ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті позовної заяви

09 лютого 2008 р. Справа № 14/5-08/02-2

Суддя господарського суду Залімський І.Г., розглянувши матеріали

за позовом:ТОВ "Мегасервіс", м. Вінниця

до:Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці, м. Вінниця

про стягнення 5523,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла позовна заява №15 від 07.02.2008р. ТОВ "Мегасервіс" до Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці про стягнення 5523,81 грн. як компенсації виплаченої працевлаштованому позивачем заробітної плати.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що в її прийнятті слід відмовити з наступних підстав.

Зазначивши в якості відповідача центр зайнятості, який є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, позивачем не дотримано встановлених законодавством правил підвідомчості даної категорії спору.

Так, відповідно до ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Разом з тим, згідно п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовимй спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня просадова чи службова орсоба або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень –є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно ж до ст. 8 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Отже Фонд , його виконавчі дирекції, їх робочі органи виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що відповідач за даним позовом –центр зайнятості – є суб‘єктом владних повноважень в розумінні ст. 3 КАСУ.

Крім того, заявивши вимогу про компенсацію Ленінським районним центром зайнятості м. Вінниці виплаченої працевлаштованому заробітної плати, позивач посилається на укладений між сторонами договір №171-07 від 10.04.2007р.

Проте, як вбачається із тексту вказаного договору, він за своїм юридичним змістом є не цивільно-правовим, а адміністративним договором, оскільки права та обовязки сторін у ньому випливають із владних управлінських функцій суб‘єкта владних повноважень –центра зайнятості, який є однією із сторін угоди.

Так, згідно умов договору №171-07 позивач у відповідності до затвердженого наказом Мінпраці №1 від 10.01.2001р. Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, зобовязаний звітувати перед відповідачем щодо нарахованої і виплаченої заробітної плати, в той час як останній, виконуючи свої владні повноваження, має право призупиняти виплату роботодавцю дотацій. Тобто, істотні умови договору №171-07 визначені у вказаному Порядку затвердженому наказом №1 від 10.01.2001р.

До того ж, пунктом 1.1. договору визначено, що надання дотацій для покриття витрат на заробітну плату працевлаштованого проводиться і ст. 30 Закону України ”Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового соціального страхування на випадок безробіття, а не за рахунок власних оборотних активів центру зайнятості, як субєкта господарювання.

Таким чином, на даний спір поширюється компетенція адміністративних судів і він має розглядатися в порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом.

Виходячи із субєктного складу сторін та враховуючи предмет спору, дана позовна заява не підлягає розгляду господарським судом.

Також слід зауважити, що господарським судом відмовлено у прийнятті позовної заяви між тими ж сторонами, про той же предмет спору з тих же підстав, про що винесено ухвалу від 11.12.2007р. № 11/40-07/02-2. Вказаною ухвалою повернуто судові витрати сплачені згідно платіжних доручень № 1307 від 05.12.2007р., № 1273 від 04.12.2007р. та № 1272 від 04.12.2007р.. Враховуючи, що дані платіжні доручення додані і до позовної заяви №15 від 07.02.2008р., судові витрати не підлягають поверненню.

Враховуючи наведене, в прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

У прийнятті позовної заяви № 15 від 07.02.2008р. на 3 аркушах відмовити.

Позовні матеріали на 98 аркушах повернути позивачу.

Суддя