ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2008

Справа
№2-7/17668-2007

За
позовом Приватного підприємства «Трейд» (99804, м. Севастополь, с.Кача, вул.
Первомайська, 10; 99011, м. Севастополь, вул. В. Морська, 21, Главпоштамт, а/я,
45, ідентифікаційний код 32412758)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про
стягнення  5 738, 17 грн.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача - Горнік О.М. - предств., дов. б/н від 09.01.2008р.

Від
відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Приватне підприємство
«Трейд»  звернулось до Господарського
суду АР Крим з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1
про стягнення  5 738, 17 грн.

Позовні
вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за
договором №16 від 07.07.2007 р. по повній та своєчасній оплаті вартості
поставленого товару, через що заборгованість Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 перед Приватним  підприємством
«Трейд» складає  5 401, 92 грн.,
яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 336,25 грн. за
порушення виконання грошового зобов'язання.

Відповідач
у судове засідання двічі не з'явився, відзив на позов не надав, про причини
неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований
належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,
підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст.
75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд
справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

07.07.2007
р. між Приватним  підприємством  «Трейд» (Постачальник) та Суб'єктом  підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (Замовник) був укладений договір №16,
згідно з п. 1.1 якого  Постачальник  зобов'язується  передавати у встановлений строк товар
Замовнику, а Замовник  зобов'язується
приймати товар та сплачувати за нього
визначену грошову суму.

Кількість,
ціна та розвернута номенклатура (асортимент) товару фіксується сторонами в
видатних накладних, які є невід'ємною частиною договору (п.1.2 Договору).

Згідно
з п. 5.1  Договору,  ціна на товар встановлюється за згодою сторін
у відповідності з затвердженим прейскурантом, якій діє на дату оформлення
замовлення. Відповідно до п. п. 3 п. 5.2. Договору  Замовник, якій працює з Постачальником більше
місяця, має можливість отримати товар від Постачальника на умовах відстрочки платежу
на строк не більше 5 банківських днів з моменту отримання товару. При цьому
право власності  на  товар, якій був переданий Замовнику
зберігається за Постачальником до повної оплати товару Замовником.

З
матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору
позивачем були поставлені напої  на
загальну суму 5 401,92 грн. з відстрочкою платежу, що підтверджується накладною
УАL - 00119696 від 07.07.2007р., яка містить підпис  працівника відповідача про прийняття товару.
Повноваження представника відповідача підтверджуються наявною  в матеріалах справи довіреністю № 265780 від
07.07.2007р. на одержання товарно-матеріальних цінностей, заповненою відповідно
до вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів
України №99 від 16.05.1996 р.

Проте,
вартість наданих послуг у сумі 5 401,92 грн. відповідачем сплачена не була, про
що свідчить наявний в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків від
17.08.2007 р., підписаний обома сторонами (а. с. 11).

Згідно
з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим
Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч.
1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають
між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
стосовно господарських зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського
кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не
допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом
встановлено, що  відповідач
зобов'язався  погасити суму
заборгованості поступово по закінченню вересня 2007 року, що підтверджується
наявною в матеріалах справи розпискою з
графіком погашення заборгованості. Крім того, позивач   з
метою досудового врегулювання спору направляв попередню позовну заяву на
адресу відповідача  на суму 5 401, 92
грн. вих. № 398 від 10.08.2007р., про свідчить реєстр рекомендованої кореспонденції
від 23.08.2007р.

Відповідач
не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 5
401,92 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, способом,
передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів. Таким
чином, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов
договору № 16 від 07.07.2007 р. в частини повної та своєчасної оплати вартості
поставленого товару, через що позовні вимоги Приватного підприємства «Трейд»
відносно стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  заборгованості у сумі  5 401, 92 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Ч. 1
ст. 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських
зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому
не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно
застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України.

Ч. 1
ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч.
1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою,
відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Отже,
види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового
характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом
встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому
забезпечення виконання зобов'язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546
Цивільного кодексу України, також створює зобов'язувальні правовідносини між
кредитором та боржником.

Відповідно
до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст.
231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В п.
7.3 договору  № 19 від 07.07.2007 року
сторони передбачили, що  за недотримання
строків оплати товару згідно п. п. 3 п. 5.2 цього договору, Замовник сплачує
Постачальнику  неустойку (пеню) в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми
невнесеного платежу, крім того, Замовник зобов'язаний оплатити Постачальнику
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Враховуючи
період прострочення виконання зобов'язання з 16.07.2007 р. по 04.12.2007 р. у
кількості 142 днів, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з
СПД ОСОБА_1 пені у розмірі 336, 25 грн.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного
підприємства «Трейд» (99804, м. Севастополь, с. Кача, вул. Первомайська, 10;
99011, м. Севастополь, вул. В. Морська, 21, Главпоштамт, а/я, 45,
ідентифікаційний код 32412758) суму заборгованості у розмірі  5401, 92 грн., пеню у розмірі 336, 25 грн.,
102, 00  грн. державного мита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний І.І.