ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2008 р.

Справа № 25/251-07-6387

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого: Петрова М.С.

Суддів: Разюк Г.П.

Андрєєвої Е.І.

(Відповідно із розпорядженням голови Одеського апеляційного господарського суду №10 від 15.01.08 р. для розгляду справи № 25/251-07-6387 у складі колегії суддів Петрова М.С. Колоколова С.І., Разюк Г.П. суддю Колоколова замінено на суддю Андрєєву Е.І.)

При секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:Кирплюк Д.В., довіреність № 1948/01 від 12.07.07 р.;

від відповідача: - Великий П.М., довіреність № 2984-4 від 29.08.07 р.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

на рішення господарського суду Одеської області від 21.11.2007 р.

по справі № 25/251-076387

за позовом Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (далі по тексту Держінспекція )

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (далі по тексту ТОВ “Інфокс”)

про стягнення 1187,53 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

08.08.2007 року Держінспекція звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ “Інфокс” про стягнення з останнього 1187, 53 грн. збитків спричинених викидом до акваторії Чорного моря стічних вод з перевищенням норм гранично допустимих забруднювальних речовин у період з 01.10.04 р. по 31.12.04 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21 листопада 2007 року (суддя Малярчук І.А.) у задоволенні позову Держінспекції відмовлено з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення №100171/05б від 14.03.05 р. не є належним доказом, підтверджуючим факт правопорушення водоохоронного законодавства з боку відповідача і спричинення ним збитків, оскільки він встановлює лише вчинення посадовою особою відповідача адміністративного правопорушення.

На думку місцевого господарського суду належним доказом, підтверджуючим порушення природоохоронного законодавства, відповідно з Інструкцією про порядок здійснення перевірок суб’єктів, що використовують водні ресурси або виконують господарську діяльність у межах водоохоронних зон, затвердженої наказом Держкомітету України по водному господарству від 29.01.2001 р. №22 (далі по тексту Інструкція Держводгоспу №22) є акт перевірки дотримання вимог водного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Держінспекція звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати оскаржене рішення та задовольнити позов, оскільки це рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Держінспекція посилається на те, що місцевий господарський суд при вирішенні спору по суті неправомірно застосував положення Інструкції Держводгоспу №22, так як відповідно із п.1.3 цієї Інстркуції її вимог повинні дотримуватися органи системи Держводгоспу України, до яких Держінспекція не відноситься.

За таких обставин Держінспекція вважає, що надані нею протокол, акти відбору проб, результати лабораторних аналізів, звіти про обсяги очищених стічних вод, оплата відповідачем первинної претензії є належними доказами, підтверджуючими порушення ТОВ „Інфокс” природоохоронного законодавства та спричинення шкоди навколишньому середовищу.

Скаржник також зазначає на те, що місцевий господарський суд дійшов безпідставного висновку щодо неправильності визначення Держінспекцією періоду та обсягу скиду стічних вод, так як це не оскаржується відповідачем та не є предметом даного спору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погодився із скаржником, що збитки спричинені ним викидом до акваторії Чорного моря стічних вод з перевищенням норм гранично допустимих забруднювальних речовин у період з 13.10.04 р. по 07.12.04 р. складають 961,12 грн.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

В жовтні-грудні 2004 р. Держінспекцією проведено перевірку водогосподарської діяльності СБО „Південна” філії „Інфоксводоканал” ТОВ „Інфокс” (далі по тексту СБО „Південна”) в ході якої 13.10.04 р., 10.11.04 р., 8.12.04 р. були відібрані в присутності представника відповідача проби морської води в районі скиду з СБО „Південна” (проба №1) та стічних вод з скидного каналу (проба №2), про що складені відповідні акти відбору проб за вказаними датами.

В результаті лабораторних аналізів, відібраних проб, Держінспекцією встановлено концентрацію забруднюючої речовини NO-2 (N) за:

13.10.04 р. в пробі №1 -0,011 мг/дм3, в пробі №2 –0,287 мг/дм3 при нормі 0,215 мг/дм3

10.11.04 р. в пробі №1 –0,007 мг/дм3, в пробі №2 –0,256 мг/дм3 при нормі 0,215 мг/дм3

08.12.04 р. в пробі №1 –0,009 мг/дм3, в пробі №2 –0,185 мг/дм3 при нормі 0,215 мг/дм3

що підтверджується результатами лабораторних аналізів №1059, №1171, №1299.

Із змісту лабораторних аналізів видно, що концентрація забруднюючої речовини NO-2 (N) у пробах №2 за 13.10.04 р. та 10.11.04 р. перевищує тимчасово узгоджений скид (ТУС).

