ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.08
Справа№ 31/79

Господарський
суд Львівської області в складі судді Артимовича В.М.

При
секретарі Митник М.Б.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом: Прокурора Сихівського району м.
Львова в інтересах держави в особі Управління державної служби охорони при
ГУМВС України у Львівській області, м. Львів

До
відповідача: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Львів

Про: стягнення 497,15 грн.

Та
за зустрічним позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м. Львів До відповідача за зустрічним позовом: Управління
державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області, м. Львів

Про: розірвання договору, стягнення
збитків в сумі 800,00 грн. та моральної шкоди в сумі 2500,00 грн.

За
участю представників:

від
прокуратури: Давидович
І.М. -пом. прокурора (посв. № 88);

від
позивача (відповідача за зустрічним позовом): Бондар В.В. - представник;

від
відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з'явився.

Представникам
сторін роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в
тому числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України
технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що сторони подали
відповідне клопотання.

Суть
спору: Розглянувши
матеріали справи, суд визнав представлені документи достатніми для прийняття до
провадження позовної заяви Прокурора Сихівського району м. Львова в інтересах
держави в особі Управління державної служби охорони при ГУМВС України у
Львівській області, м. Львів, надалі - позивач, до Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м. Львів, надалі -відповідач, про стягнення заборгованості в сумі
497,15 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.01.2007 р. між позивачем
і відповідачем було укладено договір № 2709 про здійснення реагування нарядів
міліції «охорони»на повідомлення по телефонному дзвінку і у відповідності до п.
3.1 вказаного договору відповідач, як клієнт, зобов'язаний оплачувати послуги
охорони у розмірі, визначеному у дислокації-розрахунку, в термін до 15-го числа
поточного місяця. Всупереч цьому відповідач не сплатив позивачеві плату за
листопад 2007 р. в розмірі 497,15 грн., у зв'язку з чим прокурор звернувся з
позовом до суду.

Ухвалою
від 04.03.2008 р. судом порушено провадження у даній справі.

У
відзиві на позовну заяву, поданому суду 27.03.208 р., відповідач вказує на
тому, що згідно наказу Генерального прокурора України від 14.02.2000 р. за № 11
подання позову у даній справі належить до компетенції прокурора Шевченківського
району м. Львова у зв'язку зі знаходженням юридичної адреси позивача у
Шевченківському районі м. Львова. Також у відзиві відповідач вказує на
неналежному виконанні позивачем взятих на себе зобов'язань по охороні, оскільки
27.11.2007 р. у приміщенні ресторану відповідача відбулась бійка, за наслідками
якої 28.11.2007 р. районним відділом міліції Шевченківського району м. Львова порушена
кримінальна справа № 143-1493 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2
ст. 296 КК України, а тому відповідач просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Судом
у відповідності до ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору в даній
справі, про що винесено ухвалу від 18.04.2008 р.

21.04.2008
р. відповідачем у даній справі подано зустрічний позов про розірвання договору
№ 2709, укладеного між сторонами цього спору, стягнення із позивача на користь
відповідача 800,00 грн. завданих збитків та 2500,00 грн. моральної шкоди.
Вказаний зустрічний позов ухвалою суду від 07.05.2008 р. прийнятий до
провадження для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічні позовні
вимоги відповідач мотивує тим, що позивачем неналежно виконувались взяті на себе
зобов'язання по охороні, про що свідчить бійка 27.11.2007 р. та порушення
кримінальної справи № 143-1493, що в свою чергу згідно ст. 611 Цивільного
кодексу України є підставою для розірвання договору. В частині стягнення
збитків відповідач зустрічні позовні вимоги обґрунтовує нормами ст.ст. 22, 1166
Цивільного кодексу України та видатковою накладною № РН-1-30004 від 30.01.2008
р., а вимоги про стягнення моральної шкоди нормою ст. 23 Цивільного кодексу
України та зменшенням кількості клієнтів, зміною режиму роботи ресторану,
завданням тілесних ушкоджень працівникам ресторану тощо.

На
вимогу господарського суду районним відділом міліції Шевченківського району м.
Львова надані копії матеріалів кримінальної справи № 143-1493, які долучені
судом до даної справи.

Позивачем
07.05.2008 р. подано суду відзив на зустрічний позов, в якому позивач зустрічні
позовні вимоги заперечує повністю з наступних підстав: працівники позивача
вжили всіх передбачених договором заходів при отриманні сигналу «тривога»від
відповідача, зокрема, до ресторану відповідача прибув озброєний наряд міліції,
який затримав осіб, на яких вказували працівники відповідача, та доставив цих
осіб до райвідділу; п. 4.1 укладеного між сторонами договору встановлено, що
позивач не несе матеріальної відповідальності за збереження матеріальних та
будь-яких інших цінностей клієнта, що на думку позивача, виключає можливість
задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення збитків з позивача за
первісним позовом;  в частині стягнення
моральної шкоди позивач вказує, що така шкода стягується з особи яка завдала
моральну шкоду або з чиєї вини таку шкоду було завдано. Щодо вимог про
розірвання договору № 2709, то позивач зазначив про таке розірвання 01.12.2007
р., що, на його думку, свідчить про відсутність предмету спору в цій частині.

Розгляд
справи неодноразово відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах
суду. Також в судових засіданнях оголошувались перерви.

В
судове засідання 09.09.2008 р. відповідач особисто не прибув, уповноваженого
представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду. Представники прокуратури  та позивача, які прибули в судове засідання,
первісні позовні вимоги підтримали та заперечили зустрічні позовні вимоги з
мотивів, викладених у позові та відзиві.

В
судовому засіданні 09.09.2008 р. за згодою сторін судом оголошено вступну та
резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений, оформлений та
підписаний 15.09.2008 р.

Розглянувши
документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення
представників прокуратури та позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши
докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Між
позивачем і відповідачем 05.01.2007 р. було укладено договір № 2709 про
здійснення реагування нарядів міліції «охорони»на повідомлення по телефонному
дзвінку, у відповідності до якого відповідач, як клієнт, передає, а позивач
приймає для здійснення реагування нарядів міліції «охорони»на повідомлення по
телефонному дзвінку об'єкти, перераховані у дислокації-розрахунку (додатки № 1,
2 до договору). Як свідчать додатки № 1, 2 до договору об'єкт відповідача
знаходиться у м. Львові по вул. Панча, 7, а загальна сума оплати в місяць
складає 503,90 грн., у відповідності до п. 3.1 вказаного договору відповідач,
як клієнт, зобов'язаний оплачувати в термін до 15-го числа поточного місяця.

Згідно
зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань.

Відповідно
до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мас виконуватися
належним чином ті відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як
свідчать матеріали даної справи та не спростовано відповідачем за первісним
позовом за допомогою належних і допустимих доказів, як цього вимагають норми
ст.ст. 33, 34 ГПК України, заборгованість відповідача перед позивачем згідно
договору № 2709 за листопад 2007 р. складає 497,15 грн., а відтак первісні
позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

В той
же час, вивчивши матеріали даної справи та проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог
відповідача слід відмовити, виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається та не заперечується представниками сторін, що
27.11.2007р. близько 22-00 год. невідомі особи, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в ресторані «Герольд»у м. Львові вчинили хуліганство,
що виражалось у грубому порушенні громадського порядку, битті посуду,
нецензурній лайці, спричиненні матеріальних збитків закладу в сумі 1800,00 грн.

Судом
встановлено, що наряд міліції позивача, як це і передбачено р. 2 договору №
2709, на підставі виклику відповідача прибув до охоронюваного об'єкту, затримав
осіб, на яких вказали працівники відповідача, та доставив вказаних осіб до
райвідділу міліції. 28.11.2007 р. ст. слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ
у Львівській області винесено постанову про порушення кримінальної справи по
факту хуліганських дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК
України.

Постановою
про визнання цивільним позивачем від 29.11.2007 р. у вказаній вище кримінальній
справі гр. ОСОБА_2. визнано цивільним позивачем.

Доводи
відповідача про протиправну поведінку (бездіяльність) позивача не заслуговують
на увагу, оскільки не лише не підтверджуються належними і допустимими доказами,
а й спростовуються матеріалами даної справи. Так само позивачем за зустрічним
позовом не доведено причинно-наслідкового зв'язку між придбанням ним посуду
30.01.2008 р. згідно накладної № РН-1-30004 на суму 1250,56 грн. та
хуліганськими діями в ресторані 27.11.2007 р. Слід зазначити, що в кримінальній
справі цивільним позивачем визнано не відповідача, а гр. ОСОБА_2.

Необґрунтованим
вважає суд посилання відповідача на ст. 1166 Цивільного кодексу України, як на
правову підставу стягнення збитків, оскільки вказана норма регулює
позадоговірну (деліктну) відповідальність, а не відповідальність у вигляді
збитків в результаті порушення зобов'язання. Пунктом же 4.1 договору № 2709
передбачено, що позивач не несе матеріальної відповідальності за збереження
матеріальних чи будь-яких інших цінностей на об'єкті відповідача.

Зважаючи
на вищевикладене позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення
збитків в сумі 800,00 грн. задоволенню не підлягають.

У
відповідності до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Всупереч
вказаній нормі та вимогам постанови Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»відповідач за первісним позовом не довів наявності
протиправної бездіяльності позивача та завдання відповідачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а тому в стягненні
моральної шкоди слід відмовити.

В
частині ж зустрічних позовних вимог про розірвання договору № 2709 провадження
підлягає припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, так як станом на час
слухання справи в суді договір є розірваним, що не заперечується ні позивачем,
ні відповідачем.

У
відповідності до норми ст. 49 ГПК України суд вважає за необхідне судові
витрати покласти на відповідача за первісним позовом.

Керуючись
ст.ст. 1, 4-3, 4-5, 4-7, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 80, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Первісний
позов Прокурора Сихівського району м. Львова в інтересах держави в особі
Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області, м.
Львів, задовольнити повністю.

2.Стягнути
із Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1)
на користь Управління державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській
області (79019, вул. Липинського, 44, м. Львів; ) 497,15
грн. заборгованості.

3.Стягнути
із Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1)
в дохід державного бюджету 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.Провадження
у справі № 31/79 за зустрічним позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.
Львів, про розірвання договору припинити.

5.   В задоволенні решти зустрічних позовних
вимог Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Львів, відмовити повністю.

6.Накази
видати відповідно до ст.ст. 116, 117 ГПК України.

Суддя