ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.12.08
р.
Справа № 29/268пн

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Джарти  В.В.
При  секретарі  судового засідання   Бєліковій Н.А.

За
участю представників сторін:

від
позивача: не з'явився

від
відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № б/н від 01.09.2008 р.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

За
позовом:  Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Донецьк

До
відповідача: Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька” м. Донецьк

Предмет
спору:  визнання права власності на
реконструйовану будівлю продовольчого магазину, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

СУТЬ
СПРАВИ:

Позивач,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Донецьк, звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача - Комунального підприємства “Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк про визнання права власності на
реконструйовану будівлю продовольчого магазину, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір оренди
земельної ділянки від 31.07.2007 р., рішення виконавчого комітету Донецької
міської ради № 395/3 від 20.06.2007 р., план (схема) меж земельної ділянки, акт
перенесення меж земельної ділянки на місцевість, акт приймання-передачі від
31.07.2007 р., розрахунок розміру орендної плати, рішення виконавчого комітету
Ларинської селищної ради № 36 від 08.10.2008 р., лист № 01-06-181 від
08.10.2008 р.

Крім
того, клопотання щодо фіксації судового процесу позивачем не заявлялось, у
зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 ГПК України.

Представник
відповідача надав відзив, яким заперечує проти позову, посилаючись на те, що
позивачем не дотримувалися вимоги п. 2
ст. 331 ЦК України, ст. 25 ЗУ „Про основи градобудівництва”, Правил
забудови міста Донецька, затверджені рішенням Донецької міськради від
30.09.2005 р. № 21/2, Тимчасового положення „Про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно”, затвердженого наказом Міністерства юстиції
України від 28.01.2003 р. № 6/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 28.01.2003 р. № 66/7387. Зазначив, що КП „БТІ м. Донецька” не заперечує
проти права власності позивача на вказане ним нерухоме майно та не перешкоджає
позивачу, як власнику нерухомого майна, реалізовувати своє право, виходячи із
норм ст. 319 ЦК України.

25.11.2008
року ухвалами господарського суду Донецької області було призначено по справі
судово-будівельну експертизу та зупинено провадження у справі.

На вирішення
експерта судом поставлено запитання:

1. Чи
відповідає приписам чинних будівельних норм та правил реконструйована будівля
продовольчого магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1?

2.
Визначити можливість використання реконструйованої будівлі продовольчого
магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням та
можливість подальшої експлуатації?

3. Чи
є об'єкт - реконструйована будівля продовольчого магазину, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 капітальною спорудою, чи ні?

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд встановив:

Між
Виконавчим комітетом Донецької міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 м. Донецьк (Орендар) 31.07.2007 р. був укладений договір
оренди земельної ділянки. За умовами укладеного договору  Орендодавець надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення
(кадастровий номер :00:005:0067), площею 0,0175 га, із земель
житлової та громадської забудови Донецької міської ради, для експлуатації
існуючого торгового павільйону по АДРЕСА_2, за актом приймання-передачі
земельної ділянки.

Договір  від 31.07.2007 р. посвідчено приватним нотаріусом
Трубніковою І.О., зареєстровано у Донецькій міській раді 02.08.2007 р. № 3/292
та книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що вчинено
запис 16.10.2007 р. № 56.

На
підставі рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 20.06.2007 р.
№ 395/3 „Про надання фізичній особі - підприємству ОСОБА_1 земельної ділянки в
оренду для експлуатації існуючого торгового павільйону по АДРЕСА_2 було надано
фізичній особі - підприємству ОСОБА_1ув оренду строком на 5 років земельна
ділянка загальною площею 0,0175га (кадастровий номер :00:005:0067) із
земель житлової та громадської будівлі для експлуатації існуючого торгового
павільйону по АДРЕСА_2.

В
матеріалах справи містяться акт перенесення меж земельної ділянки на місцевість
фізичній особі-підприємця ОСОБА_1 та акт приймання-передачі земельної ділянки
(кадастровий номер :00:005:0067), що розташована по АДРЕСА_2 від
31.07.2007 р.

Рішенням
виконавчого комітету Ларинської селищної ради від 08.10.2008 р. № 36 присвоєно
поштову адресу магазину „Странник”: АДРЕСА_1.

Позивач
самочинно здійснив реконструювання будинку продовольчого магазину, що
розташований: АДРЕСА_1.

На
час розгляду справи у суді, позивач користується реконструйованим будинком
продовольчого магазину, що розташований: АДРЕСА_1, що підтверджується договором
оренди земельної ділянки від 31.07.2007 р.

Як
вбачається з будівельно-технічного висновку Приватного підприємства
„Експерт-Оцінка” за результатами обстеження реконструйованої будівлі продовольчого
магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно вимогам діючих будівельних
норм та правил відповідає діючим будівельним нормативним правилам, являється
нерухомим майном та капітальною будівлею, яке придатно для подальшої
експлуатації по призначенню.

Відповідно
до частини 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належне затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та
правил.

На вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке
самочинне збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Сторони
не надали суду документи, які підтверджують, що спірне самочинне збудоване
майно порушує права інших осіб.

Відповідно
до приписів ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини
справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи
зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване
приміщення може бути визнано судом за умови надання  земельної ділянки у встановленому порядку під
вже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує
прав  інших осіб.

Оскільки
згідно договору виконавчого комітету Донецької міської Ради выд 31.07.2007 р.
позивачу надано в строкове платне користування земельну ділянку, та суду не
надано доказів порушень позивачем прав інших суб'єктів у спірних
правовідносинах, суд дійшов висновку що у позивача  виникло право власності на реконструйовану
будівлю з моменту завершення її реконструкції.

За
приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Згідно
п. 1 ст. 147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів
господарювання захищаються законом.

У
відповідності до п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання
наявності або відсутності прав.

Відповідно
до ст.ст. 139, 144 Господарського кодексу України майнові права підприємства
виникають  внаслідок створення майна, а
майно це будинки, споруди, машини, тощо. Тобто закінчив будівництво будівлі
розташованої за адресою: м. Донецьк., пр. Київський, 11, позивач отримав право
власності на новостворене майно.

Судом
не було встановлено неправомірне володіння позивача будівлею, позивач володіє
цим майном правомірно. Тобто Конституцією України та чинним законодавством
встановлена презумпція правомірності фактичного володіння майном, оскільки це
майно знаходиться у володінні позивача.

Згідно
до п. 2 ст. 3  Цивільного кодексу України
та загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення
права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За
таких обставин, позовні вимоги позивача, визнання права власності на
реконструйовану будівлю продовольчого магазину, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Враховуючи,
що, за висновками суду, з боку відповідача не було припущено будь-яких
неправильних дій, внаслідок яких виник спір по цій справі, судові витрати у
відповідності із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України
підлягають віднесенню на позивача повністю.

На
підставі ст.ст. 3, 331, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 139,
144, 147 Господарського кодексу України, Закону України „Про власність”,
керуючись ст.ст.1, 2, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк до Комунального
підприємства “Бюро технічної інвентаризації м. Донецька” м. Донецьк про
визнання права власності на реконструйовану будівлю продовольчого магазину, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1  -
задовольнити.

Визнати
право власності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк на об'єкт
нерухомості, саме: реконструйовану будівлю продовольчого магазину, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в
касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної
сили.

Суддя