Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2008 р. Справа №21/408-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Лакіза В.В., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Коваленко І.Є.

за участю представників сторін:

позивача –Крашевський К.В. дов. від 03.09.2007 р.,

1-го відповідача –не з’явився,

2-го відповідача –Банніков А.С. дов. №9 від 15.01.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача вх. № 3815Х/1-10 на рішення господарського суду Харківської області від 06.12.07 по справі № 21/408-07

за позовом Приватного підприємства "Юкон-А", с. Наталине

до 1.СТОВ "Каплунівське", с. Каплунівка

2.Головного управління юстиції в Харківській області, м. Харків

про визнання права на майно

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.12.2007 р. (головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Лаврова Л.С., суддя Інте Т.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права на майно, а саме на врожай озимої пшениці 2007р. з поля № VІІІ, площею 100(сто) га за адресою: СТОВ "Каплунівське" Краснокутського р-ну Харківської обл.; про зняття арешту та виключення з акту опису та арешту врожай озимої пшениці 2007р., зібраний з поля № VІІІ, загальною площею 100 (сто) га, яке знаходиться за адресою: СТОВ "Каплунівське" Краснокутського р-ну Харківської обл. на території Каплунівської сільської ради.

Позивач із рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з’ясуванні обставин справи.

Другий відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що вважає оскаржуване позивачем рішення господарського суду Харківської області законним та обґрунтованим, в зв’язку з чим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Перший відповідач в судове засідання 11.02.2008 р. не з’явився, відзив на апеляційну скаргу не надав. Враховуючи, що ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження, була направлена судом за адресою, зазначеною в матеріалах справи, судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю першого відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив суд визнати за позивачем право на майно, а саме на врожай озимої пшениці 2007р. зібраний з поля № VІІІ, площею 100(сто) га за адресою: СТОВ "Каплунівське" Краснокутського р-ну Харківської обл.; зняти арешт та виключити з акту опису та арешту врожай озимої пшениці 2007р. зібраний з поля № VІІІ, загальною площею 100 (сто) га, яке знаходиться за адресою: СТОВ "Каплунівське" Краснокутського р-ну Харківської обл. на території Каплунівської сільської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду договір застави майбутнього врожаю від 13 березня 2007 року з Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Каплунівське", відповідно до якого в якості забезпечення виконання зобов'язань, передбачених договорами купівлі-продажу від 22.06.2006р., від 10.09.2006 р. та додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу від 10.09.2006 р., СТОВ "Каплунівське" передає в заставу ПП «Юкон-А»майно - майбутній урожай озимих зернових урожаю 2007 року на площі 100 га, що знаходиться на полі під номером VIII на території Каплунівської сільської ради, згідно викопіровки із схеми посівів озимої пшениці СТОВ «Каплунівське».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між СТОВ "Каплунівське" (заставодавець) та ПП "Юкон-А" (заставодержатель) укладено договір застави майбутнього врожаю з посівних площ від 13.03.2007р.

Згідно з умовами розділу 1 договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за договором по п. 2.1 договору отримати відшкодування за рахунок вартості майна. Згідно з п. 2.1 підставою зобов'язання, забезпеченого заставою за цим договором є договір купівлі-продажу від 22.06.2006р. та договір купівлі-продажу від 10.09.2006р., додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу від 10.09.2006р. Загальний розмір забезпеченої заставою вимоги разом з ПДВ складає 54446,60 грн., згідно з п. 3.1 договору.

Відповідно до п. 4.1 договору предметом застави є майбутній врожай озимої пшениці 2007р., який заставодавець планує зібрати з поля № VІІІ, загальною площею 100 га, яке знаходиться за адресою СТОВ "Каплунівське" Краснокутського р-ну, Харківської обл., на території Каплунівської сільської ради.

З матеріалів справи вбачається, що підставою зобов'язання, забезпеченого заставою є договір купівлі-продажу від 22.06.2006р., за яким позивач (продавець по договору) зобов'язався передати СТОВ "Каплунівське" гербіциди на суму 45645,00 грн., в тому числі ПДВ. По накладній № 22.06 від 22.06.2006р. ПП "Юкон-А" передано СТОВ "Каплунівське" гербіциди на суму 45645,00 грн.

СТОВ "Каплунівське" отримав товар через свого представника, що діяв за довіреністю ЯЛА № 661538 від 22.06.2006р. та оплатив в сумі 41600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 128 від 23.06.2006р. на суму 16600,00 грн. та платіжним дорученням № 122 від 23.06.2006р. на суму 25000,00 грн. Зазначена оплата підтверджена ПП "Юкон-А" у відомості розрахунків між ПП "Юкон-А" та СТОВ "Каплунівське" (лист справи 110, Т-1).

Таким чином за договором купівлі-продажу від 22.06.2006р. заборгованість складає 4045,00 грн.

По договору купівлі-продажу від 10.09.2006р. продавець ПП "Юкон-А" зобов'язався передати покупцеві СТОВ "Каплунівське" протравитель "Раксіл Ультра" в кількості 25л. за ціною 459,00 грн. на суму 11475,00 грн. строк оплати сторони умовами договору не визначили.

Позивач (продавець по договору) передав СТОВ "Каплунівське" по накладній № 14.09 від 14.09.06р. протравитель "Раксіл Ультра" в кількості 25л. на суму 11475,00 грн. Перший відповідач товар прийняв через свого представника, що діяв за довіреністю серії ЯЛМ № 469546 від 14.09.2006р., доказів оплати суду не надано.

З вищевикладеного вбачається, що по зобов'язанням за договорами купівлі-продажу від 22.06.2006р. та від 10.09.2006р. забезпеченими заставою відповідачеві передано товар на загальну суму 57120,00 грн. (45645,00 грн.+11475,00 грн.), відповідачем здійснена оплата в сумі 41600,00 грн., решта складає суму 15520,00 грн. Таким чином, на час укладання договору застави майбутнього врожаю підставою зобов'язання забезпеченого заставою по договорам купівлі-продажу від 22.06.2006р. та від 10.09.2006р. складала сума 15520,00 грн.

Згідно п. 4.6. договору застави від 13.03.2007 р. у випадку невиконання зобов’язань за основними договорами і цим договором застави у заставодержателя виникає право звернення стягнення на заставлене майно, яке заставодавець зобов’язується задовольнити добровільно за письмовою вимогою протягом трьох днів з моменту його отримання. Об’єм вимог визначається на момент їх фактичного задоволення, виходячи з суми фактичної заборгованості заставодавця перед заставодержателем, а при посвідчені виконавчого напису - послуг нотаріуса.

Таким чином, об’єм вимог, тобто розмір фактичної заборгованості сторонами не був встановлений.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт звірки взаємних розрахунків станом на 13.03.2007р. не може бути належним доказом підтвердження суми загального розміру забезпеченого заставою, оскільки вказаний акт був складений сторонами з врахуванням всіх правовідносин між сторонами за договорами купівлі-продажу та видатковими накладними, які не були підставою забезпечення застави згідно з п. 2.1 договору від 13.03.2007р. застави майбутнього врожаю з посівних площ.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет заставі здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін) якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави публічних торгів встановлюється законом.

Відповідно до п. 5.2.6 договору застави майбутнього врожаю з посівних площ від 13.03.2007 р. у разі непогашення заставодавцем у встановлений основними договорами строк своєї заборгованості, погасити її шляхом звернення стягнення на майно –предмет застави, способом та у порядку, зазначеному Законом України «Про заставу»та положеннями цього договору. Пунктом 7.4 вказаного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет застави або його частини здійснюється за односторонньою письмовою заявою заставодержателя, яке відправляється або передається заставодавцю. Перехід права власності на предмет застави або його частини проходить у момент отримання заставодавцем письмового повідомлення від заставодержателя. Тим самим заставодавець підтверджує, що він згоден з тим, що перехід права власності на предмет застави або його частини до заставодержателя у випадку передбаченому цим пунктом договору, здійснюється з його волевиявлення, яке міститься в цьому пункті, та таких перехід права власності на предмет застави або його частини не вимагає будь-яких додаткових погоджень та оформлення відповідних документів між заставодавцем та заставодержателем.

Посилання позивача на акт приймання-передачі від 26.03.2007 р. як на наявність права власності на врожай озимої пшениці 2007 року на полі № VІІІ судова колегія вважає також необґрунтованими.

Пункт перший статті 334 Цивільного кодексу України встановлює, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак станом на 26.03.2007 р. майна: врожаю озимої пшениці ще не існувало. Крім того, наданий акт не є підтвердженням права власності позивача на майно, так як згідно ч. 2 ст. 585 Цивільного кодексу України з моменту передачі заставодавцем предмету застави заставодержателю виникає право на заставу, а не право власності на майно.

Таким чином, позивач не надав суду докази, які б підтверджували право власності на майно зазначене в позові.

З матеріалів справи також вбачається, що з 2006р. судами виносилися рішення про стягнення з СТОВ "Каплунівське" коштів. Постанова про арешт коштів боржника ДВС у Краснокутському р-ні Харківської обл. винесена 12.12.2006р., на підставі відкритих виконавчих проваджень здійснювалися виконавчі дії. В лютому 2007р. ДВС у Краснокутському р-ні Харківської обл. було винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та здійснювались виконавчі дії, в тому числі виносились постанови про арешт майна боржника.

На підставі постанови № 33/22/1/07 від 06.07.07р. заступника начальника ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з СТОВ "Каплунівське" передано на виконання до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області.

10 липня 2007 року державним виконавцем головного управління юстиції у Харківській області Банніковим А.С. було складений акт опису й арешту майна Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Каплунівське", який складено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Каплунівське".

Статтею 44 Закону України "Про виконавче провадежння" встановлено черговість задоволення вимоги стягувачів, а саме у разі недостатності суми, стягненої з боржника для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, ця сума розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги про стягнення з вартості заставленого майна, у другу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування шкоди та інше, в третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами, збір на обов'язкове пенсійне страхування та інше, у четверту - вимоги щодо податків і неподаткових платежів до бюджету та інші вимоги.

Виконання зведеного виконавчого провадження здійснювалось в порядку, встановленому ст.ст. 50, 52, 55 Закону України "Про виконавче провадження". Актом від 10.07.2007р. державного виконавця ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області здійснено опис та арешт майна боржника, в тому числі - поле № VІІІ першої польової сівозміни площею 100 га. Суду надані докази, що 11, 12 липня 2007р. згідно актів державного виконавця з поля № VІІІ першої польової сівозміни площею 100 га було вилучено 219,07 тон пшениці. За цінами, визначеними Харківською товарною біржею, довідка № 11-221 від 02.08.2007р., вартість вилученої пшениці складала близько 170000,00 грн., що значно перевищує розмір заборгованості ПП "Юкон-А".

Згідно з вимогами ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі:

виникнення права застави після винесення рішення про стягнення з боржника коштів;

коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Частиною 4 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачене, що при зверненні стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно та роз'яснює йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до даної норми закону, державним виконавцем           13.07.2007 р. за вих. №03-01/7207 в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено відповідне повідомлення на адресу заставодержателів, в тому числі на адресу Приватного підприємства "Юкон-А" (арк. справи 97, т. 1).

Крім того, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені, оскільки реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". З коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені ст. 43 цього Закону, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, кошти йому виплачуються у разі належного підтвердження права на заставлене майно. Після повного задоволення вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано суду належних доказів в підтвердження права вимоги на заставлене майно в розмірі, встановленому договором застави майбутнього врожаю з посівних площ від 13.03.2007р. в сумі 54446,00 грн., тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання права на майно - врожай озимої пшениці 2007р., зібраний з поля № VІІІ загальною площею 100 га та задоволення вимог в частині зняття арешту та виключення з акту опису та арешту врожаю озимої пшениці 2007р. зібраного з поля № VІІІ.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 06.12.07 по справі № 21/408-07 прийняте при належному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до діючого матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв’язку з чим, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.12.07 по справі № 21/408-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

суддя Лакіза В.В.

суддя Шепітько І.І.

Постанову підписано 18.02.2008 р.