ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"26" лютого 2008 р.

справа № 5020-9/001

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)”

до Підприємства “Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації”

про стягнення 11 119,04 грн.,

суддя Рибіна С. А.

представники сторін:

від позивача –Білоус Ю.Е., довіреність № б/н від 18.01.2008,

від відповідача –не з'явився,

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Підприємства “Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації” про стягнення 11 119,04 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань за договором постачання № СК 0000021 від 01.05.2006, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу 11 119,04 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвал суду щодо надання відзиву та установчих документів не виконав, про причини неявки в судове засідання не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вирішив можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику позивача роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням позивача, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ним російською мовою.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

01.05.2006 між Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” (постачальник) та Підприємством “Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації” (покупець) був укладений договір постачання (далі - бетон) № СК 0000021 (далі –Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору сторони домовились про те, що постачальник зобов’язується передати у власність (поставити) покупцю бетон товарний в кількості та на умовах, зазначених в цьому договорі, а покупець зобов’язується прийняти бетон і оплатити його вартість на умовах цього Договору.

Асортимент бетону зазначено сторонами в Додатках до цього Договору, які є його невід’ємною частиною (пункт 1.2 Договору).

Також пунктом 2.1 Договору встановлено, що кількість бетону, що повинен бути поставлений постачальником покупцю за цим Договором визначається покупцем шляхом надання постачальнику письмових замовлень в порядку, який встановлений пунктом 4 Договору.

Згідно пункту 4.1 Договору поставка бетону здійснюється постачальником на підставі письмових замовлень покупця (форма такого замовлення наведена в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід’ємною частиною).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору ціна бетону, який постачається постачальником у власність покупця відповідно до умов цього Договору визначена сторонами в Додатку № 2 до цього Договору, який складає його невід’ємну частину, покупець повинен сплатити вартість кожної партії бетону 100% передплатою, на підставі рахунку, наданого продавцем згідно замовлення покупця або згідно цього Договору.

Позивач поставив відповідачу бетон, що підтверджується накладними та довіреностями на загальну суму 35825,56 грн., які долучені до матеріалів справи (а.с. 17-35).

Зобов’язання щодо сплати коштів за отриманий бетон відповідачем виконано частково, платежі за отриманий товар відповідач здійснив у розмірі 24706,52 грн. Заборгованість відповідача на момент звернення позивача із позовом до суду за товар склала 11119,04 грн., що підтверджується також наданими суду двосторонніми актами звірки станом на 31.12.2006, на 31.05.2007 (а.с. 36-37), які підписані відповідачем без зауважень та скріплені його печаткою.

20.10.2007 позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога з пропозицією сплатити заборгованість за отриманий товар за Договором № СК 0000021 від 01.05.2006 в сумі 11119,04 грн. протягом семі днів з моменту одержання даної вимоги(а.с. 38).

Відповідь позивачем не отримана, оплата боргу відповідачем у встановлений строк не здійснена.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення суми основного боргу.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.2004, тому при розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов’язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Враховуючи, що відповідач до винесення рішення не погасив основний борг, суд визнає вимоги в цієї частині такими, що підлягають задоволенню в повному розмірі –у сумі 11119,04 грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства “Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації” (99011, м.Севастополь, вул. Нахімова,13, , р/р 6101 в СФ КБ “Приватбанк”, МФО 324935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)” (03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 26, , р/р 2000 в АТ “Каліон Банк Україна”, МФО 300379) 11348,24 грн., у тому числі 11119,04 грн. –сума основного боргу, витрати по сплаті державного мита в сумі 111,20 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано 29.02.2008

Розсилка:

1. позивач - ТОВ з іноземними інвестиціями “Дікергофф (Україна)”(03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 26)

2. відповідач –Підприємство “Будівельне управління Чорноморського флоту Міністерства оборони Російської Федерації”(89050, м. Севастополь, пр. Нахімова, б. 13)

3. справа

4. наряд