СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08                                                                                 Справа № 4/642.

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Акціонерного товариства закритого типу " Хладопром ", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства Птахогосподарства " Червоний прапор" ,

с. Червоний прапор Перевальського району Луганської області

про стягнення 11893 грн. 84 коп.

у присутності представників :

від позивача –не прибув (явка обов’язкова);

від відповідача –не прибув (явка обов’язкова).

Суть спору: заявлені вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11893 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., 20% штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пеню у сумі 156 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп.

Представник позивача надіслав телеграму № 046 від 15.02.08 та просить суд розглянути справу без участі їх представника. Клопотання позивача судом задоволено.

Представник позивача надав до суду пояснення та зміну позовних вимог, зданого до суду 21.12.07, та просить стягнути з відповідача понесені витрати у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., 20% штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пеню у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп.

Представник позивача вимоги викладені в заяві про зміну позовних вимог, зданою до суду 21.12.07, у судовому засіданні підтримав.

Вказана заява про зміну позовних вимог, зданою до суду 21.12.07, прийнята судом, як таке, що не суперечить ст. 22 ГПК України. На підставі викладеного, позовними вимоги слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., 20%штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пені у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, зданого до суду 03.12.07, у відзиві від 20.12.07 № 1178, у поясненні від 17.01.08 № 83, у поясненні, зданого до суду 04.02.08, проти позовних вимог заперечує, посилаючись на наступне:

- товар був отриманий позивачем, видаткова накладна № ПП-14087-06 від 14.08.07 підписана сторонами, тому відповідач вважає, що товар був прийнятим позивачем якісний;

- позивач не звертався до відповідача відносно поставки неякісного товару;

- згідно ч.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.02 № 833 «Про затвердження Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень», тому відбір зразків продукції проводиться в обов’язковій присутності власника ( його представника), але представник відповідача був відсутній;

- ствердження позивача, що відбір зразків продукції для дослідження проводився з продукції відповідача є необґрунтованим;

- позивачем не надані докази належного зберігання отриманого меланжу та витрат на його зберігання;

- позивачем безпідставно заявлені вимоги щодо стягнення 20% штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., пені у сумі 156 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп., та з інших підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача надіслав клопотання № 09-120 від 15.02.08, яке надійшло на адресу суду 18.02.08, що у зв'язку з неможливістю прибути у засідання суду, розглянути клопотання про призначення експертизи в порядку ст. 41 ГПК України без участі їх представника. Клопотання розглянуте у засіданні суду та судом задоволено.

Клопотання представника позивача № 09-70 від 30.01.08 , яке здане у засіданні суду 04.02.08, в порядку ст. 41 ГПК України, про призначення експертизи, судом розглянуте та відхиляється за необґрунтованістю.

Клопотання позивача № 09-8 від 08.02.08, яке надійшло на адресу суду 14.02.08 про призначення експертизи, відповідно до ст. 41 ГПК України з переліком питань, які необхідно поставити перед експертом, розглянуто у засіданні суду та судом відхиляється, з огляду на наступне:

-процесуальний строк розгляду справи, відповідно до ст. 69 ГПК України, з урахуванням продовження строку розгляду справи на один місяць за клопотанням сторін, закінчується 21.02.08;

- позивач не виконав вимоги ухвал господарського суду від 03.12.07, 20.12.07, 17.01.08, 04.02.08 в частині надання документальних доказів прийняття товару на відповідальне зберігання акт приймання, книга приймання товару; належно засвідчену копію, перекладену на державну мову, технічної характеристики автомобіля, яким здійснювалось перевезення спірного товару; документально обґрунтованих доказів того, що меланж, яєчний порошок, зазначений у позовній заяві та інших долучених до позову документах та яєчна маса, яка зазначена у ветеринарному свідоцтві 1-12 № 874040 –це один і той же спірний товар, відносно якого заявлено позов;

- позивачем не надано документів які підтверджують яким транспортним засобом здійснювалося перевезення спірного товару та його технічної характеристики, відносно можливості перевезення меланжу .

-позивач не надав, документально підтверджених доказів, щодо наявності зазначеного товару ( меланжу ) у нього на відповідальному зберіганні , доказів щодо не спливу строку придатності зазначеного товару, чітко сформульованих питання, які слід поставити на розгляд експерту.

