ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.02.08 Справа №14/242-пд

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Хуторной В.М. судді Хуторной В.М. , Кричмаржевський В.А. , Мірошниченко М.В.

при секретарі Акімовій Т.М.

В присутності представників позивача: Ващук Я.В., довіреність від 17.09.07 р.; від третьої особи 2 – Гребенюк - Гречана Н.І. – директор, Гречаний В.Л., довіреність №46 від 12.02.08 р.; представники інших учасників процесу в судове засідання не з’явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства ім. Фрунзе на рішення господарського суду Херсонської області від 07.12.2007 р. по справі № 14/242-ПД

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «ім. Фрунзе», с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області (далі - ВАТ ім. Фрунзе);

до відповідача: Приватного підприємства «Агросервіс», м. Херсон (далі - ПП «Агросервіс»);

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз», м. Херсон (далі ТОВ «Союз»);

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Приватне підприємство «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний центр екстрасенсорики та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа», м. Херсон (далі ПП «Лотос – Альфа»);

За участю прокурора Херсонської області

про визнання недійсною угоди

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №225 від 11.02.2008 р. справу № 14/242-ПД передано для розгляду колегії суддів у складі: Хуторной В.М. (доповідач), Кричмаржевський М.В., Мірошниченко М.В., якою справа прийнята до свого провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.12.2007 р. по справі № 14/242-ПД (суддя Немченко Л.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення господарського суду мотивовано тим, що при розгляді справи не знайшло підтвердження жодної із підстав, наведених позивачем, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає наступне.

На думку ВАТ «імені Фрунзе» існує декілька підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу тваринницького комплексу від 21.12.2001 року, укладеного між ВАТ ім. Фрунзе та ПП «Агросервіс».

1. Договір є недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР (1963 року), яка передбачає, що недійсною є така угода, яка не відповідає вимогам закону.

По-перше: при укладенні спірного договору, було порушено норми п/п. 8.6.1. ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

По-друге: спірний договір не відповідає вимогам закону та є недійсним на підставі ст. 48 ЦК УРСР, також в силу наступного. У відповідності до рішення № 89 від 05.11.2003 року виконкому Великокопанівської сільської ради, право власності на будівлі та споруди визнано за ВАТ ім. Фрунзе. Дане рішення органу місцевого самоврядування ніким не оскаржене та є чинним. За таких обставин спірний договір купівлі-продажу, відповідно до якого було відчужене майно було ще до того, як рішенням виконкому сільської ради за позивачем було визнано право власності на це ж майно. Будівлі та споруди тваринницького комплексу були не продані позивачем, а передані ПП «Агросервіс» в рахунок погашення не існуючого боргу.

2. Відповідно до ст. 57 ЦК УРСР, угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною. ВАТ ім. Фрунзе вважає, що спірний договір укладений внаслідок зловмисної угоди представника ВАТ ім. Фрунзе - колишнього директора Мельниченко В.М. з іншою стороною - ПП «Агросервіс», оскільки вартість майна було занижено більш ніж у двадцять три рази.

3. ВАТ ім. Фрунзе вважає, що договір купівлі-продажу від 21.12.2001 року є недійсним на підставі ст. 58 ЦК УРСР, тому як є мнимою угодою укладеної без наміру створити юридичні наслідки, про що свідчить наступне.

Згідно пункту 4.2. спірного договору купівлі-продажу перехід права власності на будівлі та споруди майнового комплексу - тваринницької ферми виникає в момент приймання-передачі -21.12.2001 року. Але на час підписання акту прийому-передачі майнового комплексу 21.12.2001 року, спірний майновий комплекс знаходився в правомірному володінні орендаря ПП «Лотос-Альфа», що робило неможливим передачу майнового комплексу покупцю. Договір оренди між ПП «Лотос-Альфа» та нашим підприємством було укладено 28.08 2000 р. на десять років, і орендар до кінця 2003 року сплачував орендну плату. Крім того, згідно п. 6.7. Договору оренди, право викупити об'єкт належить винятково орендатору. Тому акт прийому - передачі майнового комплексу є фіктивним і не може бути прийнятий як належний доказ укладення та виконання договору купівлі-продажу від 21.12.2001 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Треті особи у відзивах на апеляційну скаргу вказують на законність та обґрунтованість судового рішення. Посилання відповідача на те, що при винесені рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права вважають такими, що не відповідають дійсності, просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Представники третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та заперечили проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі.

За клопотанням представників учасників процесу судовий процес здійснювався без фіксації технічними засобами, за їх згодою у судовому засіданні 12.02.2008 р. оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Сутність спору: 28.08.2000 р. між ВАТ «ім. Фрунзе» та ПП "Лотос-Альфа" укладено договір оренди майна, за умовами якого, орендар прийняв у строкове платне володіння та користування терміном 10 років з 28.08.2000 р. по 28.08.2010 р. тваринницький комплекс будинків та споруд, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Леніна, 46.

21.12.2001 р. між ВАТ «ім. Фрунзе» та ПП "Агросервіс" укладено договір купівлі - продажу будинків і споруд тваринницького комплексу, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Леніна, 46. Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу, Продавець (позивач) передав у власність Покупцю (відповідач) майновий комплекс - тваринницьку ферму з усіма спорудами та будинками вартістю 22497 грн. Згідно п. 4.1 договору купівлі-продажу, Покупець здійснює оплату Продавцю в рахунок погашення заборгованості Продавця перед Покупцем за товарний кредит у розмірі 25000 грн. Ціна була визначена на підставі висновків ТОВ "Таврійська експертна колегія". Позивач передав відповідачеві куплене майно, про що складено акт приймання - передачі від 21.12.01 р. Згідно Акту приймання-передачі від 21.12.01 р. ВАТ «ім. Фрунзе» передало, а ТОВ "Союз" прийняло наступне майно:

Будинок тваринництва, Корівник, Навіс, Телятник, Лабораторія, Корівник, Корівник, Щитова, Ветслужба, Телятник, Склад кормів, Свинарник, Кузня, Електрогенераторна, Бойня, Корівник, Приміщення для приготування кормів, Розподільник води, Ворота, Ворота, Ворота, Вигул, Огорожа, Кормозмішувальна яма, Башта Рожновського, Гноєвідстійник, Ваги, Силосні ями (2 шт.).

Згідно умов п. 4.1 договору купівлі-продажу, сторони зобов'язались зарахували вартість проданого майна в рахунок погашення заборгованості за товарний кредит в розмірі 25000 грн. В підтвердження домовленості про такий порядок розрахунків позивач надав копію претензії відповідача від 05.10.01 р. на суму 25000 грн. та відповідь позивача від 07.10.01 р. про визнання заборгованості та пропозицію передачі молочнотоварної ферми в рахунок погашення боргу.

15.03.2003 р. ПП "Агросервіс" продав вищевказане майно за договором купівлі-продажу ТОВ "Союз".

24.12.2003 р. укладено договір купівлі - продажу вказаного майна між ТОВ "Союз" та ПП "Лотос -Альфа". Згідно Акту приймання-передачі від 24.12.03 р. ТОВ "Союз" передало, а ПП "Лотос -Альфа" прийняло наступне майно:

Будинок тваринництва «А», Корівник «Б», Навіс «В», Телятник «Г», Лабораторія «Д», Корівник «Є», Корівник «Ж», Щитова «3», Склад кормів «К», Телятник б/н, Склад кормів «Л», Свинарник «М», Кузня «Н», Електрогенераторна «О», Бойня «П», Корівник «Р», Приміщення для приготування кормів «С», Розподільник води «Т», «У» (2 шт.), Ворота 1, Ворота 2, Ворота 4, Вигул 5, Огорожа 3, Кормозмішувальна яма 6, Башта Рожновського 9, 10 (2 шт.), Гноєвідстійник 8, Побутове приміщення, Ваги, Трансформаторна підстанція КТП-236,400 кВА, Силосні ями №№ 7, б/н, б/н, б/н, (4 шт.).

Згідно виписки із Державного реєстру застав від 11.12.2001 р. все майно ВАТ «ім. Фрунзе» перебуває у податковій заставі.

Згідно листа №1625 від 20.11.2007 р. Херсонське державне бюро технічної інвентаризації надало господарському суду інформацію стосовно власників нерухомого майна, розташованого за адресою: с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області, вул. Леніна, 46.

1. ПП «Агросервіс», згідно договору купівлі продажу між юридичними особами від 21.12.2001 року.

2. ТОВ «Союз», згідно договору купівлі-продажу між юридичними особами від 15.01.2003 року.

3. ПП «Науково-дослідний виробничо-методичний екологічний Центр екстрасенсорики народної та нетрадиційної медицини «Лотос-Альфа» згідно договору купівлі-продажу між юридичними особами від 24.12.2003 року.

21.03.04 виконавчий комітет Великокопанівської сільської ради видав ПП «Лотос-Альфа» Свідоцтво про право власності на вищезазначений об'єкт нерухомості на підставі рішення № 9 від 25.02.2004 року.

