ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2008 р. Справа № АС-47/22-08 (н.р. АС-29/307-07)

вх. № 683/5-47 (н.р. 6031/5-29)

Суддя господарського суду Харківської області Светлічний Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Малахова О.В.

представників сторін

Позивача – Друшляков С.І. за довіреністю б/н від 03.01.2008р.

1-говідповідача - не з"явився;

2-го відповідача - не з"явився;

по справі за позовом Промислово-комерційної фірми "Ресурс ЛТД" м. Харків

до 1-го відповідача -Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України).

2-го відповідача - Відділення державного казначейства у Орджонікідзевському районі м. Харкова Управління Державного казначейства у Харківській області

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, промислово-комерційна фірма «РЕСУРС ЛТД», звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України, (далі – перший відповідач), Головного управління Державного казначейства України у Харківській області (далі – другий відповідач) про визнання рішення першого відповідача (протокол засідання комісії з питань ліцензування певних видів господарської діяльності від 29.12.2006р. № 355) щодо повернення пакету документів на продовження терміну дії ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) нечинним, та зобов’язання другого відповідача повернути позивачу надмірно сплачені останнім кошти у сумі 250 000 грн. відповідно до платіжного доручення № 1502 від 31.01.2007р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2007р. задоволено клопотання першого відповідача про здійснення процесуального правонаступництва Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України на його правонаступника – Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України.

Постановою господарського суду Харківської області від 22 червня 2007 року по справі № АС-29/307-07 за позовом ПКФ „Ресурс ЛТД» до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України, ВДК в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання нечинним рішення, позовні вимоги задоволено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2007 року постанову господарського суду Харківської області від 22 червня 2007 року по справі № АС-29/307-07 скасовано, справа № АС-29/307-07 направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (господарського суду Харківської області) в іншому складі суду. Ухвалою суду від 29.01.2008р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи на 20.02.2008р.

Перший відповідач в своїх письмових запереченнях на позовну заяву проти позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у запереченні.

Другий відповідач в судове засідання не з’явився, однак через канцелярію суду надав лист, в якому не заперечує проти позову у зв’язку з тим, що він не мав відношень з позивачем, та просить суд прийняти рішення на свій розсуд та без участі його повноважного представника.

Позивач надав суду уточнену позовну заяву в якій просить суд визнати рішення 1-го відповідача (протокол засідання комісії з питань ліцензування певних видів господарської діяльності від 29.12.2006р. № 355) щодо повернення пакету документів на продовження терміну дії ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) нечинним, зобов'язати 2-го відповідача повернути позивачу надмірно сплачені останнім кошти у сумі 250 000грн. відповідно до платіжного доручення № 1502 від 31.01.2007р.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, суд приймає уточнення позивача як такі, що не суперечать інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, судом було встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність з оптової торгівлі алкогольними напоями та це є його основним видом діяльності.

Перший відповідач 14.02.2003р. видав позивачу ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) строком дії до 10.02.2008р.

Як свідчать матеріали справи позивач, з ціллю продовження дії ліцензії з 10.02.07 р. по 10.02.2008 р., сплатив другому відповідачу річну плату за ліцензію у розмірі 250 000 грн. платіжним дорученням № 1113 від 14.12.2006 р. та направив першому відповідачу лист № 266 від 18.12.2006 р. з усіма необхідними документами з проханням проставити відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік. Зазначений лист № 266 від 18.12.2006 р. перший відповідач отримав 20.12.2006р. за вхідним № 5623/6.

Листом № 204/21-0315 від 17.01.2007р. перший відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про повернення пакету документів на продовження терміну дії ліцензії (протокол засідання комісії з питань ліцензування певних видів господарської діяльності від 29.12.2006р. № 355).

Для продовження дії ліцензії позивач платіжним дорученням № 1502 від 31.01.2007р. додатково сплатив другому відповідачу 250 000,00 грн. За таких умов перший відповідач проставив позивачу на оригіналі ліцензії (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 6 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України" всім суб'єктам правовідносин гарантовано захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не можу бути примушений роботи те, що не передбачено законодавством. Згідно зі статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій інстанції місцеві господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративні справи, провадження в яких було відкрито місцевими та апеляційними господарськими судами до початку діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно до абзацу першого цього пункту.

Таким чином даний спір підлягає розгляду господарським судом в порядку адміністративного судочинства.

Господарський суд зазначає, що ліцензування господарської діяльності пов'язаної з виробництвом та обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється у відповідності до вимог Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями), який визначає основні засади державної політики в сфері ліцензування виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також Положення "Про впорядкування видачі суб'єктам підприємницької діяльності ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1999'року № 500, яким визначається порядок видачі ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями.

