ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
лютого 2008 р.

Справа
№ 5/53

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

до відповідачів:  1)ТзОВ підприємство "Автопром",
вул. Марії Фортус, 36, м. Херсон,73000

2) Івано-Франківського
управління ВАТ"Державний ощадний банк", вул.Мазепи,14,
м.Івано-Франківськ, 76000

до третьої особи:  ЗАТ Страхова компанія "Галицька",
вул. Грушевського, 31, м.Івано-Франківськ, 76015

про розірвання договору
купівлі-продажу № 19 від 17.03.06р, розірвання кредитного договору № 218 від
15.03.06р. та договору застави від 28.03.06р.
та стягнення моральних та матеріальних збитків

Представники:

Від
позивача:  ОСОБА_2- представник,
(довіреність від 12.06.07р.)

Від
позивача:  ОСОБА_1 - підприємець,
(довіреність від 01.06.07р.)

Від І
відповідача:  Бабійчук О.А. -
представник, (довіреність від 12.04.07р.)

Від
ІІ відповідача:  Семчук О.І. - завідувач
юридичного сектору, (довіреність № 15/07 від 10.05.07р.)

Від
третьої особи:  Мислюк В.І. - комерційний
директор, (довіреність від 12.06.07р.)

СУТЬ
СПОРУ: заявлено позов про розірвання договору купівлі-продажу № 19 від
17.03.06р, розірвання кредитного договору № 218 від 15.03.06р. та договору
застави від 28.03.06р., переведення обов"язків боржника та заставодавця по
вказаних договорах на ТзОВ підприємство "Автопром", повернення  сплаченої за товар грошової суми та стягнення
моральних та матеріальних збитків.

Відповідач (ТзОВ підприємство
"Автопром")  проти позову
заперечує, посилаючись на його безпідставність, вказує на те, що позивач
експлуатував автобус з порушенням вимог технічної документації, зокрема вимог  щодо
максимального навантаження автобуса, звертає увагу на те, що
товарознавча експертиза та автотоварознавче дослідження не встановлює причину
несправності автобуса. Також відповідач заперечує щодо сплати відсотків за
користування кредитом та страхових внесків, посилаючись на недоведеність та
безпідставність вимог.

Відповідач  (Івано-Франківське управління
ВАТ"Державний ощадний банк") проти позову заперечує, посилаючись на
те, що позивач просить перевести обов"язки боржника за кредитним договором
№ 218 від 15.03.2006р. та договору застави від 28.03.2006р. на ТзОВ
підприємство "Автопром", але поскільки для цього необхідна
обов"язкова згода кредитора, то банк не дає згоди на заміну кредитора.

Третя особа (ЗАТ Страхова компанія
"Галицька")  проти позову
заперечує, посилаючись на закінчення договору страхування 28.03.2007р., а тому
повернення  страхової суми неможливе.
(Проте позивач ставить питання не про стягнення цієї суми з страхувальника, а
про стягнення її з відповідача по справі).

14.02.08р. до господарського суду
поступила заява  позивача про уточнення
позовних вимог, в якій він збільшує суму позовних вимог і просить стягнути з
продавця 158616 грн., що  становлять
вартість автобуса,  а також 61783 грн. 08
коп. прямих витрат, 11052 грн. витрат,
понесених ним в  зв"язку  ремонтом, 5554 грн. 60 коп. витрат по
сплаті  страховки, 1200 грн. оплата
роботи експерта, 1200 грн. оплати за реєстрацію автомобіля, 1000 грн. оплати за
перегон автобуса з місця купівлі, 20511 грн. оплата прямого кредиту по лютий
2007р., 806 грн. 64 коп. оплати
комісійних банку, 20413 грн. 84 коп. оплати  відсотків за користування кредитом (17%).
Також просить стягнути 312 000 грн. упущеної вигоди за 15 місяців простою з
розрахунку  середньоденної виручки 800
грн.  Просить  стягнути 35 тис. моральної шкоди, а також
перевести на відповідача обов"язки боржника та заставодавця по кредитному
договору та договору застави на суму: 96118 грн. основного боргу, несплаченого
боргу 17819 грн., відсотків 10498 грн. 03 коп., комісії 470 грн. 54 коп., пені
159 грн. 68 коп.

Відповідач (ТзОВ підприємство
"Автопром") подав суду клопотання, в якому просить  призначити повторну авто-технічну експертизу
автобуса марки ХАЗ  3250.02 і проведення
її доручити Одеському НДІСЕ та залучити
до участі у справі  спеціаліста  інженерного працівника  ТОВ "Автомобільний завод
"Віпос", м.Херсон, вул. Патона 4-Д, так як він має відповідну
кваліфікацію.  Висновок експертів
Львівського НДІСЕ відхиляє  повністю.

Суд вважає, що клопотання відповідача
не підлягає до задоволення, виходячи з слідуючого:

-
до подання   позовної заяви, в
зв"язку з неодноразовим виходом автобуса з ладу, позивач замовляв
товарознавче та автотоварознавче дослідження, результати якого були долучені до
позовної заяви.

На думку експерта, можливими
причинами неодноразових несправностей автобуса в період гарантійного терміну є
низька якість  комплектуючих та кузова
транспортного засобу, що відноситься до дефектів виробничого характеру. Відповідач
заперечував даний експертний висновок, посилаючись на його необгрунтованість.
За таких обставин, судом було призначено судову експертизу, проведення якої
було доручено  Львівському
науково-дослідному інституту судових експертиз. Питання, які були поставлені  експерту, сформовані відповідачем  по справі. Висновком  експертизи № 3216 від 12.12.2007р. вдруге
підтверджена вина виготовлювача в неякісності автобуса. Несправності є
наслідком відхилень від норм при виготовленні автобуса і не пов"язані з
умовами експлуатації досліджуваного автобуса чи то в гірській,  чи в рівнинній місцевості.  У суду немає підстав не приймати до уваги
даний висновок експертизи і призначати повторну за тих підстав, що в судді
відсутні  підстави сумніватись в
компетентності експертів, які проводили експертизу. Львівський НДІСЕ
знаходиться в регіоні діяльності господарського суду (Західний регіон) і всі
експертизи, що призначаються судом, проводяться Львівським НДІСЕ. Призначення
повторної експертизи значно затягне вирішення спору.

Розглянувши  подані клопотання позивача, суддя встановив,
що відповідно  до ст.22 ГПК України -
позивач вправі до прийняття рішення у справі змінити  підставу або предмет позову, збільшити розмір
позовних вимог,  відмовитись  від позову або зменшити розмір позовних
вимог. Позивач збільшив розмір позовних вимог, проте не оплатив  збільшені вимоги держмитом в сумі 740 грн.,
які належить достягнути з позивача в дохід державного бюджету.

Позов розглядається в обсязі
клопотання позивача від 14.02.08р.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши представників сторін, ознайомившись з висновком експерта Львівського
НДІСЕ № 3276 від 12.12.07р., розглянувши додатково подані матеріали та
клопотання, суддя встановив, що
між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 19
від 17.03.2006р., відповідно до якого позивач придбав у відповідача автобус
марки ХАЗ 3250.02 за 158616 грн. з оплатою вартості оформлення документів та
транзитного номера.

Згідно зі ст. 675 ЦК України -
товар, який продавець передає або зобов"язаний передати покупцю, має
відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві,  якщо інший момент визначення
відповідності  товару цим вимогам не
встановлено  договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути
встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару
(гарантійний строк).

Розділом 6 договору
купівлі-продажу від 17.03.2006р. регламентовано
гарантію товару та порядок гарантійного обслуговування.

Зокрема п. 6.2. договору встановлює,
що продавець представляє гарантію на проданий
покупцю товар на протязі року, але не більше 100 000 км. пробігу. До
товару покупцю продавець надав: акт прийому-передачі, довідку-рахунок, завірену
копію сертифікату відповідності та сервісну книжку.

Як вбачається з записів в сервісній
книжці позивача (власника автобуса) за період з 13.04.06р. по 14.11.2006р. ним
проводилось  26 ремонтів вузлів та
агрегатів  автобуса на суму 11082 грн., з
них 6 гарантійних ремонтів.  Вказане
свідчить про неякісність проданого товару, що додатково підтверджено і двома
експертними висновками.

Якщо продавцем надані гарантії щодо
якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що
вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил
користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної
сили (ст. 679 ЦК України).

Відповідачем по справі не
заперечується факт неодноразових  поломок
автобуса в період  гарантійного строку
експлуатації автобуса і ремонту цих поломок
представником відповідача.

Відповідно до ст. 708 ЦК України - у
разі  виявлення  покупцем протягом гарантійного або інших
строків, встановлених обов"язковими для сторін, правилами чи договором,
недоліків не застережених продавцем або фальсифікації товарів покупець має
право за своїм вибором:  1) вимагати від
продавця або виготовлювача безоплатного
усунення  недоліків товару або
відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення;
2) відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової
суми, що і зробив позивач.

Вимога позивача щодо переведення на
відповідача обов"язків позичальника і обов"язків по договору застави не
підлягає до задоволення з тих підстав, що відповідно до ст. 520 ЦК України -
боржник у зобов"язанні може бути замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора.  Позивач
є боржником обласного управління Ощадбанку стосовно позики і застави. У відзиві
на позов від 05.06.2007р. кредитор не дав згоди на таку заміну.

Згідно зі ст. 520 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї  з сторін у разі  істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке  порушення умов договору, коли внаслідок
завданої цим  шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач заявив до відшкодування
витрати на ремонт та упущену вигоду (дохід, який він би отримав, використовуючи
автобус для перевезення пасажирів з Івано-Франківська  до Верховини в сумі 320 тис. грн.). Суд не
заперечує проти відшкодування позивачу неотриманих доходів за рахунок
відповідача, виходячи з того, що відповідачем проданий позивачу товар
неналежної якості, проте не погоджується
з сумою доходу, яку вказав позивач. Враховуючи той факт, що в Звіті
суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку
ОСОБА_1за другий та третій квартал 2006р. - позивач показав дохід відповідно
20100 грн. та 22000 грн. , що за день становитиме 240 грн., а не 800 грн., як
вказав позивач. За таких обставин,
упущена вигода становитиме: 240 грн. х 450 днів = 107750 грн., яка
підлягає стягненню  з відповідача.

Стосовно  стягнення 35000 грн. моральної шкоди з
відповідача, то суд вважає, що вона не може бути стягнута з відповідача, так як
виходячи зі змісту ст.1167 ЦК України
позивач не доказав її наявності в розумінні цієї статті.

За таких  обставин, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позову, а саме:

- стосовно розірвання договору
купівлі-продажу від 17.03.06р. і поверненню відповідачу автобуса марки ХАЗ
3250.02  та стягнення з відповідача на
користь позивача 158616 грн., сплачених за цей автобус з підстав його  неякісності;

-
стягнення з відповідача на користь позивача 11052 грн. витрат на ремонт
автобуса , 107750 грн. збитків, які позивач поніс в результаті неотримання
доходів від експлуатації автобуса за умови його технічної  несправності.

На підставі ст.49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На
підставі вищесказаного та у відповідності до ст.   ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст.
520, 675, 679, 708 ЦК України, керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити
частково.

Розірвати
договір купівлі-продажу №19 від 19.03.2006р., укладений між ТзОВ підприємство
"Автопром" та підприємцем ОСОБА_1

Підприємцю
ОСОБА_1 повернути автобус марки ХАЗ 3250.02 ТзОВ підприємству
"Автопром", обов"язок по транспортуванню автобуса марки ХАЗ
3250.02 покласти на ТзОВ підприємство "Автопром".

Стягнути
з  ТзОВ підприємство "Автопром"
(вул.М.Фортус, 36, м.Херсон, код 31048021) на користь приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, інд. кодНОМЕР_1) - 158 616 грн. вартості автобуса, 11052 грн.
витрат, понесених на ремонт автобуса, 107 750 грн. упущеної вигоди, 2859,18
грн. державного мита та 118 грн. інформаційно-технічних послуг.

Наказ
видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, інд. кодНОМЕР_1) в дохід державного
бюджету м.Івано-Франківська 750 грн. державного мита.

Наказ
надіслати в ДПІ в м.Івано-Франківська після набрання рішенням законної сили.

В
решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

рішення підписане 22.02.08

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"

________________