ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.08                                                                                           Справа № 5/267-4665

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», за вих. №31/10-13412 від 28.12.2007 р.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.12.2007 р.

у справі № 5/267-4665 (суддя –Андрушків Г.З.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», м. Тернопіль

про стягнення 1947307,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мицько Р.М. –юрисконсульт (довіреність за №247/10 від 29.12.2007 р.);

від відповідача: Ловчук М.В. –провідний юрисконсульт (довіреність за №01/017 від 02.01.2008 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.12.2007 р. у справі №5/267-4665 частково задоволено позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м. Київ (надалі –Позивач) до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», м. Тернопіль (надалі –Відповідач) про стягнення 1 947 307,50 грн. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1549737,05 грн. боргу за поставлений природний газ, 6279,53 грн. пені, 222996,80 грн. втрат від інфляції, 46557,65 грн. –три відсотки річних, а всього 1825571,03 грн., розстрочивши виконання рішення в цій частині на 9 місяців зі сплатою рівномірно по місяцях: до 31.01.2008 р. –202841,22 грн.; до 29.02.2008 р. - 202841,22 грн.; до 31.03.2008 р. - 202841,22 грн.; до 30.04.2008 р. - 202841,22 грн.; до 31.05.2008 р. - 202841,23 грн.; до 30.06.2008 р. - 202841,23 грн.; до 31.07.2008 р. - 202841,23 грн.; до 31.08.2008 р. - 202841,23 грн.; до 30.09.2008 р. - 202841,23 грн., в решті позову - відмовлено.

Позивач –ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»- не погодившись з вищезазначеним рішенням в частині відмови в стягненні пені в повному об’ємі, інфляційних нарахувань та в задоволенні судом заяви Відповідача про розстрочку рішення на дев’ять місяців, подав апеляційну скаргу (вих. №31/10-13412 від 28.12.2007 р.) та доповнення до неї (вих. №31/10-381 від 18.01.2008 р.), в яких покликається на те, що рішення в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

-          суд, на думку Скаржника, не встановив обставин, з якими законодавець пов’язує право суду на зменшення штрафних санкцій у відповідності до ст. 233 ГК України;

-          судом не враховано того, що Відповідач не виконав зобов’язання в частині оплати вартості отриманого природного газу протягом березня 2006 р. і сума боргу вже знецінилась у лютому, а тому індекс інфляції необхідно нараховувати не виключно на суму основного боргу, а на суму основного боргу з врахуванням індексу інфляції. Таким чином Позивач вважає, що розрахунок збитків внаслідок інфляційних процесів, наведений в позовній заяві, відповідає вимогам закону;

-          судом при частковому задоволенні вимог Відповідача про розстрочку виконання рішення не взято до уваги вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», яким передбачені заходи, спрямовані на зменшення або розстрочення кредиторської та дебіторської заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу шляхом застосування механізмів списання, взаєморозрахунків, реструктуризації часткової оплати на умовах, визначених цим законом. Виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суд Тернопільської області по даній справі буде зупинено на строк дії процедур, передбачених вищезазначеним законом. Тобто, фактично боржнику на законодавчому рівні надано відстрочку виконання рішення.

Дані обставини, на думку, Скаржника, є безумовною підставою для часткового скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового в цій частині, яким останній просить щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань задоволити позов в повному обсязі та відмовити ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»в наданні розстрочки виконання рішення суду.

Відповідач –ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»- у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №01/187 від 04.02.2008 р.) та його представник в судовому засіданні заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись при цьому на те, що судом вірно застосовано норми чинного матеріального права, а саме положення ст. ст. 549-551,625 ЦК України та ст. ст. 231, 232 ГК України, оскільки судом не звільнено Відповідача від належних до сплати штрафних санкцій, а лише зменшено їх суму, керуючись приписами п. 3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України. Щодо інфляційних витрат, то суд прийшов до вірного висновку із застосуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, що інфляційні нараховуються тільки на суму боргу. Даний факт підтверджується листом Верховного суду України від 03.04.1997 р. №62-97р, згідно якого у випадку коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, зроблених в різний період, кожен внесок перемножується на індекс інфляції відповідного періоду, результати підсумовуються. При розстрочці рішення суд керувався реальністю виконання судового рішення та п.6 ст. 83 ГПК України, згідно якого господарському суду надано право розстрочити виконання рішення суду, що й вірно зроблено судом. Крім цього, основна сума боргу в розмірі 1 549 737,04 грн. Відповідачем сплачена, що підтверджується платіжним доручення №23 від 24.12.2007 р., а тому останній просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про часткову невідповідність рішення Господарського суду Тернопільської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

19.12.2005 р. Дочірньою компанією «Газ України»НАК «Нафтогаз України»(«Постачальник») та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»(«Покупець») укладено договір на постачання природного газу за №06/05-1894 (Т-1 а.с.21-22).

На виконання умов вищезазначеного договору «Постачальник»за період з січня по грудень (включно) 2006 року поставив Покупцеві природний газ виключно для подальшої реалізації бюджетним установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (п.1.3 даного договору) в об’ємі 25 417,518 тис. куб. м. на загальну суму 7892399,27грн., що підтверджується актами подачі-приймання природного газу за кожний місяць 2006 року, підписаними представниками сторін та завіреними печатками компанії та товариства (Т-1, а.с.29-40).

У відповідності до п.6.1 Договору розрахунки за газ здійснюються “Покупцем” (відповідачем по справі) грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки, а остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання –передачі газу (за звітний місяць) до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України (ст.175 ГК України) - зобов’язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно ст. 526 ЦК України (ст. 193 ГК України) зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ВАТ «Тернопільгаз»свої зобов’язання не виконало в повному обсязі, що призвело до виникнення боргу перед Позивачем в розмірі 1549737,05грн., що підтверджується розрахунком (а.с.15-19).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач суму основного боргу за Договором №06/05-1894 від 19.12.2005 р. в розмірі 1 549 737,05 грн. визнає в повному обсязі, про що зазначає у відзиві на позовну заяву (Т-1, а.с.53-55), а відтак місцевим господарським судом правомірно стягнуто основну суму заборгованості.

Крім цього, судова колегія зазначає, що Відповідачем сплачено основну суму боргу в розмірі 1 549 737,05 грн., що підтверджується платіжним доручення №23 від 24.12.2007 р. (Т-2, а.с.42, після прийняття рішення місцевим господарським судом)).

У відповідності до п.7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов’язань по даному договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що згідно розрахунку, поданого в позовній заяві (Т-1, а.с.2-10) становить 46 557,65 грн. річних та 225 422,11 грн. інфляційних. Крім цього, в пункті 7.2 Договору зазначено, що Покупець (Відповідач) сплачує на користь Постачальника (Позивача) також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, що з розрахунку, поданого в позовній заяві (Т-1, а.с.2-10) становить 125 590,69 грн.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 2425, 41 грн. інфляційних нарахувань задоволенню не підлягають як нараховані безпідставно, оскільки здійснені на суму боргу з сумою інфляційних нарахувань за попередні періоди, тоді як стаття 625 ЦК України передбачає нарахування інфляційних тільки на суму боргу. Відтак, суд прийшов до вірного висновку про часткове задоволення вимог про стягнення інфляційних витрат в сумі 222 996,80 грн. Також, судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 46557,65 грн. у відповідності з вимогами ст.625 ЦК України.

У відповідності до пунктом 7.2 Договору Покупець (Відповідач) сплачує на користь Постачальника (Позивача) також пеню, яка згідно розрахунку становить 125 590,69 грн.

Судова колегія прийшла до висновку, що місцевий господарський суд керуючись п. 3 ст. 551 ЦК України, п.1 ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК України безпідставно зменшив розмір пені до 5 %, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У відповідності до п.2.4 роз’яснень ВАСУ від 29.04.1994 р. №02-5/293 «Про деякі питання застосування майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов’язань», - вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Місцевим господарським судом встановлено, що заборгованість за спожитий природний газ виникла в зв’язку з важким фінансово-економічним станом товариства внаслідок великої дебіторської заборгованості, яка станом на 30.09.2007 р. становить 121 183,0 грн., а збитки по товариству на цю ж дату становлять 13 941,0 тис. грн., про що свідчить баланс та звіт про фінансові результати ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз». Поряд з цим місцевим господарським судом не дано оцінку збиткам кредитора, який несе витрати в зв’язку з не оплатою Відповідачем за поставлений газ. Отже, в порушення вимог ст. 233 ГК України судом з’ясовані збитки, боржника а не кредитора.

Відтак, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що вимоги Позивача в частині стягнення пені в сумі 125 590,69 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки такі є обґрунтованими і документально доведеними.

Щодо розстрочення виконання рішення , судова колегія погоджується з доводами апелянта, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, для застосування передбачених цією нормою заходів, необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

В клопотанні про розстрочку виконання рішення, викладеному у відзиві на позов (Т-1, а.с.53-55), Відповідач зазначає як на підставу для розстрочки рішення важкий фінансовий стан, наявність значної суми дебіторської заборгованості за поставлений природний газ та його транспортування, невідповідність діючих тарифів на постачання та транспортування газу тощо.

Зі змісту ст. 121 ГПК України, вбачається, що заборгованість боржника, його важкий фінансовий стан не є підставою для розстрочення (або відстрочення) виконання рішення.

Розстрочення або відстрочення рішення можливе лише у виняткових випадках, та при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, які як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника Позивача, відсутні.

З пояснень представників сторін, вбачаєтся, що ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»включено до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості (наказ Міністерства палива та енергетики України №568 від 10.11.2005 р.).

У відповідності до положень Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»передбачені заходи, спрямовані на зменшення або розстрочення кредиторської та дебіторської заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу шляхом застосування механізмів списання, взаєморозрахунків, реструктуризації, часткової оплати на умовах, визначених цим Законом.

В зв’язку з цим у ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»внесено зміни, згідно яких виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у випадках, зокрема, внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Тобто на строк дії даної процедури зупинено здійснення будь-яких заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду відносно підприємства паливно енергетичного комплексу.

З огляду на вищенаведені обставини, судова колегія прийшла до висновку про недоцільність розстрочки виконання рішення.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині стягнення пені та скасування розстрочки виконання рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»- задоволити частково.

2.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.12.2007 р. у справі №5/267-4665 скасувати в частині зменшення розміру пені та розстрочки виконання рішення, в цій частині прийняти нове рішення.

3.          Позовні вимоги ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»в частині стягнення пені в сумі 125 590,69 грн. задоволити в повному обсязі. Стягнути з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»на користь ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»125 590,69 грн. пені.

4.          Відмовити ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз»у наданні розстрочки виконання рішення.

5.          Судові витрати по розгляду позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7.          Справу №5/267-4665 повернути Господарському суду Тернопільської області .

Головуючий суддя                                                                      Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська