ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.01.08

Справа № 2/540-07.

За
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр
«Газтеплосервіс», м. Суми

До
відповідача: ОСОБА_1, м. Суми

Про
стягнення 2219 грн. 45 коп.

Суддя    О.Ю. Соп'яненко

При
секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За
участю представників сторін:

позивача
- Турченко С.П.

відповідача
-  ОСОБА_2

Суть
спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 2175 грн. 89 коп. спричинених
збитків, 102 грн. витрат по держмиту та 118 грн. на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідач
подав відзив на позовну заяву № 083 від 08.11.2007 року, в якому просить суд в
позові відмовити.

Позивач
подав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог від 16.11.2007 року, в
якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2175 грн. 89 коп.
спричинених збитків, 20000 грн. моральної шкоди, 102 грн. витрат по держмиту та
118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач
подав заяви № 098 від 19.11.2007 р. та № 099 від 29.11.07 року, в яких просить
суд здійснену оплату послуг адвоката в сумі 2600 грн., у разі відмови в позові,
покласти на відповідача.

Відповідач
подав заяву № 100 від 29.11.07 р. та
доповнення до відзиву на позовну заяву № 103 від 06.12.07 р. з
обгрунтуванням своєї позиції по справі; просить суд в позові відмовити.

Позивач
подав письмові пояснення від 29.11.07 р. на відзив відповідача.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що у відповідності до п. 1.2.
Статуту ТОВ «Інженерно-технічний центр «Газтеплосервіс», який зареєстровано
відділом державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності Сумської
міської ради від 28.05.2002 року за № 7117, учасниками товариства були:
ОСОБА_3та ОСОБА_4.

У
зв'язку з поданням заяви про вихід із складу учасників товариства від
17.08.2005 року та на підставі протоколу загальних зборів учасників від
12.09.2005 року ОСОБА_1. виключено із складу учасників ТОВ «Інженерно-технічний
центр «Газтеплосервіс». Протягом діяльності підприємства між учасниками виникли
суперечки з приводу управління поточною діяльністю підприємства, у зв'язку з
чим відповідач 19.07.2004 р. вивів із ладу сигналізацію в приміщенні позивача
за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 86, зламав сейф та викрав печатки
підприємства, що підтверджується постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 26.07.2004 р. Відсутність печатки та штампу
підприємства фактично припинила діяльність підприємства з 16.07.2004 р. по
27.08.2004 р., що підтверджується наказом
№ 13 від 19.07.2004 р.

Позивач
зазначає у позові, що у зв'язку з такими діями відповідача він зазнав збитків в
загальному розмірі 2219 грн. 45 коп., які складаються з: виплати заробітної
плати працівникам підприємства у зв'язку з простоєм у розмірі 1932 грн. 75
коп.; втраченої вигоди у зв'язку з неможливістю використання коштів, що
знаходились на банківському рахунку підприємства, на рівні облікової ставки
НБУ, що становить 286 грн. 50 коп.

Згідно
зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, що
встановлений договором або законом. Самостійним способом захисту цивільних прав
та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Частинами
першою та другою ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для
застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна
наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки
(шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Надана
позивачем на підтвердження протиправності дій відповідача копія постанови про
відмову у порушенні кримінальної справи від 26.07.2004 р. не може бути прийнята
судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України лише вирок суду
з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та
ким вони вчинені. В самій постанові про відмову у порушенні кримінальної справи
зазначено, що 18.07.2004 р. близько 19-00 год. ОСОБА_1. забрав дві печатки ТОВ
«ІТЦ «Газтеплосервіс» та передав їх у ДПА в Сумській області для проведення
перевірки фінансової діяльності товариства. Актом від 20.08.2004 р. №
83/Д/26-209 про результати позапланової виїзної перевірки дотримання вимог
податкового законодавства, проведеної ДПІ в м. Суми, позивачу було донараховано
податку на прибуток в сумі 1,14 тис. грн. та податку на додану вартість в сумі
2126 грн.

Наказом
№ 13 від 19.07.2004 р. персонал ТОВ «ІТЦ «Газтеплосервіс» вважався таким, що
перебуває у адмінвідпустці до подальших розпоряджень у зв'язку з викраденням
печаток товариства заступником директора ОСОБА_1. Згідно з платіжною відомістю
№ ВЗП-000008 за серпень 2004 р. працівникам товариства виплачено 1932 грн. 75
коп. Однак позивачем не надано жодних доказів, що відсутність печаток
перешкоджала господарській діяльності товариства, а 1932 грн. 75 коп. були
виплачені працівникам саме у зв'язку з простоєм.

Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї
статті.

Під
немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти витрати
немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації,
посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку,
розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності у справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач, з урахуванням приписів ст.
ст. 33, 34 ГПК України, повинен довести суду і підтвердити належними доказами:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину
останнього в її заподіянні.

Позивач
не надав суду достатніх доказів, що дії відповідача є протиправними та
спрямованими на приниження ділової репутації позивача, зниження престижу або
підриву довіри до його господарської діяльності.

Позивачем
не доведений розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 20000 грн., оскільки
обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині ним було лише зазначено, що факт
приниження ділової репутації, що спричинило моральну шкоду позивачу,
підтверджується претензіями від 30.07.2004 р. Дочірнього підприємства ВАТ
«Сумбуд» по експлуатації та обслуговуванню будівель та від 20.08.2004 р. №
179/04 Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-G», не зазначаючи при
цьому і не надаючи доказів настання негативних наслідків для товариства.

Згідно
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, але позивач, з урахуванням всіх обставин справи не подав суду
належних доказів, які б об'єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили
його позицію, що є підставою для відмови у позові.

Згідно
ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три
роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася про порушення свого права.

Виходячи
з наданого разом з позовною заявою розрахунку, позивач довідався про порушення
свого права з моменту викрадення печатки, тобто з 19.07.2004 р., з позовною
заявою позивач звернувся до суду 25.09.2007 р. (вх. № 8393). Таким чином, при
зверненні до суду позивачем пропущений строк позовної давності.

Згідно
ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено
стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у відзиві на
позовну заяву № 083 від 08.11.2007 р. та в судовому засіданні 08.11.2007 р.
заявив про застосування строків позовної давності та просив суд відмовити
позивачу на цій підставі.

Відповідачем
не надано суду, а суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності,
а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строків
позовної давності.

Згідно
ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з
розглядом справи,  в тому числі 2600 грн.
на оплату послуг адвоката, покладаються на позивача. При зверненні до суду
позивачем державне мито було сплачено в сумі 187 грн. згідно платіжного
доручення № 4456 від 24.09.2007 р. та квитанції № 000105 від 19.11.2007 р.
Враховуючи, що відповідно до п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» із заяв майнового характеру, що подаються до господарських
судів, ставка держмита становить 1 відсоток ціни позову, тобто 221 грн. 76
коп., з позивача підлягає стягненню в доход державного бюджету 34 грн. 76 коп.
державного мита.

Керуючись
ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального  кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову - відмовити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Газтеплосервіс» (40030, м. Суми,
вул. Петропавлівська, 86; ) в доход державного бюджету
України (р/р 0002, код бюджетної класифікації 22090200, , банк одержувача - ГУДКУ у Сумській області, символ звітності - 095,
МФО 837013) 34 грн. 76 коп. державного мита.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Газтеплосервіс» (40030, м. Суми,
вул. Петропавлівська, 86; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; і.
код НОМЕР_1) 2600 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

4.          Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Ю. Соп'яненко

Повний
текст рішення підписано 21.01.2008 р.