ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.08р.

Справа
№ 27/203-08(18/62-07)

За
позовом Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи -підприємцяОСОБА_2,
м. Дніпропетровськ

про стягнення шкоди та заборгованості

Суддя Татарчук В.О.

Секретар Дякун А.І.

Представники:

від позивача -ОСОБА_3.
дов. від 31.05.07р., ОСОБА_1 пасп. НОМЕР_1

від відповідача -не
з'явився

Суть спору:

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 (далі підприємець ОСОБА_1) звернулася з позовом до
фізичної особи -підприємцяОСОБА_2 (далі підприємець ОСОБА_2.) про стягнення
41516грн. вартості втраченого майна, 1000грн. заборгованості по орендній платі,
927,48грн. заборгованості за електроенергію, 140,85грн. заборгованості за
послуги телефонного зв'язку і 683,75грн. витрат на проведення експертизи.

В
ході вирішення спору позивач збільшив вимоги, вказавши на необхідність
стягнення з відповідача 41516грн. -матеріальної шкоди, 1068,33грн.
-заборгованості з комунальних платежів, 11000грн. -відшкодування неодержаних
доходів, 683,75грн. -витрат на проведення незалежної оцінки завданого збитку
приміщенню, 346,82грн. -витрат на поїздку на засідання до Вищого господарського
суду України, 5000грн. -завданої моральної шкоди та судові витрати по справі.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що:

-          в порушення п.п.4.1, 4.2 договору
оренди №1 від 01.06.06р. відповідач не забезпечив за свій рахунок збереження,
цілісність орендованого приміщення і здав таке приміщення в суборенду без
письмової згоди орендодавця;

-          приписами ст.773 ЦК України наймач
зобов'язаний користуватися річчю відповідно до умов договору;

-          встановлення гр. Гуслистим Р.Л. з
дозволу відповідача, гральних автоматів, без погодження з орендодавцем
приміщення є порушенням положень договору та ст.774 ЦК України;

-          пунктом 4.1 договору оренди чітко
передбачений обов'язок орендаря вчасно усувати за свій рахунок пошкодження
орендованого приміщення, відшкодування орендодавцю шкоди від пожежі та інших
негативних явищ, що виникли в результаті діяльності орендаря;

-          розмір шкоди, завданої торгівельним
кіоскам внаслідок пожежі складає 41516грн., витрати на проведення експертизи
-659,75грн., сума коштів у зв'язку з копіюванням документів -24грн.,
заборгованість з комунальних платежів - 1068,33грн., сума неодержаних доходів
-11000грн., витрати на поїздку на засідання Вищого господарського суду України
по даній справі -346,82грн.;

-          на підставі ст.23 ЦК України з
відповідача слід стягнути 5000грн. моральної шкоди, оскільки знищення власності
позивача завдало останньому душевних страждань.

Відповідач
у відзиві заперечує проти позову, посилаючись на:

-          відсутність доказів вини орендаря у
виникненні пожежі;

-          наданий позивачем висновок щодо
розміру завданої шкоди не може бути належним доказом по справі, оскільки ТОВ
«Ратекс»не мало права проводити оцінку збитків і оцінювач не мав доступу до
об'єкту обстеження до пожежі.

Представник
відповідача в судові засідання не з'явився. Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника відповідача, так як останній був належним
чином повідомлений про час та місце судових засідань.

В
судовому засіданні 21.10.08р. за згодою представників позивача було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, господарський
суд, -

встановив:

01.06.06р.
між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1(Орендодавець) та фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_2(Орендар) було укладено договір оренди нежитлового
приміщення № 1.

Згідно
з п.1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне
користування нежитлове приміщення розташоване у м. Дніпропетровську по вул.
Маршала Малиновського, буд.44 (перший поверх комплексу торгівельних кіосків)
загальною площею 30кв.м., для здійснення діяльності, передбаченої статутом
орендаря.

Торгівельні
кіоски, що передані в оренду згідно вказаного договору, належали  підприємцю ОСОБА_1 на праві власності
відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2002 року, укладеного з ТОВ
«Фірма «Валентин і Ко».

Передача
приміщення в оренду підприємцю ОСОБА_2. підтверджується актом
приймання-передачі приміщення від 01.06.06р., який є додатком до договору.

