КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2008                                                                                           № 12/304

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Стойко А.О. – дир., Овчаренко Т.Б. – юрист.

від відповідача - представник не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросервіс-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.09.2007

у справі № 12/304

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Деметра-Хліб"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросервіс-Україна"

про                                                  стягнення 243870,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.09.2007р. у справі №12/304 позовні вимоги було задоволено повністю. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 870,35 грн. – основного боргу та 710,85 грн. – 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегією встановлено наступне:

16.01.07 р. між сторонами у справі було укладено договір № 11-1/07 купівлі-продажу борошна пшеничного, вищого ґатунку, на умовах оплати кожної партії поставки по факту прийняття.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов'язувався продати відповідачу товар, а відповідач зобов'язувався прийняти та здійснювати оплату послуг на умовах даного договору.

Згідно п. 4.2.2 договору відповідач зобов'язаний розрахуватись за товар згідно з розхідною накладною на поставлений товар, яку надасть позивач.

Згідно п. 5.1 договору оплата за фактично поставлену партію товару, який поставляється відповідно цього Договору, проводиться повністю за фактом прийняття товару відповідачем.

Відповідно до накладних № 65 від 22.01.07, № 128 від 31.01.07, № 191 від 12.02.07, № 201 від 14.02.07, № 205 від 15.02.07, № 211 від 15.02.07, № 213 від 16.02.07, № 219 від 17.02.07, № 224 від 20.02.07, № 227 від 20.02.07, № 230 від 21.02.07, № 240 від 22.02.07, № 248 від 24.02.07, № 250 від 24.02.07, № 258 від 26.02.07, № 264 від 27.02.07, № 276 від 01.03.07 позивач поставив відповідачу борошна на суму 348 725,00 грн.

Факт поставки відповідачу товару на суму 348 725,00 грн. підтверджується відміткою на кожній накладній, а отже заборгованість відповідача виникла на наступний день, як він підтвердив поставку товару позивачем.

Проте розрахунок за договором відповідач провів частково, а саме у сумі 105 565, 50 грн.

Таким чином, сума основного боргу відповідача складає 243 159,50 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні норми містяться у ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідачем було порушено договірні зобов’язання в частині оплати поставленого товару, колегія приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 243 159,50 грн. є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Крім суми основного боргу, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 710,85 грн..

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3% річних складає 710, 85 грн. (розрахунок залучено до матеріалів справи). Контррозрахунку суми 3% річних відповідачем суду не надано. Розрахунок 3 % річних відповідають матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 710,85 грн. є обґрунтованим та відповідає обставинам справи.

У своїй апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що справа у суді першої інстанції була розглянута за відсутності представника відповідача у зв’язку з чим судом при винесенні рішення було неповно з’ясовано дійсні обставини справи, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст..22 ГПК України.

Дані зауваження відповідача колегія не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст.. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.. 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема є нез’явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

З наведеного вище вбачається, що відкладення розгляду справи у разі нез’явлення в засіданні представників сторін є правом, а не обов’язком суду.

Крім того, матеріали справи містять ухвалу від 15.08.2007р., якою розгляд справи №12/304 відкладався у зв’язку із хворобою представника відповідача.

Колегія також відзначає, що матеріали справи містять достатньо документів для повного та всебічного розгляду спору по суті.

Відповідач також зазначає, що суд першої інстанції постановляючи своє рішення не взяв до уваги та не перевірив докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а рішення прийнято на підставі наявних матеріалів справи.

Проте відповідачем нових доказів, що спростовують правомірність вимог позивача, а також доказів, що стосуються погашення відповідачем своєї заборгованості перед позивачем, при поданні апеляційної скарги суду надано не було.

14.01.2008р. до канцелярії Київського апеляційного господарського суду від ТОВ „Євро сервіс – Україна” надійшла телеграма, в якій останній просить розгляд справи відкласти у зв’язку з відрядженням представника відповідача.

В судове засідання 15.01.2008р. представник відповідача не з’явився.

Ухвалою від 18.12.2007р. у справі №12/304 попереднє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв’язку із хворобою представника ТОВ „Євро сервіс – Україна” колегією було задоволено. Нових доказів, що стосуються розгляду справи, відповідачем впродовж апеляційного провадження суду не надано.

За таких обставин колегія вважає телеграму відповідача від 14.01.2008р. щодо відкладення розгляду справи такою, що подано з метою затягування розгляду справи, а тому, приходить до висновку про те, що перебування представників відповідача у відрядженні не може бути підставою для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку про те, що рішення господарського суду м. Києва від 04.09.2007р. є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи, а отже підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.09.2007р. у справі №12/304 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Євро сервіс – Україна” – без задоволення.

2. Матеріали справи №12/304 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

17.01.08 (відправлено)