Згідно ч.1 ст. 42, п.п. 3,4 ч.1 ст. 44 Водного кодексу України від 6 червня 1995 року N 213/95-ВР водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Водокористувачі зобов'язані: дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї.

Враховуючи вищенаведені лабораторні аналізи та вимоги ст.44 Водного кодексу України судова колегія вважає, що відповідач допустив порушення водного законодавства, а саме п.3 ст.44 Водного кодексу України.

Частиною 1, п.2 ч.3 ст. 110, ч.ч. 1,3 ст.111 Водного кодексу України від 6 червня 1995 року N 213/95-ВР передбачено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у забрудненні та засміченні вод. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів визначається відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18 травня 1995 року N 37 (далі по тексту Методика).

Так, ч.1, пп. 3 ч.2 п. 4.2. Методики передбачено, що відповідальність юридичних і фізичних осіб настає внаслідок порушення ними встановлених умов водокористування, а саме: перевищення затверджених нормативів і норм скидів забруднюючих речовин (г/куб.м).

За умовами п.4.8 Методики період з моменту підтвердженого протоколом, актом або поясненнями свідків початку скиду до його припинення, а також час самовільного користування вважається періодом порушення водоохоронного законодавства, за який стягуються збитки.

Як зазначалося вище Держінспекція відбирала проби морської води в районі скиду з СБО „Південна” та стічних вод з скидного каналу 13.10.04 р., 10.11.04 р., 8.12.04 р., тобто період порушення відповідачем водоохоронного законодавства тривав з 13.10.04 р. по 7.12.04 р. Останнім днем цього періоду є 7.12.04 р., оскільки 8.12.04 р. концентрація NO-2 (N) відповідала ТУС.

З журналу обліку стічних вод вбачається, що обсяги скинутих відповідачем стічних вод у період з 13.10.04 р. по 07.12.04 р. складають 6979830 м. куб.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що позивач помилково визначив обсяги скинутих відповідачем стічних вод у період з 01.10.04 р. по 31.12.04 р. у розмірі 11498700 м. куб.

Згідно із п.5.1.1. Методики об'єми скидів забруднюючих речовин та їх концентрації визначаються на підставі даних обстеження об'єктів та аналізу журналів обліку водоспоживання, водовідведення, роботи каналізаційних насосних станцій і т.п. з урахуванням вимог дозволів на спецводокористування та затверджених норм ГДС (ТУС). Визначені при цьому показники включаються в розрахункові формули.

З журналу обліку стічних вод вбачається, що обсяги скинутих відповідачем стічних вод у період з 13.10.04 р. по 07.12.04 р. складають 6979830 м. куб.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що позивач помилково визначив обсяги скинутих відповідачем стічних вод у період з 01.10.04 р. по 31.12.04 р. у розмірі 11498700 м. куб.

Відповідно із п. 5.1.4. Методики середня концентрація забруднюючих речовин в стічних водах за період порушення водоохоронного законодавства визначається з усієї сукупності відібраних і підданих хімічному аналізу проб стічної води і обчислюється за формулою (1).

С1 + С2 + ... + Сn

Сс = ------------------- (1)

n

де:

Сс - середня концентрація, приймається як розрахункова при визначенні збитків, г/куб.м.

С1 С2 ... Сn - концентрації забруднюючих речовини у відібраних пробах за період порушення водоохоронного законодавства, г/м.куб.

n - кількість відібраних проб.

Таким чином, середня концентрація забруднюючих речовин в стічних водах за період порушення відповідачем водоохоронного законодавства складає

0,287 + 0,256 + 0,185

Сс = -------------------------- = 0,242 (1)

3

Згідно із п.5.2.2. Методики збитки для наднормативних скидів визначаються за формулою (5).

Знад = V x T x (Сс.ф. - Сд) х E (0,003 х Аіхn) х & x 0,001

(5)

V - витрати зворотних вод, куб.м/год;

Т - тривалість наднормативного скиду, годин;

VхТ –об”єм скинутих зворотних вод

Сс.ф. - середня фактична концентрація забруднюючих речовин у зворотних водах, г/куб.м;

Сд - дозволена для скиду концентрація забруднюючих речовин, визначена при затвердженні ГДС(ТУС) г/куб.м. У разі скиду речовин, які відсутні в переліку допустимих для скиду, а фактична концентрація їх перевищує ГДК для водного об'єкта, що приймає зворотні води, в розрахунковій формулі Сд приймається рівним ГДК.

