цьому, ЗАТ «Ензим»здійснює свою діяльність в харчовій галузі, а ДП «Ензим»- у галузі мікробіології.

Окрім того, ДП «Ензим»не заперечує проти використання ЗАТ «Ензим»позначення «Ензим», що підтверджує лист підприємства № 81/03/П від 22.03.2004 р.

Статтею 27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»визначено, що справи про недобросовісну конкуренцію розглядаються Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями, у порядку, визначеному цим Законом.

Зі статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»вбачається, що саме до компетенції Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень віднесено прийняття обов’язкових рішень про визнання факту недобросовісної конкуренції тат припинення недобросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та регулюванням цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1-4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11-13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається (ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Враховуючи те, що відповідно до Закону України «Про Антимонопольний комітет України»сааме Антимонопольний комітет України наділений право розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України») та справи про недобросовісну конкуренцію розглядаються Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями, у порядку, визначеному цим Законом (ст. 27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції») і матеріалами справи не доведено порушення справи Антимонопольним комітетом України про недобросовісну конкуренцію або справи про порушення антимонопольного законодавства України ЗАТ «Ензим», то суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання актом недобросовісної конкуренції включення ЗАТ «Ензим»у своє найменування позначення «Ензим»є необґрунтованими.

Посилання позивача як на підставу для визнання установчих документів ЗАТ «Ензим»такими, що суперечать законодавству на те, що найменування товариства як складова частина його установчих документів суперечить чинному законодавству, а тому ці установчі документи суперечать законодавству суд вважає помилковими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Статут ЗАТ «Ензим»(нова редакція) затверджено загальними зборами акціонерів товариства протокол № 1 від 26.02.2003 р. та проведено його державну реєстрацію.

Згідно п. 1.1 Статуту ЗАТ «Ензим»товариство засновано згідно з рішенням засновників від 03.03.1994 р. шляхом перетворення суб’єкта підприємницької діяльності орендного підприємства «Львівський дріжджовий завод».

Повне найменування товариства: Закрите акціонерне товариство «Ензим», скорочене: ЗАТ «Ензим»(п. 1.4 Статуту).

Державну реєстрацію ЗАТ «Ензим»було здійснено 30.12.1993 р., а перереєстрацію здійснено 07.07.1994 р. відділом реєстрацій господарських формувань і громадських організацій міської адміністрації Львівської міської ради народних депутатів, про що товариству видано Свідоцтво про державну перереєстрацію господарських формувань, реєстраційний номер 08123, підстава перереєстрації –ст. 8 Закону України «Про підприємництво».

Отже, найменування товариства «Ензим»є складовою частиною Статуту ЗАТ «Ензим», зокрема, п. 1.4 Статуту затверджено дане найменування товариства, а, отже, визнавши найменування товариства «Ензим»таким, що суперечить законодавству, підлягає визнанню недійсним і Статут ЗАТ «Ензим».

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа, згідно ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Статут ЗАТ «Ензим»не є правочином в розумінні ст.ст. 202, 203 ЦК України, а тому не може бути визнаний недійсним на підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України.

З урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено такого способу захисту цивільних прав як визнання недійсним статуту закритого акціонерного товариства, то позовна вимога СПД Іванова О.Є. про визнання установчих документів ЗАТ «Ензим»такими, що суперечать законодавству задоволенню не підлягає.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовної вимоги СПД Іванова О.Є. про визнання установчих документів ЗАТ «Ензим»такими, що суперечать законодавству, то відповідно відсутні і підстави для скасування державної реєстрації ЗАТ «Ензим».

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Первісний позов задовольнити повністю.

2.          Визнати свідоцтво України № 33584 на знак для товарів і послуг «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ» (комбінований) недійсним повністю.

3.          Зобов’язати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (03680 МСП, м. Київ-35, вул. Урицького, 45, ) внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання свідоцтва України № 33584 на знак для товарів і послуг «ЛЬВІВСЬКІ ЕНЗИМИ»(комбінований) недійсним повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

4.          Стягнути з Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (03680 МСП, м. Київ-35, вул. Урицького, 45, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Ензим»(79014, м. Львів, вул. Личаківська, 232, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 9158 (дев’ять тисяч сто п’ятдесят вісім) грн.. 40 коп. витрат на оплату судової експертизи. Видати накази.

5.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6.          У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

7.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко

8.