Згідно ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями видаються терміном дії на 5 років, період оплати встановлено - щорічно. Вартість цих ліцензій визначена не за весь період їх дії, а тільки за один рік. Отже, ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено порядок внесення чергових платежів за ліцензії, який є обов'язковим до виконання усіх учасників правовідносин що виникають у ході реалізації зазначеної вище норми. Така періодичність надходження плати за ліцензії (щорічно) встановлена законодавцем саме з метою створення для суб'єктів підприємства більш сприятливих умов провадження господарської діяльності, не допущення матеріальних витрат у разі зміни умов та правил провадження діяльності, що ліцензується, а також для забезпечення стабільності поповнення доходної частини Державного Бюджету України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" лише ліцензія, оформлена у відповідності до вимог законодавства, засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Механізм реалізації ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1999 року № 500 "Про впорядкування видачі суб'єктам підприємницької діяльності ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами".

Відповідно до п. 16 Положення “Про порядок видачі ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1999 р. N 500, відмітка про внесення плати за ліцензію на наступний рік проставляється на оригіналі ліцензії на підставі доданих документів, а саме: довідки відповідного фінансового органу про фактичне надходження коштів до державного бюджету, копії платіжного доручення (з відміткою установи банку про сплату), довідки державної податкової інспекції про відсутність заборгованості перед бюджетом. Без відмітки про внесення чергових платежів дія ліцензії зупиняється.

Отже, суб’єкт підприємницької діяльності повинен внести плату за ліцензію на наступний рік та подати документи, на підставі яких орган ліцензування проставляє відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік, до настання граничного строку дії ліцензії за поточний рік.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі перший відповідач 14.02.2003 р. видав позивачу ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) строком дії до 10.02.2008р. У ліцензії в графі "відмітки про поточні сплати за ліцензію" стоїть запис - "сплачено за період з 10 лютого 2006 року по 10 лютого 2007 року". Таким чином черговий термін внесення плати настає 10 лютого 2007 року і позивачу для продовження дії ліцензії з 10 лютого 2007 року по 10 лютого 2008 року необхідно було внести плату відповідно до законодавства, яке діяло на момент звернення до першого відповідача про подовження дії ліцензії. Судом також встановлено, що з метою продовження дії ліцензії з 10.02.07 р. по 10.02.2008 р. позивач сплатив другому відповідачу річну плату за ліцензію у розмірі 250 000,00 грн. платіжним дорученням № 1113 від 14.12.2006р. та направив першому відповідачу лист (вих. № 266 від 18.12.2006р.) з усіма необхідними документами з проханням проставити відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік, який отримано останнім 20.12.2006р. за вхідним № 5623/6.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не передбачено строків, у межах яких до настання граничного строку дії ліцензії суб'єкт підприємницької діяльності повинен внести плату за ліцензію на наступний рік та подати документи, на підставі яких орган ліцензування проставляє відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином саме з моменту звернення позивача до першого відповідача у останнього виник обов'язок, виконати процедуру подовження дії ліцензії позивача, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1999 року № 500.

01.01.2007р. набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за ліцензії та акцизного збору на виробництво спиртів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” N 374-V, відповідно до якого річна плата за ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями збільшилась з 250 000 до 500 000 грн.

Позивач сплатив другому відповідачу річну плату за ліцензію у розмірі 250000,00 грн. платіжним дорученням № 1113 від 14.12.2006р. та направив першому відповідачу лист (вих. № 266 від 18.12.2006р.) з усіма необхідними документами з проханням проставити відмітку про внесення плати за ліцензію на наступний рік, який отримано останнім 20.12.2006р. за вхідним № 5623/6, тобто до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за ліцензії та акцизного збору на виробництво спиртів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” N 374-V. Таким чином на момент сплати за ліцензію та подачі відповідних документів першому відповідачу, відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" річна плата за ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями складала 250 000,00 гривень. Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закон не має зворотної сили, а тому положення Закону України“ Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за ліцензії та акцизного збору на виробництво спиртів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, який набрав чинності 01.01.2007 року не можуть застосуватися до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для їх суб'єктів. Правовий акт індивідуальної дії породжує права й обов'язки тільки в того суб'єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), якому (яким) його адресовано.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 1, ч. 2, ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення першим відповідачем та другим відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 58, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 15 Законом України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, п. 16 Положення “Про порядок видачі ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами”, затвердженого Постановою КМ України від 31 березня 1999 р. N 500, ст.ст.94, 163 158, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати рішення 1-го відповідача (протокол засідання комісії з питань ліцензування певних видів господарської діяльності від 29.12.2006р. № 355) щодо повернення пакету документів на продовження терміну дії ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями (бланк серії АА № 488321, реєстраційний номер 004046, дата реєстрації 10.02.2003р.) нечинним.

3. Зобов'язати 2-го відповідача повернути позивачу надмірно сплачені останнім кошти у сумі 250 000грн. відповідно до платіжного доручення № 1502 від 31.01.2007р.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 20.02.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.