ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 р.

№ 3/131-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Бохан О.Г. –довіреність від 25.09.2007 р.

відповідача

Данилюк Д.В. –довіреність від 18.12.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на постанову

від 09.10.2007 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 3/131-07 господарського суду Київської області

за позовом

Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до

Закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт"

про

стягнення 28302,94 грн.

В С Т А Н О В И В :

ДП обслуговування повітряного руху України "Украерорух" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до ЗАТ "Авіакомпанія „Аеросвіт" про стягнення 28 302,94 грн. пені, посилаючись, зокрема, на приписи статті 526 Цивільного кодексу України, статті 174, 175, 193, 230 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами укладеної між сторонами угоди від 01.01.2006 р. № 12-038 "Про аеронавігаційне обслуговування" № 12/2-06 позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 7478093,89 грн.

Рахунки –фактури від 08.12.2006 р. № 954, № 955 та від 05.01.2007 р. № 1103, № 1104 та реєстри польотів до них, які за умовами пункту 3.3 угоди є підтвердженням виконаних зобов'язань, відповідачем були отримані відповідно 15.12.2006 р. та 11.01.2007 р. рекомендованими листами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 1666116, № 1580521.

Відповідно до пункту 3.5 даної угоди відповідач повинен був оплатити виставлені рахунки –фактури до дати, вказаної у вказаних рахунках.

ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" рахунки –фактури від 08.12.2006 р. № 954, № 955 повинен був оплатити у термін до 26.12.2006 р., а рахунки від 05.01.2007 р. № 1103, № 1104 у термін до 21.01.2007 р.

Проте, оплату рахунків відповідач почав здійснювати з 28.12.2006 р. та з 29.01.2007 р., чим порушив умови укладеної між сторонами угоди, у зв'язку з чим повинен сплатити пеню в сумі 28 302,94 грн.

У відзиві на позовну заяву ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" проти позову заперечував посилаючись на те, що позивач відправляв рахунки-фактури на адресу за якою ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" не знаходиться (01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 58 А), а зважаючи на те, що під час укладення угоди № 12-038 від 01.01.2006 р. сторони погодили, в тому числі і адреси сторін (08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора), на які мають надходити всі документи, що стосуються виконання договору, то направляючи рахунки –фактури на адресу, за якою відповідач не знаходиться, і як наслідок несвоєчасне їх отримання відповідачем, у позивача були відсутні підстави для стягнення пені за несвоєчасну сплату спірних рахунків.

Рішенням господарського суду Київської області від 03.07.2007 р. (суддя Коротун О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення господарський суд дійшов висновку, що позивач не мав права вимагати від ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" стягнення пені за невчасну сплату рахунків - фактур, оскільки направляв їх за адресою, яка не зазначена в угоді та не була обумовлена сторонами за договором.

За апеляційною скаргою ДП обслуговування повітряного руху України "Украерорух" Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді: Писана Т.О., Мостова Г.І., Мазур Л.М.), переглянувши рішення від 03.07.2007р. в апеляційному порядку, постановою від 09.10.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ДП обслуговування повітряного руху України "Украерорух" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник у касаційній скарзі, зокрема, зазначає, що спірні рахунки - фактури направляв ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на адресу: 01032, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 58 А.

Твердження ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" про те, що компанія за даною адресою не знаходиться не відповідає дійсності, оскільки на конвертах з кореспонденцією, яка надходила до позивача, зазначалась саме дана адреса у м. Києві.

Крім того, зі змісту відповіді відділення зв'язку № 01032 "Укрпошта" на запит господарського суду Київської області вбачається, що працівники ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" отримують кореспонденцію безпосередньо в приміщенні, яке знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 58 А і претензій до відділення зв'язку № 01032 "Укрпошта" щодо доставки кореспонденції за даною адресою не мають.

ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" у відзиві на касаційну скаргу просив відмовити у її задоволенні та залишити судові рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є стягнення пені за прострочення оплати рахунків –фактур від 08.12.2006 р. № 954, № 955 та від 05.01.2007 р. № 1103, № 1104 за надані послуги на виконання умов укладеної між сторонами угоди від 01.01.2006 р. № 12-038 "Про аеронавігаційне обслуговування" № 12/2-06.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 01.01.2006 р. між ДП обслуговування повітряного руху України "Украерорух" та ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" було укладено угоду № 12-038 "Про аеронавігаційне обслуговування" № 12/2-06, за умовами якої ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" у порядку та на умовах, визначених угодою, доручає, а ДП "Украерорух" приймає зобов’язання щодо надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" у повітряному просторі, що знаходяться у зоні відповідальності ДП "Украерорух".

Згідно з пунктом 3.5. протоколу розбіжностей від 21.02.2006 р. до Угоди "Про аеронавігаційне обслуговування", ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" зобов’язався оплачувати надані послуги протягом 10 банківських календарних днів з дня отримання рахунку-фактури (а.с. 18).

Згідно з пунктом 4.1 угоди від 01.01.2006 р. № 12-038 "Про аеронавігаційне обслуговування" № 12/2-06 за будь –який не сплачений у визначений термін рахунок Замовник - ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" сплачує ДП "Украерорух" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У зв'язку з простроченням відповідачем оплати за надані послуги ДП "Украерорух" була нарахована пеня на загальну суму 28 302,94 грн. за дні прострочки за кожним з виставлених рахунків, а саме: рахунок-фактура № 954 від 08.12.2006 р. на суму 491 219,61 грн. за період з 26.12.2006р. по 28.12.2006р., що складає 686,36 грн. та за період з 29.12.2006р. по 11.01.2007р., що складає 2 562,42 грн.; № 955 від 08.12.2006р. на суму 3 128 027,82 грн. за період з 26.12.2006р. по 28.12.2006р., що складає 4 370,67 грн. та за період з 29.12.2006р. по 11.01.2007р., що складає 6 118,94 грн.; № 1103 від 05.01.2007р. на суму 524 046,03 грн. за період з 22.01.2007р. по 28.01.2007р., що складає 10 872,36грн. та за період з 29.01.2007р. по 31.01.2007р., що складає 1 397,88 грн.; № 1104 від 05.01.2007р. на суму 3 334 800,43 грн. за період з 22.01.2007р. по 28.01.2007р., що складає 1 708,53 грн. та за період з 29.01.2007р. по 31.01.2007р., що складає 585,78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами під час розгляду справи, спірні рахунок - фактури від 08.12.2006 р. № 954, № 955 та додані до них реєстри польотів було отримано відповідачем 15.12.2006 р. за адресою: 01032, м. Київ, б-р. Т.Шевченка, 58А рекомендованим листом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рахунки-фактури від 05.01.2007р. № 1103, № 1104 та додані до них реєстри польотів було отримано 11.01.2007 р. за адресою: 01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 58А, рекомендованим листом, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з угоди, зокрема, реквізитів сторін, юридична адреса відповідача: 08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора; поштова адреса: м. Бориспіль-7, Київська область.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції зазначав, що ДП "Украерорух" не мав права вимагати від ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" стягнення пені за невчасну сплату коштів за спірними рахунками, оскільки направляв їх за адресою, яка не зазначена в угоді та не була обумовлена сторонами по справі.

Проте, судова колегія вважає такий висновок судів передчасним з наступних підстав.

Розглядаючи вказаний спір поза увагою судів залишились, зокрема, надана на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 10.05.2007 р. та судового запиту від 11.06.2007 р. інформація Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" стосовно отримання кореспонденції згідно із повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення на ім'я ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" (а.с. 168-173, 175-176).

Під час здійснення судового провадження судам першої та апеляційної інстанції необхідно було, насамперед, встановити обставини та підстави отримання ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" спірних рахунків –фактур, а також повноваження осіб, які їх отримували та встановити наявність чи відсутність з боку відповідача порушення умов договору щодо строків проведення розрахунків.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

За приписами статті 43 цього Кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковими.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи, що застосування норм матеріального права цілковито залежить від повноти та правильності встановлення обставин справи, судові рішення не можна визнати законними.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Київської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись пунктом 43, 1117, 3 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Київської області від 03.07.2007 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 09.10.2007 р. у справі № 3/131-07 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Касаційну скаргу ДП обслуговування повітряного руху України "Украерорух" задовольнити частково.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач