ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

02 грудня 2008 р.           Справа 14/118-08

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г. при секретарі судового засідання Петрук О.А., розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альхім", вул. Київська, 8, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька підшипникова компанія", вул. Тарногродського, 46, м. Вінниця, 21022

про стягнення 19 778,88 грн.

За участю представників сторін :

позивача : Бєдна О.Д., представник за дорученням

відповідача : не з"явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю"Вінницька підшипникова компанія" 19 778,88 грн., в тому розрахунку 18538,67 грн. заборгованість з урахуванням індексу інфляції 18538,67 грн., штрафні санкції 980,96 грн., 259,25 грн. 3% річних.

Ухвалою від 06.11.2008 р. порушено провадження у справі з призначенням судового засідання на 02.12.2008 р.

На визначену дату відповідач не з'явився, свого повноважного представника не направив, про причини неприбуття не повідомив, витребуваних ухвалою суду доказів не подав. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином про що свідчить вихідна кореспонденція суду № 10373-10375 від 07.11.08 р., крім того, конверт з копією ухвали до суду не повертався, що був розцінений судом як належний доказ повідомлення відповідача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представником позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку наданим доказам, в судовому засіданні встановлено наступне.

Починаючи з червня 2005 року по жовтень 2007 р. позивачем на бездоговірній основі здійснено продаж хімічної продукції відповідачу на загальну суму 644 718,84 грн., що підтверджується рахунками-фактури, видатковими накладними та довіреностями відповідача на отримання поставленої продукції (а.с. 11-108).

Відповідач ж свої зобов’язання щодо оплати за поставлену продукцію виконав частково, сплативши за отримане 627668,62 грн., що засвідчується копіями банківських виписок наданими позивачем (а.с. 117-162).

З метою врегулювання взаємовідносин, 30.08.2007 року між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) було укладено договір № 95, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альхім" зобов'язується продати хімічну продукцію, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька підшипникова компанія" прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до п.1.1.2. договору № 95 від 30.08.2007 р. вартість та кількість товару визначається сторонами в кожному окремому випадку.

Пунктами 3.1 та 3.2 вказаного договору передбачено, що покупець оплачує кожну поставлену продавцем партію товару відповідно до ціни вказаної в накладній та рахунку. Відстрочка платежу складає 45 календарних днів по факту поставки.

На виконання умов вказаного договору позивачем відповідно до накладної № РН-0001161 від 19.10.2007 р. було поставлено на адресу відповідача продукцію на суму 21 238 грн., яка вчасно не була оплачена відповідача.

21.02.2008 р. відповідачу була надіслана вимоги № 53, якою позивач, посилаючись на умови договору № 95 від 30.08.2007 р., просив на протязі 10-ти календарних днів погасити існуючу заборгованість по вказаному договору.

Відповідно до наданих до справи банківських виписок відповідачем було погашено існуючу заборгованість за продукцію поставлену на умовах договору № 95 від 30.08.2007 р. Даний факт також підтверджено в судовому засіданні представником позивача.

Таким чином, судом встановлено, що станом на день розгляду справи в господарському суді Вінницької області у ТОВ"Вінницька підшипникова компанія" існує заборгованість за продукцію отриману на бездоговірній основі від ТОВ "Альхім" у період з червня 2005 року по жовтень 2007 р. в сумі 17050,20 грн., що також стверджується актом звірки розрахунків між сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 202, ст. 205 та ст. 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

До того ж, положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в сумі 17050,20 грн.

Крім суми основного боргу позивач заявив до стягнення 1488,46 грн. інфляційних втрат, 980,96 грн. штрафних санкцій та 259,25 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.ст. 546, 547, 548 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 1488,46 грн. інфляційних втрат та 259,25 грн. 3% річних підлягають задоволенню. В частині ж стягнення 980,96 грн. штрафних санкцій суд приходить до висновку про безпідставність заявлення їх до стягнення, враховуючи, що сума боргу в розмірі 17050,20 грн., за прострочення виплати якої нараховані вказані штрафні санкції, виникла в наслідок поставки продукції, що здійснювалась на бездоговірній основі у період з червня 2005 р. по жовтень 2007 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 17050,20 грн. суми основного боргу, 1488,46 грн. інфляційних втрат та 259,25 грн. 3% річних є обґрунтованим, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства.

В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення грошового зобов’язання в сумі 980,96 грн. слід відмовити

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст. 82-84, 115, 116 ГПК України -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька підшипникова компанія" (вул. Тарногродського, 46, м. Вінниця, 21022, р/р 66 у філії "Вінницького центрального відділення Промінвестбанку", МФО 302571, ідентифікаційний код 33088946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альхім" (вул. Київська, 8, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08132 , р/р 8632 в КО Ф-Я АКБ "Укрсоцбанк", м. Вешневе, МФО 321013, ідентифікаційний код 32740136) 17050,20 грн. (сімнадцять тисяч п’ятдесят грн. 20 коп.) основного боргу, 1488,46 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім грн. 46 коп.) інфляційних втрат, 259,25 грн. (двісті п’ятдесят дев’ять грн. 25 коп.) три відсотки річних, 187,97 грн. (сто вісімдесят сім грн. 97 коп.) витрат на державне мито та 112,15 грн. (сто дванадцять грн. 15 коп.) судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення направити сторонам.

Суддя Залімський І.Г.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 08 грудня 2008 р.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу