ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.08р.

Справа
№ 9/175-08

За
позовом  Фізичної особи - підприємець ОСОБА_1
м.Олександрія

Кіровоградська
область

до
відповідача-1- Товариства з обмеженою відповідальністю
"Новомосковське"

м.Новомосковськ
Дніпропетровська область

до
відповідача-2 - Закрите акціонерне товариство
"Страхова група "ТАС", м.Київ

третя
особа -ОСОБА_2, м.Новомосковськ Дніпропетровська

область

про стягнення 7 176 грн. 70 коп.

Суддя  Подобєд І.М.

При
секретарі судового засідання - Фуркаленко
І.Л.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_3 - адвокат, довіреність
ВКР № 649794 від

Від
відповідача- 1 - Літінська Я.Г. - представник, довіреність від 15.03.08р.

Від
відповідача - 2 - Полях С.В. - провідний спеціаліст, довіреність № ГО-08/55 від

08.02.08р.

Від
третьої особи- представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична
особа - підприємець  ОСОБА_1. звернувся у
квітні 2008 року із позовом до ТОВ "Новомосковське", в якому просить
стягнути з відповідача суму 7176,70 грн. на відшкодування різниці між фактичним
розміром шкоди, яка полягає у реальній вартості робіт з відновлювального
ремонту автобуса „Богдан” А092,2ПЕ державний НОМЕР_2, і страховою виплатою, що
була сплачена на мою користь страховиком. Вказує, що ушкодження автобуса
„Богдан” А092,2ПЕ відбулося внаслідок ДТП, яке сталося 20.01.2007р. о 15 год.
40 хв. на 355 км автошляху Київ-Луганськ-Ізварине, під час якого автомобіль
ГАЗ-33021 державний нНОМЕР_1 здійснив зіткнення з автобусом "Богдан"
А092, який на праві оренди належить фізичній особі - підприємцюОСОБА_1 Вказує,
що власником автомобіля ГАЗ -33021 є ТОВ "Новомосковське", а згідно з
постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
01.03.2007р. винним у скоєні ДТП визнано водія автомобіля ГАЗ-33021 ОСОБА_2.,
якого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід
держави у розмірі 17 грн.

Відповідач-1
позовні вимоги не визнає. Вказує, що Позивач -ОСОБА_1 є неналежним позивачем у
справі і не має право на відшкодування збитків, оскільки Позивач не є власником
автобуса марки „Богдан А 092,2ПЕ, реєстраційний НОМЕР_2, а використовує цей
транспортний засіб на підставі довіреності, яку було видано ОСОБА_4на керування
зазначеним  транспортним засобом. Вважає,
що представник за довіреністю відповідно до чинного Цивільного кодексу України
повинен діяти від імені і в інтересах довірителя, а не від власного імені. Вказує,
що ТОВ „Новомосковське” є неналежним відповідачем у справі, оскільки між ним і
ЗАТ „СГ „ТАС” був укладений договір № від 16.01.2007р., на підставі
якого у останнього виникає обов'язок щодо відшкодування збитків будь-яким
третім особам у наслідок настання страхового випадку. Вказує також, що
Позивачем не доведений розмір дійсних збитків, оскільки наданий Позивачем
висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального
збитку, заподіяного власнику автобуса марки Богдан А09 2ПЕ д/нНОМЕР_2, у
розмірі 3972,60 грн. не відповідає вимогам об'єктивності, а вартість робіт у
сумі 5680,00 відповідно до наряду-замовлення
від 22.02.2007р. є явним збільшенням переліку робіт. Вважає, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, що підтверджують наявність причинного зв'язку
між дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням збитків у такому обсязі та
докази перебування ОСОБА_4 під час виконання ним своїх службових обов'язків.
Просить відмовити у позові.

