ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.08 р.
Справа № 1/331

за позовом:. Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_5, м. Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1, м.
Макіївка

про стягнення 29 952 грн. 00 коп.

Суддя
Азарова З. П.

При секретарі судового засідання:  Розум А.С.

За участю представників сторін
:

Від позивача  -
ОСОБА_2 - адвокат.

Від відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4
- адвокат

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні 28.01.2008
року оголошена перерва для виготовлення та оголошення рішення

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_5 звернувся з позовом
до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення основного боргу у
сумі 29 952 грн 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог
позивач  надав копії: договору № про надання
послуг, товарних чеків №1 від 02.08.2007 року, №2 від 06.07.2007 року, №2від
03.08.2007 року, №3 від 15.08.2007 року, №3 від 09.07.2007 року, №4 від
16.08.2007 року, №5 від 20.08.2007 року, приходних касових ордерів  №37 від 18.09.2007 року, № б/н від 18.09.2007
року, № б/н від 28.09.2007 року, копію листа №б/н, дати, докази його
направлення відповідачу.

Позивач заявив клопотання про
забезпечення позову, яке залишено без задоволення, оскільки не представлені
будь-які докази для необхідності прийняття таких заходів.

Відповідач  позов не визнав, посилаючись на відсутність
внесеної  попередньої оплати.  Фактично було здійснено шахрайство, оскільки
фізична особа ОСОБА_6 викрав бухгалтерську документацію з його  підписом та печаткою і отримав грошові кошти без
його відома. За таким фактом слідчими органами здійснюється перевірка,
тому  відповідач заявив клопотання
про  зупинення провадження у справі.
Клопотання залишено без задоволення, оскільки за приписом ст. 79 п.2
Господарського процесуального кодексу України суд має право зупиняти
провадження у справі в разі надсилання судом матеріалів до слідчих органів. Як
вбачається з клопотання відповідача він сам звернувся з заявою до слідчих
органів і у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Для надання  додаткових доказів у судовому засіданні
11.01.2008 року оголошувалась перерва.

22.01.2008 року позивач звернувся з
заявою про зміну підстав позову. Копія заяви передана відповідачу в судовому
засіданні 28.01.2008 року.

Відповідач заперечив проти
задоволення позовних вимог і вважає, що грошові кошти він не отримував від
позивача,  відсутнє завдання на виконання
робіт, передбачених договором, а товарні чеки фактично видаються після
складання акту прийому - передачі робіт на оплату послуг. Роботи за договором
не виконувалися, тому не було підстав для видачі чеків.

Позивач пояснив, що товарні чеки та
касові ордери були видані відповідачем на
попередню оплату, оскільки інші договори між сторонами не існували.

Заява позивача про зміну
підстав  позову не прийнята судом,
оскільки згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач
вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, тому
одночасна їх зміна неможлива. В позовній заяві позивач просить стягнути суму
основного боргу 29 952 грн. 00 коп. у виді внесеної попередньої оплати за
договором №3 від 05.07.2007 року, а в заяві про зміну підстав він просить
стягнути суму 21 850 грн. 00 коп., отриману без достатніх підстав (ст. 1212
Цивільного кодексу України) і суму 8100 грн. 00 коп. попередньої оплати за
договором №3. Тому,  справа розглядається
за вимогами, викладеними у позовній заяві без врахування заяви.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський
суд встановив, що суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 (відповідач) та
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_5 (позивач) 05.07.2007 року підписали
договір №3, згідно з яким відповідач (виконавець) зобов'язався  надати послуги по виготовленню та монтажу
рекламної конструкції у кількості 5 шт. по Київському проспекту  міста Донецьк згідно завдань позивача
(замовника), який оплачує ці послуги.

Пунктом 3.1  договору
сторони передбачили, що вартість робіт становить 13500 грн. 00 коп.
Розрахунок може здійснюватися як у готівковій та і у безготівковій формі шляхом
обов'язкової попередньої оплати у сумі 8 100 грн. 00 коп.

За правовою природою сторони  підписали договір підряду, а не послуги як
визначили сторони у договорі. За приписами статті  901 Цивільного кодексу України  одна сторона (виконавець) зобов'язується
за  завданням  другої
сторони  (замовника)  надати послугу,  яка
споживається  в  процесі
вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Тобто, вказана стаття дає  визначення договору послуг, за яким
виконуються певні дії або здійснюється певна діяльність, які , як правило, не
мають матеріального результату, в той час як стаття 837 вказаного кодексу
передбачає поняття договору підряду, як договору про виконання роботи за
винагороду. За вказаним договором є зобов'язання виконати на свій ризик
визначену  за завданням замовника з його
чи своїх матеріалів роботу, а замовник зобов'язується  прийняти її та оплатити. Договір підряду є
консенсуальним, двостороннім, оплатним. Отже, за  договором №3 СПД ОСОБА_3 зобов'язався
виконати роботу по виготовленню та монтажу рекламної конструкції згідно
завданню СПД ОСОБА_5, тобто вказаний договір є фактично договором підряду.

