ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 30/181-07 (39/362 (8/350 (1/293)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Маріупольгаз” на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.09.2007р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2007р. у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Маріупольгаз” до Закритого акціонерного товариства Закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” в особі Маріупольської філії ЗАТ КБ "ПриватБанк”

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, суд

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2004 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “МАРІУПОЛЬГАЗ” пред'явило в господарському суді позов до Закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” в особі Маріупольської філії ЗАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення 180849,32 грн. заборгованості.

У подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточний розмір яких становив: 314904,11 грн. процентів по депозитному вкладу та 67931,51 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2007р. (суддя Євстигнеєва Н.М.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.09.2007р. (судді Логвиненко А.О. –головуючий, Головко В.Г., Швець В.В.), позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 3643,83 грн. процентів по депозитному вкладу та 34726,02 грн. 3% річних, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (набрав чинності з 01.01.2004р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Предметом спору є стягнення відсотків за користування депозитним вкладом та 3% річних за неповернення депозитного вкладу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 19.07.2000р. між ВАТ “МАРІУПОЛЬГАЗ” та Комерційним банком “ПриватБанк” було укладено депозитний договір №014с та додаткові угоди до нього з терміном дії договору до 19.01.2002р. (далі –Договір).

(а.с. 9 –14 т.1)

За приписом п.п. 1.2, 2.2.2 Договору за використання грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку, відповідач сплачує позивачу дохід, виходячи з процентної ставки 14 % річних.

Відповідач зобов’язався після закінчення строку дії Договору (або у разі його дострокового розірвання) чи на письмову вимогу позивача перерахувати грошові кошти останнього на його розрахунковий рахунок.

Позивачем на відкритий відповідачем депозитний рахунок було розміщено грошові кошти в сумі 500000 грн.

Зазначене сторонам не оспорювалось.

Предметом спору є стягнення відсотків за користування депозитним вкладом та 3% річних за неповернення депозитного вкладу.

Заборгованість відповідача по відсоткам за період дії Договору з 01.01.2002р. по 19.01.2002р. із розрахунку 14% річних склала 3643,83 грн.

Нарахування ж відсотків після 19.01.2002р., тобто після припинення дії Договору, умовами останнього не передбачено.

За таких обставин, а також враховуючи те, що обов’язок відповідача по нарахуванню відсотків за Договором припинився до набрання чинності Цивільним кодексом України, господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку про незастосування до спірних відносин положень ч.4 ст. 1061 ЦК України, а тому мав підстави для часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3643,83 грн. заборгованості по відсотках.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції і про стягнення з відповідача 34726,02 грн. 3% річних за період з 08.04.2004р. по 31.07.2006р. з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обов’язок відповідача щодо повернення грошових коштів по депозитному вкладу, як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2002р. у справі №27/28, виник лише після належного ініціювання переказу грошових коштів позивачем, що знаходяться на його рахунку.

Обставини ж звернення позивача з вимогою щодо повернення депозитних коштів в розмірі 500000 грн. встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2005р. у справі №18/341(31/90), яким визнано платіжні вимоги-доручення №3 від 08.04.2004р. та №6 від 27.04.2004р. належним ініціюванням переказу грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до підставного висновку, що відповідач прострочив виконання зобов’язання по поверненню грошових коштів по депозитному вкладу з 08.04.2004р.

Суд обґрунтовано звернув увагу на зазначені обставини, доказам по справі в їх сукупності, у порядку виконання вимог ст. 43 ГПК України, дав правильне юридичне обґрунтування і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення заявленого позову.

Мав підстави погодитись з таким вирішенням спору і суд другої інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованості ухвалених судових рішень і направлені на переоцінку доказів, які слугували встановленню дійсних обставин справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Маріупольгаз” залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.09.2007р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2007р. без змін.

Головуючий В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

П.Гончарук