ВАТ «ім. Фрунзе» звернувся з позовом до господарського суду, просить визнати договір купівлі - продажу будинків та споруд тваринницького комплексу від 21.12.01 р. недійсним.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 25.08.04 р. позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28.12.04 рішення по справі було скасовано та постановлено нове рішення - в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.05 р. рішення попередніх судів було скасовано, справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд.

Протягом всього часу розгляду справи позивач неодноразово змінював підстави позовних вимог.

Остаточною заявою №55-юр від 6.09.05 р. позивач знов уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21.12.2001 р. на підставі ст. ст. 48, 57, 58 ЦК УРСР.

В ході попереднього слідства в рамках кримінальної справи №720021-04 проводилась товарознавча експертиза за постановою слідчого. Згідно висновку експерта від 21.03.07 р. вартість тваринницької ферми на дату продажу складала 415149 грн., на дату оцінки 12.03.07 р. суму 633932 грн.

Господарський суд Херсонської області розглянув всі викладені у заяві №55-юр від 6.09.05 р. вимоги та відмовив в їх задоволенні.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

1. Стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу на підставі ст. 48 ЦК УРСР (визнання недійсною угоди з підстав її невідповідності вимогам закону) господарським судом спір вирішено правильно з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (чинного на день укладення угоди) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 20.12.2000 р. №2181-ІІІ, з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Стаття 8 п/п. 8.6.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює, що платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом:

а) купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду, що право на пред'явлення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу, внаслідок порушення норм Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" мають податкові органи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу він не був власником об'єкту продажу, оскільки свідоцтво про право власності на цей об'єкт він отримав тільки у січні 2004 році на підставі рішення Великопанівської сільської ради № 89 від 05.11.03 р. Зазначені доводи до уваги не приймаються, оскільки позивач не наводить, які вимоги якого закону при цьому порушені, а як що позивач стверджує, що він не був власником цього майна, тоді не зрозуміло, в чому полягає порушення його інтересів при укладенні спірного договору.

Посилання позивача щодо знаходження тваринницького комплексу на день продажу в оренді у ПП "Лотос-Альфа", що унеможливлювало передачу майнового комплексу, до уваги не приймається, оскільки ст. 268 ЦК УРСР встановлює, що, при переході права власності на здане в найом майно від наймодавця до іншої особи договір найма зберігає чинність для нового власника. Законом не заборонено передача орендованого майна від одного власника до іншого внаслідок купівлі – продажу без вилучення його у орендаря.

2. Стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу на підставі ст. 57 ЦК УРСР (угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою може бути визнана за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації недійсною) господарським судом спір вирішено правильно з огляду на наступне.

Встановлення факту наявності зловмисної домовленості представників сторін, які мають ознаки злочину, переслідуються у кримінальному порядку. За матеріалами, направленими судом до правоохоронних органів, була порушена кримінальна справа №720021-04. Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05 червня 2007 року, встановлено, що дійсно, Мельниченко В.М. (колишній директор ВАТ ім. Фрунзе, який підписував спірний договір) вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки), але Цюрупинський районний суд закрив кримінальну справу у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Дана підстава для закриття кримінальної справи не є реабілітуючою. Позивач не позбавлений права звернутись до особи, яка скоєним злочином спричинила йому збитки, в порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується із висновками господарського суду, що за таких обставин, договір купівлі-продажу будинків споруд тваринницького комплексу, не може бути визнаний недійсним на підставі ст. 57 ЦК УРСР, як укладений в силу зловмисної домовленості представників сторін.

3. Стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу на підставі ст. 58 ЦК УРСР (недійсною є угода, що укладена про людське око, без наміру створити юридичні наслідки) господарським судом спір вирішено правильно з огляду на наступне.

Ознаками наявності угоди про людське око є наявність зовнішньої форми угоди, однак, внутрішня воля сторін не спрямована на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав і обов'язків. В судовому порядку має бути встановлено факт відсутності намірів створити юридичні наслідки з боку всіх учасників правочину.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідач після укладення договору купівлі-продажу від 21.12.01 р. скористався своїм правом власника щодо купленого майна, зареєстрував за собою право власності та здійснив розпорядження цим майном шляхом його продажу ТОВ "Союз", що підтверджено договором від 15.01.03 р.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено, що з боку відповідача при укладенні спірного договору не було намірів створити юридичні наслідки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «ім. Фрунзе» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 07.12.2007 р. по справі № 14/242-ПД – без змін.

Головуючий суддя Хуторной В.М.

судді Хуторной В.М.

Кричмаржевський В.А. Мірошниченко М.В.