ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.03.08                                                                                           Справа № 14/291

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства “Делятинський лісгосп” без номера від 12.01.2007 р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 р.

у справі № 14/291

за позовом Державного підприємства “Делятинський лісгосп”, смт.Делятин Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл.

до відповідача-1 ТзОВ “Серін”, смт.Делятин Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл.

до відповідача-2 ВАТ “Делятинський лісокомбінат”, смт.Делятин Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл.

про повернення майна з чужого незаконного володіння та визнання договору купівлі-продажу від 21.12.2001 р. частково недійсним

За участю представників сторін:

від позивача –Куций О.С. (юрист, довіреність № 300 від 21.03.2007 р. у матеріалах справи);

від відповідача-1 –Брайляк Е.Я. (ст.юрисконсульт, довіреність від 09.11.2007 р. № 091107/1 у матеріалах справи),

від відповідача-2 - не з”явився

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд апеляційної скарги відкладався, зупинявся (поновлювався) з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 р., 02.04.2007 р., 11.05.2007 р., 21.02.2008 р.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 р. у справі № 14/291 (суддя Булка В.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що ВАТ “Делятинський лісокомбінат” є добросовісним набувачем і власником спірного майна, яке не може бути витребуване в нього, відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю, з підстав неправильного застосування норм матеріального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що Указ Президента України № 142/95 від 24.02.1995 р. та постанова Кабінету Міністрів України від 05.05.1995 р. № 322 передбачали шляхи створення держлісгоспів на базі майна підприємств, які ведуть лісове, мисливське господарство, управління якими здійснюють Міністерство промисловості України та Фонд держмайна України, засновником ВАТ “Делятинський лісокомбінат” є держава в особі Міністерства промисловості України; наказом Фонду держмайна України № 830 від 18.08.2005 р. голову правління ВАТ “Делятинський лісокомбінат” зобов”язано організувати проведення загальних зборів акціонерів для вирішення питання щодо передачі держлісгоспу майна згідно з додатками № № 2, 3, які проведені 05.10.1995 р.; з 2000 року третій поверх не використовувався, тому і не було потреби в його реєстрації; 05.10.1995 р. був укладений договір про передачу майна, який на даний час є чинним і ніким не оспорювався; майно передано з балансу ВАТ “Делятинський лісокомбінат” на баланс Державного підприємства “Делятинський лісгосп” за відповідну плату; порушено порядок відчуження, оскільки голова правління ВАТ “Делятинський лісокомбінат” без рішення зборів акціонерів оформив право власності на весь будинок і разом з третім поверхом незаконно його відчужив; позовна давність не пропущена, так як позивач не знав про факт укладення договору.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні відповідач-1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання Указу Президента України № 142/95 від 24.02.1995 р. “Про реформування структури управління лісовим та мисливським господарством у Закарпатській, Івано-Франківській і Чернівецькій областях” та Постанови Кабінету Міністрів України № 322 від 05.05.1995 р. “Про вдосконалення управління лісовим та мисливським господарством в Закарпатській, Івано-Франківській та Чернівецькій областях” 21.06.1995 р. проведено засідання комісії по визначенню частки майна і передачі його до сфери управління Міністерства лісового господарства України.

21.06.1995 р. комісією визначено частку майна згідно з додатками № № 1, 2, 3, 4, яке підлягає передачі від ВАТ “Делятинський лісокомбінат” до Державного підприємства “Делятинський лісгосп”. У додаток № 3 (майно, призначене для спеціального використання лісових ресурсів, яке включене в статутний фонд акціонерного товариства, що підлягає передачі держлісгоспу) було включено приміщення третього поверху адміністративного будинку (інженерного корпусу) ВАТ “Делятинський лісокомбінат” заг. пл.443 кв.м (протокол засідання комісії № 2, а.с.13-15).

На виконання п.2 протоколу засідання комісії № 2 від 21.06.1995 р. про передачу майна в тимчасове користування до прийняття рішення зборами акціонерів між ВАТ “Делятинський лісокомбінат” і Державним підприємством “Делятинський лісгосп” 05.10.1995 р. укладено договір, за яким майно згідно з додатками № № 2, 3, 4 було передано в тимчасове користування Державному підприємству “Делятинський лісгосп” (а.с.25-26) відповідно до акту про передачу майна від 06.10.1995 р. (а.с.27).

Державне підприємство “Делятинський лісгосп” використовувало третій поверх адміністративного будинку для розміщення інженерно-технічного персоналу, проте технічну документацію та правовстановлюючі документи на дане майно не оформило.