E - сума при (і) від 1 до m –у даному випадку не враховується

0,003 - базова ставка відшкодування збитків, в частках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, НМД/кг, (розрахована як середня вартість знешкодження різних забруднюючих речовин в долях неоподаткованого мінімуму доходів за одиницю маси речовини);

Аі - показник відносної небезпечності речовини, визначається з співвідношення 1/Сгдк;

де:

Сгдк - гранично-допустима концентрація цієї речовини згідно з СанПІН N 4630-88 або Узагальненим переліком ГДК шкідливих речовин для води рибогосподарських водойм.

У разі скиду речовин, для яких не встановлені рівні ГДК або орієнтовнобезпечні рівні впливу (ОБРВ), показник відносної небезпечності приймається рівним 100, а при ГДК - "відсутність" - 100000.

Для завислих речовин показник відносної небезпечності приймається рівним 0,3, а для підприємств, що експлуатують комунальні системи каналізації, - 0,1.

n - величина неоподаткованого мінімуму доходів громадян в одиницях національної валюти;

& - коефіцієнт, що враховує категорію водного об'єкта у відповідності з додатком N 2;

0,001 - коефіцієнт, що враховує розмірність величин.

Збитки за наднормативні скиди комунальними каналізаціями відшкодовуються у разі порушення технологічних режимів роботи очисних споруд, передбачених проектом у розмірі, який не повинен перевищувати 50% прибутку за послуги каналізації за час порушення природоохоронного законодавства (крім аварійних скидів).

Враховуючи вищезазначену формулу та наявні матеріали справи збитки спричинені відповідачем державі в результаті наднормативних скидів складають

Знад = 6979830 x (0,242 –0,215) х (0,003 х 1/002 х 17) х 2 x 0,001=961,12 грн.

Із зазначеним розрахунком погодився і скаржник.

З огляду на те, що відповідачем частка збитків у сумі 395,84 грн. вже сплачена, позов Держінспекції підлягає частковому задоволенню у сумі 565,28 грн.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні позову із посиланням на недоведеність позивачем позовних вимог помилково застосував до даних спірних правовідносин положення Інструкції про порядок здійснення перевірок суб’єктів, що використовують водні ресурси або виконують господарську діяльність у межах водоохоронних зон, затвердженої наказом Держкомітету України по водному господарству від 29.01.2001 р. №22, оскільки відповідно із п.1.3 цієї Інстркуції її вимог повинні дотримуватися органи системи Держводгоспу України, до яких Держінспекція не відноситься.

Відповідно із п.4.7 Методики факти скиду зворотних вод та забруднюючих речовин, а також погіршення якості води водного об'єкта встановлюються інспекторами інспекційних підрозділів органів Мінекоресурсів, громадськими інспекторами з охорони довкілля на основі спеціальних досліджень, результатів відомчого, державного лабораторного контролю або візуально з оформленням актів та протоколів встановленої органами Мінекоресурсів форми.

Таким чином, надані позивачем акти відбору проб, результати лабораторних аналізів є достатніми і належними доказами, підтверджуючими спричинення відповідачем збитків державі в результаті наднормативних скидів.

За таких обставин апеляційна скарга Держінспекції підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Одеської області –зміні на підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, позов Держінспекції слід задовольнити частково у сумі 565,28 грн.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог Держінспекції.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України задовольнити частково, рішення господарського суду Одеської області від 21.11.07 р. змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

„ Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (65039, м.Одеса, вул.Басейна, 5, р/р 00001 у АКБ “Імексбанк”, МФО 328384, ) на користь Держави Україна в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (Управління Держказначейства у м.Одеса, , р/р 0002, ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код платежу 101, код бюджетної класифікації 24062100) 565 грн. 28 коп. збитків.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (65039, м.Одеса, вул.Басейна, 5, р/р 00001 у АКБ “Імексбанк”, МФО 328384, ) на користь Державного бюджету України (ГУДКУ в Одеській області, , р/р 0008, МФО 828011, символ звітності 095, код бюджетної класифікації 22090200) 48 грн. 55 коп. держмита, 56 грн. 17 коп. витрат на ІТЗ судового процесу.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Видати наказ.”

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інфокс” в особі філії “Інфоксводоканал” (65039, м.Одеса, вул.Басейна, 5, р/р 00001 у АКБ “Імексбанк”, МФО 328384, ) на користь Державного бюджету України (ГУДКУ в Одеській області, , р/р 0008, МФО 828011, символ звітності 095, код бюджетної класифікації 22090200) 24 грн. 28 коп. держмита за розгляд апеляційної скарги.

3.Видачу наказів доручити господарському суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.С. Петров

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Е.І. Андрєєва