ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 32/262-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ВАТ "Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року

у справі господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Приватного науково-виробничого підприємства "Енергія"

до

ВАТ "Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів"

про

стягнення 77936,86 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з’явився,

- відповідача:

не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року Приватне науково-виробниче підприємство "Енергія" звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ "Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" про стягнення 77936,86 грн.; з яких 68986,68 грн. –борг за виконання робіт за договором підряду № 2 від 16.02.2006р., 7570,46 грн. –пеня за період з 16.11.2006р. по 11.07.2007р. та 1379,72грн. –3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 року позов задоволено повністю. Стягнуто на користь позивача 77936,86 грн., 779,37 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007р. рішення місцевого господарського суду від 09.08.2007р. залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ВАТ "Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" подало касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року в частині стягнення 1758,56 грн., з яких 1722,66 грн.- штрафні санкції і 35,9 грн. –3% річних, скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що в свою чергу призвело до прийняття незаконних судових рішень в частині розрахунків штрафних санкцій та 3% річних.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 16.02.2006 року між ВАТ "Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" (замовник) та Приватним науково-виробничим підприємством "Енергія" (підрядник) було укладено договір підряду № 2, відповідно до умов якого позивач на замовлення відповідача зобов'язується виконати капітальний ремонт 81,25 п.м. підкранового шляху мостового крану та ремонт бетонних конструкцій естакади крану на загальну суму 117288,00 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивач належним чином виконав роботи по договору, які були прийняті відповідачем по акту приймання без будь-яких зауважень та застережень, проте відповідач в порушення умов договору лише частково оплатив вартість робіт, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 68986,68 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання за договором підряду щодо своєчасної оплати вартості робіт позивачу, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про стягнення з відповідача 68986,68 грн. боргу, пені та 3 % річних.

Водночас, судова колегія не може погодитися з судами попередніх інстанцій в частині розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, враховуючи наступне.

Згідно зі ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до п.4.1 договору, зобов'язання відповідача здійснити остаточний розрахунок виникло після підписання акту форми КБ-2в. Акт був підписаний 16.11.2006року, а отже прострочення виконання зобов'язання починається з 17.11.2006року.Зазначену обставину суди не врахували.

Також, суди не врахували, що відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене та межі перегляду в касаційній інстанції, судові рішення в частині стягнення пені підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Підлягають скасуванню і судові рішення в частині стягнення 3% річних, оскільки суди при задоволенні цих вимог не перевірили правильність розрахунку позивача та не врахували, що нарахування 3% річних здійснюється за кожен день, а не за один місяць, як помилково зазначив позивач.

На підставі вищезазначеного, судові рішення в частині стягнення пені та 3% річних підлягають скасуванню, а справа –направленню в цій частині на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити правильність розрахунків і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 року у справі № 32/262-07 в частині позовних вимог про стягнення пені та 3% річних скасувати.

Справу в скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

В решті позовних вимог судові рішення з даної справи залишити без змін.

Головуючий           Н. Кочерова

Судді: В. Рибак

М. Черкащенко