27.09.2000 р. ВАТ “Делятинський лісокомбінат” звернулося до Делятинської селищної ради з проханням надати дозвіл на оформлення права власності на будівлі і споруди, в результаті чого 07.11.2000 р. Делятинською селищною радою прийнято рішення № 213 “Про оформлення права власності на будівлі і споруди, що належать ВАТ “Делятинський лісокомбінат”.

30.03.2001 р. ВАТ “Делятинський лісокомбінат” зверулося в Коломийське МБТІ з проханням виготовити технічну документацію та видати свідоцтва про права власності на об”єкти нерухомості, в т.ч. на адміністративний будинок, який знаходиться по вул.16 Липня, 11 у смт.Делятин Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл.

На підставі зібраних документів 06.06.2001 р. було оформлено свідоцтво про право власності, згідно з якого ВАТ “Делятинський лісокомбінат” оформив правовстановлюючі документи на адміністративний будинок в цілому (заг. пл. 2 615, 1 кв.м). Дане свідоцтво було зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 32/39 від 06.07.2001 р.

21.12.2001 р. голова правління ВАТ “Делятинський лісокомбінат” Савчинський І.Г. згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу відчужив ДП “Серін Україна” ТзОВ “SERIN-UK LTD” об”єкти нерухомості, на які оформлено право власності, в т.ч. адміністративний будинок заг. пл. 2 615, 1 кв.м (а.с.34). Кошти від реалізації майна ВАТ “Делятинський лісокомбінат” були спрямовані на погашення податкового боргу вказаного підприємства перед бюджетом.

Відповідно до п.5 договору купівлі-продажу від 21.12.2001 р. ВАТ “Делятинський лісокомбінат” (продавець) зобов”язувався звільнити відчужувані будівлі до 28 грудня 2001 року; третій поверх нежитлового будинку (адмінбудинку) ВАТ “Делятинський лісокомбінат” (продавець) зобов”язувався звільнити протягом 2-х місяців з дня посвідчення договору (21.12.2001 р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 р. у справі № 14/291 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Делятинський лісгосп” - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема, договору від 05.10.1995 р. адміністративний будинок заг. пл. 2 615, 1 кв.м, розміщений по вул.16 Липня, 11 у смт.Делятин Надвірнянського р-ну Івано-Франківської обл., був переданий в тимчасове користування Державному підприємству “Делятинський лісгосп” (а.с.25-26) відповідно до акту про передачу майна від 06.10.1995 р. (а.с.27).

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Одним з основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання (ч.ч.2-3 п.7 роз”яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності” від 02.04.94 р. N 02-5/225 з наступними змінами та доповненнями).

Як прослідковується з матеріалів справи, Державне підприємство “Делятинський лісгосп” не фінансувало будівництво третього поверху спірного адміністративного будинку, безпосередньо власник або його уповноважений орган –загальні збори акціонерів ВАТ “Делятинський лісокомбінат” третій поверх спірного адміністративного будинку Державному підприємству “Делятинський лісгосп” у власність не передавав.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з ст.49 Закону України “Про власність” від 07.02.1991 р. № 697-ХП, чинного на момент винесення оскаржуваного рішення, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

ДП “Серін Україна” ТзОВ “SERIN-UK LTD”, придбавши майно за плату згідно з договором купівлі-продажу від 21.12.2001 р., не знало і не могло знати, що ВАТ “Делятинський лісокомбінат”, на думку позивача, не є власником майна і не мало права його відчужувати, а тому є добросовісним набувачем і власником спірного майна відповідно до вимог ст.388 ЦК України і це майно не може бути витребуване в нього.

У процесі вирішення даного спору Державне підприємство “Делятинський лісгосп” згідно з ст.33 ГПК України не довело, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій майно було передане власником, через зазначені обставини.

Що стосується другої позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу від 21.12.2001 р. недійсним у частині продажу третього поверху спірного адміністративного будинку, то вона також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП “Серін Україна” ТзОВ “SERIN-UK LTD” і ВАТ “Делятинський лісокомбінат” дотримались всіх умов, передбачених чинним законодавством для укладення такого виду договорів, а саме: в отриманому витязі БТІ зазначалось, що власником майна є ВАТ “Делятинський лісокомбінат”, договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений, пройшов державну реєстрацію.

Крім того, Львівський апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що сторони за спірним договором здійснили певні дії, спрямовані на його повне виконання, а саме: кошти від реалізації майна ВАТ “Делятинський лісокомбінат” були спрямовані на погашення податкового боргу вказаного підприємства перед бюджетом.

На думку колегії суддів, на підставі досліджених доказів у справі встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, відподачем-1 не порушено, тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову саме з цих підстав.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2006 р. у справі № 14/291 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Делятинський лісгосп” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                  Н.А.Галушко

Суддя                                                                                            Г.В.Орищин