Представник
Відповідача-2 пояснив, що дійсно Дніпропетровською регіональною дирекцією ЗАТ
„СГ „ТАС” було видано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів ВА №9904081 ТОВ
„Новомосковське” (забезпечений засіб ГАЗ -33021 д/нНОМЕР_1. Відповідно до
Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів” ЗАТ „СГ „ТАС” зібрало необхідний пакет
документів та 06.04.2007р. виплатило Позивачу страхове відшкодування у розмірі
2743,80 грн. Сума страхового відшкодування бралась відповідно до
автотоварознавчої експертизи №085 від 28.03.2007р., від якої було вирахувано
франшизу у розмірі 510 грн. Вважає, що ЗАТ „СГ „ТАС” виконало всі зобов'язання
перед Позивачем і немає жодних підстав для задоволення його позовних вимог.
Стосовно автотоварознавчої експертизи, наданої до суду Позивачем, вважає її
незаконною та такою, яка не може бути прийнята до уваги судом у зв'язку із тим,
що при її проведенні не були присутні представники Відповідача -ТОМ
„Новомосковське” та ЗАТ „СГ „ТАС”, які навіть не отримали повідомлення про
проведення вказаної експертизи, чим були порушені права ТОВ „Новомосковське” та
ЗАТ „СГ „ТАС”  гарантовані Законом
України  „Про судову експертизу”, Законом
України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в
Україні”, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних
засобів та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та
експертних досліджень. Вважає, що документом, який вірно визначає розмір
збитків, заподіяних Позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди є висновок
авто товарознавчої експертизи №085 від 28.03.2007р., а не понесені Позивачем
фактичні витрати, які було витрачено на відновлення пошкодженого  транспортного засобу. Вважає, що ЗАТ „СГ
„ТАС” виконані усі зобов'язання по сплаті страхового відшкодування, ніяких
порушень при цьому допущено не було, тому
у позові слід відмовити.

До
участі у справі було залучено фізичну особу -ОСОБА_2 у якості третьої особи на
стороні відповідача-1 без самостійних вимог на предмет спору. Третя особа
належним чином повідомлялась про час і місце розгляду спору, але пояснень у
справі не надала, в судових засіданнях присутня не була.

В
судовому засіданні 21.10.08р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну
частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши
надані докази, господарський суд -

встановив:

20.01.2007р.
о 15 год. 40 хв. на 355 км автошляху Київ-Луганськ - Ізварине автомобіль ГАЗ
-33021 державний нНОМЕР_1, який належить товариству з обмеженою
відповідальністю „Новомосковське” (надалі -Відповідач-1), під керуванням водія
ОСОБА_2здійснив зіткнення з автобусом „Богдан” А092,2ПЕ державний номерНОМЕР_2,
який на праві оренди належить фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 (надалі
-Позивач).

Згідно
з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
01.03.2007р. у справі №3-3468/07 визнано винним у скоєні вищевказаної
дорожньо-транспортної події (ДТП) та притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 грн.
ОСОБА_2(надалі -третя особа), який працював у ТОВ „Новомосковське” водієм.

Як
свідчить наказ №145 від 21.12.2006р. про прийняття на роботу, договір про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.12.2006р. та наказ №114 від
06.08.07р. про припинення трудового договору, які є в матеріалах справи,
ОСОБА_2 займав посаду водія вантажного автомобіля у ТОВ „Новомосковське”, що
також підтверджує факт знаходження цієї особи у трудових відносинах із
Відповідачем-1.

Маршрутний
лист, на підставі якогоОСОБА_2 керував до матеріалів справи автомобіль ГАЗ
-33021 державний нНОМЕР_1 у день скоєння ДТП суду сторонами не наданий і в
матеріалах адміністративної справи №3-3468/07 Новомосковського міськрайонного
суду Дніпропетровської області, яка була витребувана і досліджена господарським
судом під час розгляду даної справи, відсутній.

Внаслідок
зіткнення автотранспортних засобів автобус „Богдан” А092 державний номерНОМЕР_2
отримав пошкодження бамперу заднього, розширювача заднього лівого крила,
молдингу лівої боковини тощо.

Згідно
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником зазначеного автобуса
„Богдан” НОМЕР_2 (рік випуску 2003, кольор білий, кузов №Y7ВА091003В000290 тип
ТЗ -автобус D) є ОСОБА_1

Як
свідчать тимчасовий реєстраційний талон і нотаріально засвідчена довіреність
ВЕА №032556 від 26.06.06р. зі строком дії до до 26.06.09р., що була видана
ОСОБА_4на ім'яОСОБА_1таОСОБА_3у, останні були уповноважені самостійно укладати
правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку)
автомобілем марки Богдан НОМЕР_2, тип ТЗ -автобус D та на вчинення низки юридично
значимих дій, пов'язаних з виконанням цієї довіреності.

Згідно
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, з
23.01.2004р.ОСОБА_1зареєстровано як фізичну особу, яка здійснює підприємницьку
діяльність.

Згідно
зі страховим полісом № ВА/9904081 від 16.01.2007р. Відповідач-1 застрахував
цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди (забезпечений засіб ГАЗ -33021 д/нНОМЕР_1, у
Закритому акціонерному товаристві „Страхова група „ТАС” (надалі -Відповідач-2)
в межах суми 25500 грн.

Позивачем
був наданий до матеріалів справи висновок №24.2007 від 22.02.2007р. експертного
автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку,
заподіяного власнику автобуса марки Богдан А092,2ПЕ, реєстраційний НОМЕР_2,
який був складений спеціалістом-товарознавцем ОСОБА_4, відповідно до якого
вартість ремонтно-відновлювальних робіт зазначеного автобуса на момент
проведення дослідження   без врахування
відсотку  зношення замінених деталей, без
врахування  ВТВ становить 7544,26 грн.

Згідно
з нарядом -замовленням від 22.02.07р. відновлювальний ремонт автобуса „Богдан”
НОМЕР_2 державний номерНОМЕР_2 із заміною пошкоджених складових автобуса,
проведено приватним підприємством „Автодім-Олександрія”, і вартість цих робіт
фактично становила 9920,50 грн.

22.02.2007р.
Позивачем був виставлений страховику, тобто Відповідачу-2, рахунок №1/2 на
відшкодування витрат на ремонт пошкодженого автобуса на суму 9920,50 грн., а в
подальшому в оплату вартості робіт з відновлювального ремонту зазначеного
автобуса „Богдан” А092,2ПЕ платіжним дорученням № 10 від 13.03.2007р. на
рахунок виконавця робіт Позивачем були перераховані грошові кошти у сумі
9920,50 грн.

28.03.07р.
приватним підприємцем ОСОБА_5 було складено висновок №085 про проведене ним на
замовлення Відповідача-2 автотоварознавче дослідження, згідно з висновками
якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан А092,2ПЕ державний
НОМЕР_2, з урахуванням зносу, складає 3253,80 грн.

Відповідача-2
в особі Дніпропетровської регіональної дирекції частково відшкодував Позивачу
витрати на відновлювальний ремонт у сумі 2743,80 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 560 від 06.04.2007р., а в сплаті решти коштів відмовив.

Як
вбачається із пояснень Відповідача-2 розмір сума страхового відшкодування
визначена страховиком відповідно до автотоварознавчої експертизи №085 від
28.03.2007р., від якої було вирахувано франшизу у розмірі 510 грн.

Доказів
добровільного відшкодування Позивачу різниці між його фактичними витратами на
відновлювальний ремонт у сумі 9920,50 грн. та отриманого від Відповідача-2
часткового страхового відшкодування у сумі 2743,80 грн., Відповідачі суду на
час розгляду справи не надали.

З
урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача до Відповідачів
підлягають задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Статтею
1188 ч. 1 п.1 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно
ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Як
вбачається із встановлених обставин, особою винною в спричинені шкоди Позивачу
внаслідок вказаного ДТП є ОСОБА_2, який знаходився у трудових відносинах із
Відповідачем-1, а відтак на Відповідача-1 також покладається обов'язок з
відшкодування Позивачу шкоди завдану її працівником.

Згідно
ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно
до п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” щодо відшкодування
шкоди, заподіяної третій особі встановлено, що при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею
29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів” встановлено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані
з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,
розрахованого у  порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до  місця проживання того власника чи законного
користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних  причин, помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Відповідно
до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно
ч.2 п. 12.1 ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”,
страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно
п. 37.5 ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів”, сума франшизи у
розмірі 510 грн. в повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового
відшкодування повинна бути компенсована потерпілому особою, відповідальність
якої застрахована -в даному випадку Відповідачем-1.

Отже,
вищенаведеними положеннями Цивільного кодексу України і Закону України „Про
обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів” передбачений обов'язок страховика у разі настання
страхового випадку, здійснити відшкодування витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,
розрахованого у порядку, встановленому законодавством, відповідно до лімітів
відповідальності за вирахуванням суми франшизи.

Згідно
ч.1. ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно
до ч.2. ст. 636 Цивільного кодексу України, виконання договору на користь
третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на
користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із суті договору.

Із
суті зобов'язання між Відповідачем-1 і Відповідачем-2, що виникло на підставі
Полісу № ВА/9904081 від 16.01.2007 року, договору № від 16.01.2007
року обов'язок по відшкодуванню шкоди будь-яким третім особам, якщо така була
завдана з вини Відповідача, виникає саме у Відповідача-2, тобто у страховика.

У
відповідності  до ч.1 і 3 ст. 386 та ч.1
ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно,
має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього кодексу.

Як
вбачається із встановлених обставин, Позивачу на підставі вище зазначеної довіреності
належить речове право на чуже майно - вищевказаний автобус „Богдан” НОМЕР_2. До
того ж, саме Позивачем були понесені витрати на відновлення пошкодженого майна.

Отже
Позивач -є належним позивачем у даній справі щодо вимог до обох Відповідачів.

Як
вбачається із встановлених обставин, Відповідач-2 не в повному обсязі виконав
свого обов'язку з виплати Позивачу страхового відшкодування у розмірі фактичних
витрат на відновлювальний ремонт, обсяг яких (матеріалів і робіт) не
відрізняється від розрахованих спеціалістами товарознавцями у вищенаведених
висновках, які не перевищували ліміту відповідальності цього страховика,
встановленого у розмірі 25500 грн.

Згідно
ст. 3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів”, обов'язкове
страхування  цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Виходячи
із вищевказаної мети обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності та встановлений для досягнення цієї мети правовий порядок,
який має забезпечити у найкоротші терміни отримання потерпілою особою повного відшкодування
незалежно від майнового стану особи, яка є винною у спричинені такої шкоди, за
встановлених обставин суд вважає, що саме на Відповідача-2, як страховика, має
бути покладено першочерговий обов'язок зі сплати на користь Позивача суми
6666,70 грн. -залишку невідшкодованої у повному обсязі суми 7176,70 грн. за
вирахуванням суми 510,00 грн. франшизи, а відтак позовні вимоги Позивача до
Відповідача про примусове стягнення цих грошових коштів підлягають задоволенню.

З
вищенаведених підстав решта понесених Позивачем фактичних витрат на відновлення
зазначеного автотранспортного засобу у сумі 510,00 грн., які не можуть бути
відшкодовані Відповідачем-2, в силу приписів ст. 1194 Цивільного кодексу
України, мають бути покладені безпосередньо на Відповідача-1, тому позовні
вимоги Позивача про стягнення з Відповідача-1 цих грошових коштів також слід
задовольнити.

Заперечення
Відповідачів відхиляються судом з вищенаведених підстав.

Судові
витрати у справі мають бути покладені на відповідачів пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 32-36, 43-45, 49, 82-85, 117-118
Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю „Новомосковське” на користь Фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1грошові кошти у сумі 510 грн., суму 7 грн. 26 коп.
витрат на державне мито, 8 грн. 39 коп. витрат на інформаційно технічне
забезпечення судового процесу.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства Страхова група „ТАС” на користь Фізичної особи-підприємцяОСОБА_1суму
6666 грн. 70 коп. на відшкодування шкоди, 94 грн. 74 коп. витрат на державне
мито, 109 грн. 61 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового
процесу.

Видати
накази після набрання судового рішення законної сили.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення
підписано- 01.12.08р.