Відповідно
до вказаного акту, орендар ОСОБА_2. прийняв у користування зазначене нежитлове
приміщення з наступним обладнанням:

-          полиці стелажні -3 шт. (зібрані);

-          лічильник електроенергії опломбований
-1 шт.;

-          морозильна камера «Гиачел»-1 шт.;

-          морозильна камера «Снайге 122»-1 шт.;

-          телефонний апарат -1 шт.;

-          холодильник «Дніпро»-2 шт.;

-          полиця стелажна (не зібрана) -1 шт.;

-          полиця маленька металева -1 шт.

Згідно
з п.3.1 договору, за користування орендованим приміщенням орендар сплачує
орендодавцю орендну плату в розмірі 500грн. в місяць.

Матеріали
справи свідчать, що 09.10.06р. в орендованому підприємцем ОСОБА_2. приміщенні
сталася пожежа (акт про пожежу СДПЧ -3 Дніпропетровського міського управління
головного управління МНС України в Дніпропетровській області від 09.10.2006р.).
В акті вказано на пошкодження пожежею зовнішньої і внутрішньої обшивки
орендованого кіоску, а також товару, техніки, холодильників та приміщення
медичного кабінету ПП ОСОБА_4. Як ймовірну причину пожежі вказано на коротке
замикання в електромережі ігрового автомата.

В
доповненні до акту зазначено, що додатковим розслідуванням було встановлено
причину пожежі - підпал невстановленою особою.

Відповідно
до висновку дослідно-випробувальної лабораторії ГУ МНС України в
Дніпропетровській області від 16.10.06р. №278/21/06, складеному за результатами
огляду місця пожежі, проведених досліджень та з урахуванням обставин виникнення
та розвитку пожежі, визначено, що пожежа, яка сталася 09.10.06р. в приміщенні
зали гральних автоматів, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Маршала Малиновського, 44, виникла внаслідок підпалу невстановленою особою
(особами).

18.10.06р.
районним відділом внутрішніх справ Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська було порушено кримінальну справу №61061934 за фактом підпалу
торгівельного кіоску, розташованого по вул. Маршала Малиновського, 44 у м.
Дніпропетровську, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 Кримінального
кодексу України.

Згідно
з висновком спеціаліста вибухово-технічного відділу Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру УМВС України в Дніпропетровській області від
20.05.2007р. №70/30-10 найбільш ймовірною технічною причиною виникнення пожежі
було внесення джерела відкритого вогню на завчасно підготовлену поверхню.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.07р. по справі
№18/62-07 позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2. про стягнення 44268,08грн. задоволений частково. Стягнуто з
відповідача заборгованість за електроенергію -927,48грн., заборгованість за
послуги телефонного зв'язку -30,85грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2008р. зазначене
рішення суду змінене з викладенням резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути з фізичної особи -підприємця ОСОБА_2. на користь фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 927грн.48коп. заборгованості за електроенергію, 4грн.95коп.
заборгованості за послуги зв'язку, 51грн. витрат у справі і 2грн.49коп. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову
відмовити».

Постановою
Вищого господарського суду України від 10.07.08р. по справі №18/62-07 наведені
рішення і постанова судів першої і апеляційної інстанцій скасовані з
направленням справи на новий розгляд.

Підставою
для скасування було те, що вказаними судами при винесенні рішень по суті спору
не було надано юридичного аналізу правовим положенням, що регулюють спірні
відносини, в той час, як у даному випадку необхідно було враховувати відповідні
норми в комплексі. Спір було розглянуто місцевим та апеляційним судами без
дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що
є порушенням принципу всебічного повного і об'єктивного розгляду всіх обставин
справи в їх сукупності, що призвело до прийняття рішень з помилковим
застосуванням норм права.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України звернула увагу, що попередніми
судовими інстанціями при вирішенні спору не було надано належної правової
оцінки відхиленим доводам ПП ОСОБА_1, зокрема, щодо неправомірної передачі ПП
ОСОБА_2. орендованого майна в суборенду третім особам, а також посиланням заявника
на п.4.1 договору, згідно якого на орендаря покладено обов'язок забезпечити на
свій рахунок збереження технічного та іншого обладнання орендованого
приміщення.

Суд
вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з таких підстав.

Є
обґрунтованою вимога позивача щодо стягнення з відповідача вартості втраченого
майна в сумі 41516грн.

Згідно
з висновком ТОВ «Ратекс»від 18.10.2006р. ринкова вартість шкоди завданої
торговим кіоскам, розташованим за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Маршала
Малиновського, б.44 внаслідок пожежі складає без урахування ПДВ 41516грн.

Є
необґрунтованим твердження відповідача про те, що ТОВ «Ратекс»не мало права
проводити оцінку збитків.

Зазначене
товариство мало виданий Фондом державного майна України сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності №3025/05 від 16.02.2005р., а особи які безпосередньо здійснювали
оцінку мали свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, виданих
Фондом державного майна України №2413 від 09.03.2005р. і №2508 від 25.03.2005р.

З
урахуванням положень ст.ст.32, 36 ГПК України суд вважає за можливе прийняти
вказаний висновок як доказ по справі.

Посилання
відповідача на те, що ТОВ «Ратекс»не мало доступу до об'єкту обстеження до
пожежі є недоречними, оскільки взагалі є досить сумнівною можливість проведення
оцінки до пожежі.

Враховуючи
викладене, суд приймає розмір вартості втраченого майна в сумі 41516грн.

В
пункті 4.1 договору оренди від 01.06.06р. сторони передбачили, що орендар
зобов'язаний забезпечити за свій рахунок збереження технічного та іншого
обладнання орендованого приміщення, а також вчасно усувати за свій рахунок
пошкодження орендованого приміщення, відшкодовувати орендодавцю шкоду від
пожежі та інших негативних явищ, що виникли в результаті діяльності орендаря.

Таким
чином, наведеним положенням договору оренди встановлений обов'язок орендаря
забезпечити зберігання обладнання орендованого приміщення, усунення пошкодження
такого приміщення і відшкодування орендодавцю шкоди від пожежі.

Відповідно
до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно
ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За
змістом ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених
законом не допускається.

Частиною
3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Правове
визначення основних положень, що регулюють правовідносини найму (оренди)
встановлено главою 58 Цивільного кодексу України.

Так,
відповідно до приписів ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно
до ст.773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю,
переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору
найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування
збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за
згодою наймодавця.

Частинами
1, 2 ст.779 Цивільного кодексу України визначено, що наймач зобов'язаний
усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості
відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому
збитків. Разом з тим, ч.3 зазначеної статті встановлено, лише дві підстави у
зв'язку з якою наймач не відповідає за погіршення речі -якщо погіршення речі
сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Згідно
вказівок п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92р. №6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»при
визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм
власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на
відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити
пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі,
застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди
можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час
розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити
пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача
шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків
грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з
заподіянням шкоди майну.

Якщо
для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були
використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що
випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа,
відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або
меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність
пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого
його вартості (при відшкодуванні збитків).

У
тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення
пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи,
на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав
може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було
його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

Цивільним
законодавством встановлено, що шкода може полягати у будь-якому знеціненні
блага, що охороняється правом, а майнова шкода -у зменшенні майнової сфери
потерпілого. За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню в повному
обсязі, тобто відшкодовується як реальна шкода (втрачене або пошкоджене майно в
результаті противоправної поведінки), так і упущена вигода.

Про
викладені обставини йдеться також у постанові Вищого господарського суду
України від 10.07.08р. по даній справі.

Статтею
774 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачем речі у
користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно
з п.4.2 договору оренди від 01.06.2006р. орендар має право здавати орендоване
приміщення в суборенду тільки з письмової згоди орендодавця.

В
матеріалах справи міститься довідка старшого слідчого СВ АНД РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області від 25.06.2008р. В довідці зазначено, що
згідно з наявними в кримінальній справі показаннями свідка громадянинаОСОБА_5.
ігрові автомати в приміщенні кіоску по вул. Малиновського, 44 в м.
Дніпропетровську були встановлені без згоди орендодавця ОСОБА_1 за
волевиявленням ОСОБА_6. з дозволу громадянина ОСОБА_2.

Позивач
не надавав відповідачу згоди на передачу приміщення третій особі.

В
ході вирішення спору відповідачем не виконані вимоги ст.33 ГПК України та не
доведено те, що кіоски позивача не були передані в користування третій
особі.

