ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.03.08 р.                     Справа № 4/13

Представником позивача надане письмове клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.

Клопотання задоволено, так як за частиною сьомою статті 81-1 ГПК України на вимогу хоча б одного учасника процесу у суді першої інстанції при розгляді справи по суті здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ

до відповідача - Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка

про стягнення 63147,71грн. 3% річних та індексу інфляції

за участю представників сторін:

від позивача – федоренко Д.А.- за довіреністю від 25.06.2007р.,

від відповідача – Нестеренко В.Ф. – довіреність від 03.01.2008р.,

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 63147,71грн., з яких: 5527,43грн. – 3% річних за період з 12.02.2006року по 31.12.2006року, 6265,56грн. – 3% річних за період з 01.01.2007року по 31.12.2007року, 394,82грн. – 3%річних за період з 01.01.2008року по 23.01.2008року, 18587,83грн. – індекс інфляції за період з 12.02.2006року по 31.12.2006року, 32372,07грн. - індекс інфляції за період з 01.01.2007року по 23.01.2008року.

В підтвердження позову позивач посилається на рішення Господарського суду Донецької області від 22.03.2007року по справі № 40/32, в якому встановлений факт наявності у відповідача перед позивачем 208852,10грн. заборгованості та порушення відповідачем строків виконання грошового зобов’язання.

Відповідач, від імені якого виступає відособлений підрозділ “УМТС” Державного підприємства “Макіїввугілля”, не погоджується з вимогами позову на тій підставі, що до наступного часу постанова про відкриття виконавчого провадження по справі № 40/32, на яке посилається позивач, не одержана. Згідно Закону України “Про заходи, спрямовані на стале функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” від 23.06.2005року № 2711 Державне підприємство “Макіївугілля” як підприємство паливно-енергетичного комплексу 28.11.2005року внесено до Реєстру учасників процедури погашення заборгованості. Дія пункту 3.4 вказаного Закону продовжено до 01.01.2009р. Цей Закон є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено:

Рішенням від 22.03.2007року по справі №40/32, господарський суд стягнув з відповідача на користь позивача борг в сумі 208852,10грн. за неналежне виконання договору купівлі-продажу від 22.11.2005року №05748 та витрати по держмиту в сумі 2088,53грн. і витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118,00грн.

Рішення суду набрало законної сили.

В даному рішенні за відсутністю заявлених вимог щодо стягнення витрат на встановлений індекс інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми ці питання не були предметом спору за справою № 40/32. Але факт доведення несвоєчасності оплати одержаної продукції боржником судом в рішенні підтверджений.

2

Оскільки цим рішенням встановлений факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 208852,10грн. та порушення строків виконання грошового зобов’язання, тому ці факти не повинні доводитися знову у відповідності з п.2 ст. 35 ГПК України.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст. ст. 526,530 Цивільного кодексу України боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Строки виконання грошового зобов’язання відповідачем порушені, так як до пред’явлення цього позову фактично залишилась невиконаним грошове зобов’язання відповідача перед кредитором.

Відповідно до статей 15-16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, обсяг яких визначено статтею 22 згаданого Кодексу, Боржник зобов’язаний відшкодувати завдані збитки у всіх випадках, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України (435-15) не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом незалежно від того, чи заявлявся позов про стягнення цих витрат разом з вимогою про стягнення боргу чи ні. Так як позивач, як кредитор не позбавлений права вимагати стягнути з боржника у відповідності з статтею 625 Цивільного кодексу України (435-15) витрати, пов’язані з інфляцією за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Положення цієї статті (435-15) застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов’язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Якщо після прийнятого господарським судом рішення про стягнення боргу і відшкодування збитків, їх розмір збільшився в результаті росту цін на майно або роботи, кредитор не позбавлений права пред’явити новий позов до винної особи.

Після прийняття судом рішення про стягнення коштів, грошове зобов’язання не припинилось, оскільки кредитор реально грошові кошти не отримав.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України (435-15) відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов’язання.

Відповідні індекси інфляції розраховані Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті “Урядовий кур’єр” Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19,21 і 22 Закону України “Про інформацію” є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків.

Оскільки індекс інфляції є зміною величиною, позивач, який просить стягнути річні відсотки і витрати, пов’язані з інфляцією, подав обґрунтований розрахунок суми.

На підставі вищезазначеного, а також враховуючи доведеність позивачем фактів наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 208852,10грн. та доведеності порушення відповідачем строків виконання грошового зобов’язання, передбаченого п.3.3 договору купівлі-продажу від 22.11.2005року №05748, суд за викладеними обставинами, дійшов до висновку, що вимоги про стягнення інфляційних витрат за період з 12.02.2006року (коли виникло зобов’язання за пунктом 3.3договору від 22.11.2005року №05748) по 31.12.2006р. підлягають задоволенню в сумі 18587,83грн., за період з 01.01.2007р. по 23.01.2008р. в сумі 32372,07грн. як і 3% річних за період з 12.02.06р. по 31.12.2006року в сумі 5527,43грн., за період з 01.01.2007року по 31.12.2007рю. в сумі

3

6265,56грн. та за період з 01.01.2008року по 23.01.2008р. (до часу звернення з позовом) в сумі 394,82грн. в межах трирічного строку позовної давності.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно відсутності вимог кредитора щодо оплати суми боргу за наказом суду, так як кредитор вправі подати наказ суду про примусове виконання рішення господарського суду не пізніше трьох років з дня прийняття цього рішення. А боржник не звільняється при цьому від обов’язку виконати самостійно рішення суду.

Крім цього посилання боржника на Закон України № 2711-IV від 23.06.2005року “Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, за яким на строк участі підприємства ТЕК в процедурі погашення заборгованості, підлягає зупиненню виконавчі провадження і міри примусового виконання рішень, відносно таких підприємств до 01.01.2009року, не приймається судом, оскільки в процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню на вказаний у Законі строк виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень за встановленими Законом України “Про виконавче провадження” правилами і іншого припинення чи зупинення грошових зобов’язань не надано.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст.526,530,625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 35,49,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення 63147,71грн. 3% річних та індексу інфляції в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка-86157, пл. Радянська, 2, , р/р 0264 в АБ “Укрбізнесбанк”, МФО 335980, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м.Київ-04053, провулок Киянівський, 3-7, , р/р 2980 в АКБ “ТК Кредит” в м. Києві, МФО 322830 індекс інфляції за період з 12.02.2006року по 23.01.2008року в сумі 50959,90грн, 12187,81грн. – 3% річних за період з 12.02.2006року по 23.01.2008року, 631,47грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Гринько С.Ю.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 24.03.2008року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу