ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ Б24/418-07(Б15/40/397-06)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., -головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛесМетПром»

на ухвалу

господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2007

у справі
господарського суду

№ Б24/418-07-(Б15/40/397-06)
Дніпропетровської області

за заявою

товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛесМетПром»

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «Агровис»

про

визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника

не з'явились

від боржника

не з'явились

ВСТАНОВИВ :

в провадженні господарського суду
Дніпропетровської області знаходиться справа про визнання банкрутом товариства
з обмеженою відповідальністю «Агровис»(далі -боржника), яку було порушено
ухвалою суду від 04.12.2006 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю
«ЛесМетПром»(далі -кредитора), з урахуванням особливостей, передбачених статтею
52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом».

Постановою господарського суду від
18.12.06 боржника визнано банкрутом за спрощеною процедурою, згідно зі ст. 52
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено
арбітражного керуючого ОСОБА_1 та зобов'язано за результатами проведеної роботи
у строк до 18.06.07 подати до господарського суду звіт про свою діяльність та
ліквідаційний баланс.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2007 (суддя Калиниченко Л.М.) задоволено
клопотання генерального директора та голови ліквідаційної комісії боржника
ОСОБА_2, припинено провадження у справі про банкрутство, припинено
повноваження ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Не погоджуючись з винесеною
ухвалою, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, аргументуючи
порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі
-Закону), статей 34, 104, 110 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду
першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи,
перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням
вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом», норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до частини 1 статті 52
Закону у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи
боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно
із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а
також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької
діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до
боржника та строку виконання зобов'язань.

Статтею 16 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»передбачено,
що з метою забезпечення органів державної влади та учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб (підприємців)
створюється Єдиний державний реєстр, який містить відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи, дати та номеру записів про проведення
державної реєстрації юридичної особи, дату та номеру записів про внесення змін
до нього, дати видачі або зміни свідоцтва про державну реєстрацію, дані про
установчі документи, дати та номери записів про внесення змін до них, про
відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням тощо.

Відповідно до вимог статті 17
Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців»,
який набув чинності з 01.07.2004 року в Єдиному державному реєстрі містяться
відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про
відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про
зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог частин 1, 3
статті 18 вказаного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру , не були до нього внесені, вони не
можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Вказаний Закон також визначає
порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність
юридичної особи за її  місцезнаходженням,
які здійснюються державним реєстратором
(пункт 7 статті 19 зазначеного Закону).

Згідно з частиною 8 статті 19
зазначеного Закону, якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про
відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання
реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в
установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним
реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати,
яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей
про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної
податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення
про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну особу.

Виходячи з вимог частини 2 статті
34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства  повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Як вбачається із матеріалів справи,
01.06.07 до господарського суду надійшло клопотання генерального директора та
голови ліквідаційної комісії боржника ОСОБА_2 про припинення провадження у справі
про банкрутство у зв'язку з тим, що подано заяву про визнання банкрутом
ліквідованої юридичної особи, а також про припинення повноважень ліквідатора
зазначеного підприємства, арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської
області від 01.06.2007 (суддя Петренко Н.Е.) задоволено клопотання генерального
директора та голови ліквідаційної комісії боржника ОСОБА_2, припинено
провадження у справі про банкрутство, припинено повноваження ліквідатора
боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Не погодившись з зазначеною
ухвалою,  кредитор та ліквідатор
звернулись з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати ухвалу,
посилаючись на те, що згідно з пунктом 2 статті 104 Цивільного кодексу України,
юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення  до Єдиного державного реєстру  запису про її припинення. Судом було прийнято
до уваги довідку Дніпропетровської МДПІ та не прийнято до уваги довідок з
ЄДРПОУ Головного Управління статистики у Дніпропетровській області в державному
реєстрі станом на 18.06.2007 значиться ТОВ ”Агровис”. Крім того, ТОВ
“ЛесМетПром” ініціював банкрутство ТОВ “Агровис” у зв'язку з
заборгованістю  у розмірі 700000 грн., а
в силу п. 3 ст. 10 ЦК України, якщо вартість
майна юридичної особи є недостатньою
для задоволення вимог кредиторів, юридична особа  ліквідується в порядку, встановленому
Законом.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18.07.2007 апеляційні скарги задоволено,
ухвалу суду першої інстанції від 01.06.2007 скасовано. В мотивувальній частині
постанови суду було зазначено, що як свідчить лист Державного комітету
статистики України Головного управління статистики у Дніпропетровській області
від 18.06.2007 №18/13-1318, ТОВ “Агровис” не виключено з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), проте, оцінка цьому факту
господарським судом дана не була.

Після нового розгляду справи судом
першої інстанції винесено ухвалу від 16.10.2007, якою задоволено клопотання
генерального директора та голови ліквідаційної комісії боржника ОСОБА_2,
припинено провадження у справі про банкрутство, припинено повноваження
ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 ухвала суду була мотивована
тим, що  відповідно до протоколу зборів
засновників підприємства боржника від 07.04.05, протоколу зборів засновників
підприємства боржника від 30.09.05, на якому прийнято рішення про ліквідацію
підприємства, довідки № 1 215 000008 з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, з якої вбачається, що 10.02.06 за № 1 000003 внесено запис про припинення юридичної особи товариства з
обмеженою відповідальністю "Агровис" в результаті  її ліквідації (т.1 а.с. 81-83).

Разом з тим, при винесенні
оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не надано оцінки довідкам Державного
комітету статистики України Головного управління статистики у Дніпропетровській
області від 11.09.2006 №22/12-1639, 18.06.2007 №18/13-1318, 16.07.2007
№18/13-1560, що ТОВ “Агровис” не виключено з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України (т.1 а.с. 18, 115, 127) та не витребувано
доказів правового статусу боржника як юридичної особи від державного
реєстратора на момент прийняття рішення про припинення провадження у справі про
банкрутство .

Доводи кредитора, про те, що
рішенням третейського суду від 23.11.2006 було визнано недійсним рішення
загальних зборів учасників боржника щодо ліквідації боржника та зобов'язання
державного реєстратора відмінити державну реєстрацію від 10.02.2006 № 1 000003 про припинення юридичної особи боржника в результаті його
ліквідації відхиляються виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 статті 6
Закону України «Про третейські суди»третейські суди в порядку, передбаченому
цим Законом, можуть розглядати  будь-які
справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за
винятком справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне
підприємство.

Відтак, при прийнятті зазначеного
рішення, третейський суд вийшов за межі повноважень, встановлених йому законом,
а тому обставини встановлені рішенням від 23.11.2006 не можуть бути для суду
преюдиційними фактами в розумінні статті 35 Господарського процесуального
кодексу України.

З врахуванням викладеного
оскаржувану ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2007
не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а
справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити та дослідити
наявність чи відсутність в Єдиному державному реєстрі підприємств та
організацій України запису про ліквідацію та виключення боржника з реєстру,
повно та всебічно з'ясувати обставини справи та доводи сторін, вирішити хід
подальшого провадження у справі про банкрутство боржника відповідно до вимог
чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України
-

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛесМетПром»задовольнити частково.

2.          Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2007 скасувати, справу №Б24/418-07-(Б15/40/397-06)
направити для розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий
Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

Н. Ткаченко