СПД ОСОБА_5 (замовник) вважає, що
на виконання умов договору він передав виконавцю попередню оплату, але  робота не була виконана і листом № б/н та
дати, направленого відповідачу 16.11.2007 року, він зобов'язав його виконати
роботу до 17.11.2007 року та пропонував розірвати договір. Роботи не були
виконані, тому позивач звернувся з позовом про стягнення основного боргу у виді
переданої попередньої оплати.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України).

Позивач в якості  доказу надав товарні чеки №1 від 02.08.2007
року, №2 від 06.07.2007 року, №2від 03.08.2007 року, №3 від 15.08.2007 року, №3
від 09.07.2007 року, №4 від 16.08.2007 року, №5 від 20.08.2007 року,
квитанціями до прибуткового касового ордеру №37 від 18.09.2007 року, № б/н від
18.09.2007 року, № б/н від 28.09.2007 року, згідно яких він вважає, що передав
позивачу грошові кошти для загальну суму 29952 грн. 00 коп. для виконання
роботи за договором. Товарні чеки підписані відповідачем та його підпис
скріплений печаткою. Квитанції до прибуткового касового ордеру підписані
особою, повноваження якої невідомі, печатка відсутня. Судом вказані квитанції
не оцінюються  в якості доказів оплати за
договором.

Умови виконання зобов'язань
визначені нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2.1 договору передбачено,
що виконавець зобов'язується виконати усі види робіт згідно завдання замовника
і умовами договору. Отже, підставою для виконання роботи за договором  є завдання, яке повинен надати замовник. Таке
завдання не надавалося.

Позивач вважає, що листом б/н та дати,
надісланого відповідачу 16.11.2007р., він вимагав виконати зобов'язання за
договором і  пропонував вважати
розірваним договір. Однак, на виконання зобов'язання суттєво впливають умови
договору, предметом якого визначена робота по виготовленню та монтажу
конструкції „Сити Лайт”, для виконання яких сторони визначили обов'язкове
завдання замовника.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем не доказаний
факт належного виконання своїх зобов'язань, а саме передачі завдання для виконання
робіт за договором другою стороною.

Крім того, статті 612, 613
вказаного кодексу регулюють правові наслідки прострочення виконання зобов'язань
як боржника так і кредитора. Так, пунктом 3 ст. 612 Цивільного кодексу України
передбачається, що виконання зобов'язання внаслідок прострочення боржником може
втратити інтерес для кредитора і він має право на відмову від прийняття
виконання, вимагати відшкодування збитків. А пункт 2 ст. 613 Цивільного кодексу
України передбачає наслідки невиконання зобов'язань кредитором. Тобто, якщо в
силу закону або договору на сторону за договором покладається вчинення певних
дій, без яких друга сторона не може виконати свої обов'язки, виконання
зобов'язання може бути відстрочене.

Сторони пунктом 2.3. договору передбачили,
що роботи по виготовленню замовлення починаються з моменту  отримання грошових коштів, але строк
виконання цього замовлення договором не встановлений. Пунктом 6.1 договору
сторони передбачили, що договір діє до моменту виконання зобов'язань. Тому суд
вважає, що  оскільки замовник не надав
виконавцю передбаченого договором завдання, сторони договором не визначили
строк виконання робіт, позивач не виконав певні дії за договором, тому його
посилання на статтю 612 Цивільного кодексу України є необґрунтованими і він не
має підстав для відмови  від договору, на
що він посилається у позовній заяві.

Не приймаються судом посилання
позивача на лист, направлений відповідачу 16.11.2007р., в якому він пропонував
розірвати договір, оскільки згідно ст. 188 Господарського кодексу України зміна
та розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не
передбачено законом або договором. В договорі № 3, підписаному сторонами,
відсутня умова про одностороннє розірвання, тому позивач має право реалізувати
його згідно пункту 4 вказаної статті, а не вважати договір розірваним.

Враховуючи вищевикладене, у суду
відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки права та інтереси
позивача не порушені і у відповідача не виникла будь-яка заборгованість за
договором.

Керуючись  ст. ст. 33, 43, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 м. Донецьк про стягнення 29 952
грн. 00 коп.

Рішення оголошено  в
засіданні  та  набуває
законної  сили  після
закінчення десятиденного  строку   з
дня  його  прийняття.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Суддя
Азарова З.П.