Відповідно
до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками
є:

1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2)
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушене (упущена вигода).

Наведені
положення чинного законодавства, а також п.4.1 договору оренди дозволяють
стверджувати про наявність у орендаря -відповідача обов'язку щодо відшкодування
орендодавцю -позивачу вартості втраченого майна в сумі 41516грн. без огляду на
наявність чи відсутність вини у виникненні пожежі.

Крім
того, позивачем було сплачено 650грн. ТОВ «Ратекс»у зв'язку з проведенням
оцінки розміру матеріальної шкоди (заява на переказ готівки №31599275 від
20.10.2006р.),  9,75грн. комісії за
обслуговування громадян (квитанція №31599275 від 20.10.2006р.) і 24грн.
-витрати на копіювання документів (фіскальний чек від 11.12.2006р., чек від
09.12.2006р., товарний чек від 10.12.2006р.).

Загальна
сума витрат на проведення оцінки збитків, що підлягає стягненню становить
683,75грн.

Згідно
з положеннями ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, орендодавець, як
постраждала сторона, має право на відшкодування доходів, які реально могла б
одержати, так як розраховувала на належне виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності орендарем.

Згідно
розрахунку позивача, неодержаний прибуток (упущена вигода) складає 11000грн.
(500грн. в місяць + 22 місяця).

Враховуючи
викладене, суд задовольняє і вимоги щодо стягнення упущеної вигоди в сумі
11000грн.

Відповідно
до п.4.1 договору оренди, орендар зобов'язаний здійснювати своєчасну і повну
оплату комунальних та інших послуг (електро-, водопостачання, послуги зв'язку,
вивезення сміття та інші).

Позивачем
надані копія заяви на переказ готівки №32010218 від 14.12.2006р. щодо сплати
913,77грн. заборгованості за спожиту електроенергію. У зв'язку з перерахуванням
вказаної суми позивачем було сплачено банку 13,71грн. комісії за обслуговування
громадян (квитанція №32010218 від 14.12.2006р.).

Також,
в матеріалах справи містяться копії фіскальних чеків №9050 від 24.10.2006р.,
№9051 від 24.10.2006, №9057 від 24.10.2006р., №9450 від 08.11.2006, №№5639 від
12.12.2006р., №5641 від 12.12.2006р. на загальну суму 140грн., а також рахунок
ТОВ «Оптіма телеком»від 08.11.2006р. на суму 85коп.

Таким
чином, підлягає стягненню з відповідача заборгованість в сумі 1068,33грн.

Стосовно
вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000грн. суд зазначає
наступне.

Згідно
ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Моральна
шкода полягає:

1) у
фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у
приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної
або юридичної особи.

Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Моральна
шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Власник,
права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та
моральної шкоди (п.3 ст.386 ЦК України).

Відповідно
п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Враховуючи
викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь підприємця
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000грн. у зв'язку із тим, що позивач зазнав
душевних страждань у зв'язку із знищенням його майна.

Позивачем
надані копії проїзних документів серії ЛХ №474126, серії ЛХ №474125, серії ЛЛ
№713821, серії ЛЧ №401859, серії ЛЗ №638603 на загальну суму 346,82грн.
Зазначені проїзні документи були придбані позивачем у зв'язку з участю в
судових засіданнях Вищого господарського суду України про даній справі.

Статтею
44 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних
з розглядом справи.

Враховуючи
викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача і
витрати, пов'язані з придбанням проїзних документів в сумі 346,82грн.

Наведені
обставини свідчать про обґрунтованість вимог підприємця ОСОБА_1, що є підставою
для задоволення позову.

Керуючись
ст.ст. 22, 23, 610, п.4 ст.611, ст.779 ЦК України, ст.ст.49, 82 - 85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути
з фізичної особи -підприємцяОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) 54268,08грн. -матеріальної шкоди, 5000грн. -моральної шкоди,
346,82грн. -витрат по справі, 596,15грн. -витрат по сплаті державного мита та
118грн. -витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
наказ

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Рішення
суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом
подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду.

Суддя
В.О.
Татарчук

Дата
підписання рішення, оформленого у відповідності до ст.84 ГПК України
-27.10.2008р.