ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.08 р.
Справа № 39/26пн

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання
Бахрамовійй А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

За позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1м. Донецьк

До відповідача: Комунального
підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк

про: визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Малюк Л.В. за
довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом
до відповідача, Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька” м. Донецьк, про визнання права власності на вбудоване нежитлове
приміщення, загальною площею 90,3 кв.м., що розташоване за адресою:АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір купівлі-продажу від 16.01.2008 р. реєстр № 60, витяг з
державного реєстру правочинів № 5301640 від 16.1.2008 р., витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно № 17412809 від 18.01.2008 р., рішення
господарського суду Донецької області від 23.08.2007 р. по справі № 39/262пн,
лист від 03.09.2007 р., витяг про реєстрацію права власності № 15912231 від
113.09.2007 р., технічний паспорт від 25.01.2008 р.,

Відповідач проти позову заперечив,
посилався на відсутність у позивача правоустановчих документів на спірну
будівлю, а також порушення ним порядку реконструкції об'єктів нерухомості.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський
суд встановив.

16.01.2008 р., в порядку,
передбаченому статтями 655-697 ЦК України, між продавцем громадянином ОСОБА_2
та покупцем, приватним підприємцем ОСОБА_1,
укладено договір купівлі-продажу реєстр. № 60, відповідно до якого
останній набув права власності на АДРЕСА_1 площею 41,4 кв.м. Означений договір
купівлі-продажу згідно статті 657 ЦК України укладено у письмовій формі та
посвідчено приватним нотаріусомОСОБА_3

В порядку статті 182 ЦК України та
згідно вищезазначеного договору, право власності позивача на вказаний об'єкт
виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору -з
16.01.2006 р.

Таким чином, виходячи зі змісту
норм статей 316-317, 328 ЦК України -Підприємець є добросовісним набувачем та власником
спірного приміщення, отриманого на підставах, що передбачені договором та не
заборонені законом.

Крім того, згідно рішення
господарського суду Донецької області від 23.08.2007 р., позивач є власником
вбудованого нежитлового приміщення площею 45,6 кв.м., що розташоване за
адресою:АДРЕСА_1

Рішення у даній справі набуло
законної сили, та є чинним.

Згідно приписів ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу,  який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи -є
преюдиціальними та не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких
беруть участь ті самі сторони.

Право власності на вказаний об'єкт
в порядку, визначеному ст. 182 ЦК України,
Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від
07.02.2002р., зареєстроване за позивачем
КП “БТІ м. Донецька”, про що свідчить витяг про реєстрацію права
власності № 15912231 від 113.09.2007 р.

Позивач самочинно здійснив перебудову
існуючих об'єктів внаслідок чого утворилося нове приміщення, яке перестало бути
житловим, про що свідчить технічний паспорт БТІ та технічний висновок АТЗТ
„Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”, згідно якого Приміщення
не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будівлі” і має експлуатуватися
лише як нежитлова споруда, крім того, реконструйоване приміщення відповідає
розробленому проекту та діючим будівельним нормам та правилам.

Виходячи з норм частини 2 статті 7
Житлового кодексу Української РСР, непридатні для проживання жилі приміщення,
переобладнуються для використання в інших цілях. З огляду на наведене, позивач,
з метою реалізації власних прав на користування спірним приміщенням, проживання
у якому на теперішній час є неможливим, а також в порядку реалізації права на
свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями 41-42 Конституції
України і статтями 317-319 ЦК України, здійснив переобладнання придбаної
квартири. Ідентифікація цього нового об'єкту нерухомості, а також відповідність
спірного приміщення існуючим санітарним, вогнетривким та будівельним нормам та
правилам, факт задовільного стану приміщення, та факт непогіршення стану
несучих конструкцій будинку внаслідок перебудови -визначені низкою документів,
у тому числі технічним висновком АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство
„Донбасреконструкція” з додатками та технічним паспортом комунального
підприємства „Бюро технічної інвентаризації міста Донецька”.

З огляду на наведене, означене
право власності позивача на спірне приміщення виникло на законних підставах,
тому суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну
нерухомість. Статус спірної нерухомості як нежитлового приміщення, витікає з
технічного висновку АТЗТ „Проектно-виробниче підприємство „Донбасреконструкція”
та технічного паспорту комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації
міста Донецька”, за змістом яких цільовим призначенням Приміщення не може бути
проживання громадян. Вказане в порядку частини 4 статті 4 Житлового кодексу
Української РСР означає, що Приміщення у будь-якому разі не відноситься до
житлового фонду і за висновком суду є нежитловим.

За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК
України, ст. 115 ГК України володіння майном вважається правомірним,  якщо інше прямо  не  випливає  із
закону  або  незаконність
набуття  права власності не
встановлена судом.

Оскільки згідно змісту позовних
вимог та наданих матеріалів, відповідач не здійснює фактичних дій щодо
переведення спірного приміщення у нежитловий фонд та формально не дає дозволу
на його переобладнання, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися
до суду за захистом свого права власності, оскільки порушується право позивача
щодо використання такого приміщення у підприємницькій діяльності, як елемент
речового права власності.

З огляду на наведене, враховуючи,
що в матеріалах справи відсутні будь-які докази неправомірності набуття
позивачем права власності на спірне майно, позовні вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на вбудоване нежитлове приміщення, загальною
площею 90,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати за клопотанням
позивача покладаються на нього.

На підставі вищенаведеного, згідно
ст. ст. 328, 376 ЦК України, ст. 115 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 43,
49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1м. Донецьк - задовольнити.

Визнати за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 м. Донецьк право власності на вбудоване нежитлове
приміщення, загальною площею 90,3 кв.м., що розташоване за адресою:АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Морщагіна Н.С.