-позивач не надав суду належних доказів відносно того, що на час подачі позову та на час надання до суду клопотання відповідно до ст. 41 ГПК України про призначення експертизи, товар зберігаюся у належних умовах, стан та якість зазначеного товару не погіршились.

Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні клопотання відповідно до ст. 41 ГПК України про призначення експертизи, оскільки вважає проведення експертизи недоцільним.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, суд, -

в с т а н о в и в :

Заява про зміну позовних вимог, здана до суду 21.12.07, підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., 20% штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пені у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп. ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно з усною домовленістю між Акціонерним товариством закритого типу «Хладопром«(позивачем у справі) та Відкритим акціонерним товариством Птахогосподарством «Червоний прапор» (відповідачем у справі) відповідачу був поставлений товар –меланж (далі- товар) на загальну суму 9505 грн. 50 коп. з ПДВ та ветеринарне свідоцтво, що підтверджено видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07, податковою накладною (а.с.7-8, том1), довіреність серія НБВ №092896 від 10.08.07(а.с.77,том1), а позивач провів попередню оплату за вказаний товар, згідно платіжного доручення № 1819 від 27.07.07 на суму 9595 грн. 50 коп. на підставі рахунку відповідача № 97 від 27.07.07 на суму 9505 грн. 50 коп.

Відповідно до вимог ст. 674 ЦК України, відповідач підтвердив якість товару посвідченням про якість №3069 від 14.08.07 та ветеринарним свідоцтвом 1-12 №874040 від 14.08.07 (а.с.16-17,том 1).

Позивач зазначив, що отриманий від позивача товар при перевірці якості виявився не відповідаючим ГОСТУ 30363-96, товар є неякісним та для подальшої реалізації не придатний і був прийнятий на зберігання.

Так, позивачем на адресу відповідача були направлені телефонограма та телеграма від 15.08.07 та від 16.08.07, лист № 11-989 від 16.08.07 з проханням про направлення представника відповідача для спільного приймання товару по якості, однак відповіді від відповідача не надійшло та його представник не з’явився. (а.с.18-21,том 1).

Тому, позивач з ціллю з’ясування якості товару звернувся до Державного підприємства «Харківський центр з проблем захисту прав споживачів»Державного комітету України з питань технічного регулювання споживчої політики для проведення дослідження та для визнання факту постачання відповідачем неякісного товару.

Згідно протоколу випробувань № 1514 х/б від 27.08.07 Державного підприємства

«Харківський центр з проблем захисту прав споживачів», представлений зразок № 1514 х/б яєчна маса (меланж) не відповідає вимогам: за випробуваними мікробіологічними показниками МБТ і СН № 5061-89 за завищеною кількістю МАФАМ у 1г продукту, наявністю: БГКП у 0,1г продукту та Ргоtеus у 1,0 г продукту; за органолептичними показниками ГОСТу 30363-96(а.с.15,том 1).

Позивач, також зазначив, що неправомірними діями відповідальних осіб відповідача, йому заподіяний значний майновий збиток. Позивач вказує на те, що отримання товару по кількості на складі відповідача водієм найманого транспорту не дає підстав покладати на нього відповідальність і за прийом товару по якості, отже він таких повноважень не мав, та вони на нього не покладались, про що свідчить довіреність, тому ствердження відповідача про те, що товар був прийнятий на його складі по якості безпідставне.

У зв’язку з тим, що відповідач поставив неякісний товар позивачу, позивач відповідно до вимог ч.2 ст. 678 ЦК України звернувся до суду з вимогою про стягнення суми основного боргу у розмірі 9505 грн. 05 коп..

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 20% штрафу , у зв’язку з поставкою товару неналежної якості, на підставі ст. 231 ГК України та ч.7 ст. 269 ГК України, який складає 1901 грн. 10 коп.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, керуючись Законом України від 22.11.96 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», яка за період з 27.07.07 по 31.08.07 складає 146 грн. 36 коп.

Позивачем заявлені вимоги до відповідача про стягнення витрат по зберіганню неякісного товару відповідно до калькуляції та на підставі ч. 3 ст. 690 ЦК України, які складають 307 грн. 12 коп.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків, позивачем нараховані відповідачу 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 09 від 03.09.07 з вимогами про сплату витрат у зв’язку з постачанням неякісної продукції на загальну суму 12939 грн. 06 коп., відповідач відповіддю на претензію від 02.10.07 № 812 вимоги відхилив.

У зв’язку з тим, що відповідач поставив неякісний товар позивачу, позивач відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пені у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп. ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог)

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги відхилив, з підстав, викладених у відзиві.

Оцінивши по матеріалах справи доводи представників сторін у їх сукупності, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу 9505 грн. 50коп., 20%штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пені у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп. ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Так, у відповідності до вимог ст.205, ч.1 ст.638 ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України, позивач та відповідач обрали усну форму договору на вищевикладених умовах.

Також, відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Враховуючи те, що зобов'язання сторін договору одна перед одною виконані в момент їх вчинення, договір вважається виконаний сторонами, а саме відповідно до вимог ч.3 ст. 206 ЦК України відповідач 14.08.07передав позивачу товар по видатковій накладній № ПП-14087-06 (а.с.7,том1).

Суд вважає, домовленість між позивачем та відповідачем про поставку товару (меланж), згідно видатковій накладній № ПП-14087-06 від 14.08.07 на загальну суму 9505 грн. 50 коп., за своєю правовою природою слід вважати договором купівлі -продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем, згідно усної домовленості між позивачем та відповідачем, позивачу був поставлений товар на загальну суму 9505 грн. 50 коп., що підтверджено видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07 (а.с.7,том 1) на підставі довіреності серія НБВ №092896 від 10.08.07(а.с.77,том1), та позивач на підставі рахунку відповідача № 97 від 27.07.07 на суму 9505 грн. 50 коп. провів попередню оплату за вказаний товар, що підтверджено платіжним дорученням №1819 від 27.07.07 на суму 9505 грн. 50 коп.(а.с.142-143,том 1). Відповідач підтвердив якість товару посвідченням про якість №3069 від 14.08.07 (а.с.17,том1) та ветеринарним свідоцтвом 1-12 №874040 від 14.08.07 (а.с.16,том 1). Але, 14.08.07 при прийомі товару позивач виявив, що даний товар є неякісним.

Як свідчать матеріали справи, працівниками підприємства позивача складений акт від 15.08.07 про те, що при прийманні - здачі, доставленого товару по видатковій накладній №ПП-14087-06 від 14.08.07 при перевірці встановлені розходження за показниками.(а.с.13, том 1).

Суд не приймає, наданий позивачем акт від 15.08.07(а.с.13,том1) як належний доказ, поставленої відповідачем неякісною продукції, оскільки він складений працівниками позивача, які є заінтересованими особами без надання суду підтверджень їх владних повноважень щодо складання вказаного акту, також вказаний акт складений без участі представника відповідача.

Також, позивачем складений прийомний акт від 14.08.07 №000290 з методики прийомки по кількості місць, в якому зазначено, що проведено повне переваження меланжу замороженого, відра спецзаморожені, меланжем, зважені вибірково, у акті вказана середня вага, та вказано, що меланж не відповідає НТД, тому складений акт забраковки, а постачальнику доведено до відома, що товар прийнятий на зберігання. (а.с.14,том1). Так, судом встановлено, що зазначений акт підписаний товарознавцем та комірником без вказання прізвища та ініціалів, що не може бути належним доказом приймання зазначеного товару по якості та прийняття його на зберігання .

З ціллю з’ясування якості товару, позивач звернувся до Державного підприємства

«Харківський центр з проблем захисту прав споживачів»Державного комітету України з питань технічного регулювання споживчої політики для визнання факту постачання відповідачем неякісного товару.

Позивачем, як доказом поставлення відповідачем поставленої продукції був наданий до матеріалів справи, протокол випробувань № 1514 х/б від 27.08.07 Державного підприємства «Харківський центр з проблем захисту прав споживачів».

Згідно протоколу випробувань № 1514 х/б від 27.08.07 Державного підприємства

«Харківський центр з проблем захисту прав споживачів», наданий зразок № 1514 х/б яєчна маса (меланж) не відповідає вимогам: за випробуваними мікробіологічними показниками МБТ і СН № 5061-89 за завищеною кількістю МАФАМ у 1г продукту, наявністю: БГКП у 0,1г продукту та Ргоtеus у 1,0 г продукту; за органолептичними показниками ГОСТу 30363-96(а.с.15,том 1).

З матеріалів справи вбачається, що 16.08.07 позивач повідомив відповідача про невідповідність якості придбаного товару та запросив відповідача до участі для перевірки якості товару, що підтверджено листом від 16.08.07 № 110989, телеграмою від16.08.07 та телефонограмою від 15.08.07 № 09 (а.с.18-21,том1), але відповідач для участі у перевірці якості товару не прибув.

Суд вважає, що ствердження позивача про належне повідомлення відповідача про невідповідність якості придбаного товару, долучені до матеріалів справи лист від 16.08.07 № 110989, телеграма від16.08.07 та телефонограма від 15.08.07 № 09 (а.с.18-21,том1), є безпідставними, оскільки у жодному з вищевказаних повідомлень не зазначений час та місце для прибуття представника відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов’язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу.

Як вбачається, факт передачі товару відповідачу позивачем підтверджений видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07 на суму 9505 грн. 50 коп.(а.с.7,том 1).

Згідно п.1 ст. 664 ЦК України, обов’язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцю або надання товару в розпорядження покупця.

Відповідно до ч.1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. В той же час, якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (ч. 4 ст. 673 ЦК України).

Ствердження позивача, про те, що водій найманого транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення спірного товару, не мав повноважень на отримання товару по якості, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до умов договору, моментом приймання товару є момент підписання накладної сторонами, що підтверджено виданою підприємством позивача довіреністю серія НБВ №092896 від 10.08.07(а.с.77,том1) на Бондарева Євгенія Петровича.

Згідно п. 12 «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. N 99 (далі- Інструкція): забороняється відпускати цінності у випадках:

а) подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами;

б) подання довіреності, яка має виправлення і помарки, що не підтверджені підписами тих же осіб, які підписали довіреність;

в) відсутності у довіреної особи вказаного у довіреності паспорта або іншого документа, що засвідчує довірену особу;

г) закінчення строку дії довіреності;

Документальних доказів щодо анулювання довіреності серія НБВ №092896 від 10.08.07 на Бондарева Євгенія Петровича підприємством позивачем суду не було надано.

Враховуюче те, що при відпуску продукції не вбачалось ознак, передбачених п.12 вищезгаданої Інструкції, продукція була видана довіреній особі по видатковій накладній № ПП-14087-06 від 14.08.07, та підписання довіреною особою накладної свідчить про прийняття товару .

Отже, суд вважає, що видана Бондареву Є.П. вказана довіреність є належним доказом надання йому повноважень на отримання товару, в тому числі по якості.

Відповідно до ст.674 ЦК України, відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається, відповідач підтвердив відповідність товару вимогам законодавства про якість, надав позивачу до видаткової накладної № ПП-14087-06 від 14.08.07 посвідчення про якість №3069 від 14.08.07(а.с.16-17,том1). Згідно наданого відповідачем вказаного посвідчення про якість позивачу була надана саме яєчна маса 4500 кг, термін зберігання якої при температурі не більше -6 град.С складає 30 діб (а.с.17,том1).

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлені недоліки, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов’язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з’явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, або вимагати заміни товару.

Відповідно до ч.2 ст.679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Як вбачається, відповідач надав позивачу гарантії щодо якості товару, а саме посвідчення про якість №3069 від 14.08.07 та ветеринарне свідоцтво 1-12 №874040 від 14.08.07(а.с.16-17,том1).

Ствердження позивача про те, що ветеринарне свідоцтво № 874040 від 14.08.2007 р. та посвідчення про якість № 3069 від 14.08.07 виписані на яєчну масу з порушеннями не приймаються судом до уваги, оскільки відсутні їх документальні обґрунтування.

Відповідно до п. 1.5.З. Наказу Державного департаменту ветеринарної медицини № 87 від 18.11.03( далі- Наказ)(а.с.68-70, том1), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.04 № 549/9148 «Про внесення змін до обов’язкового мінімального переліку тваринного та рослинного походження, комбікормової сировини, комбікормів, вітамінних препаратів та інші, які слід проводити в державних лабораторіях ветеринарної медицини і за результатами яких видається ветеринарне свідоцтво (Ф-2)" —„ Яйця та яєчні продукти вітчизняного виробництва досліджуються на вміст токсичних елементів, пестицидів, мікротоксинів, радіонуклідів, антибіотиків, мікробіологічні показники 1 раз на місяць».

Відповідач надав суду пояснення, що у відповідності до вимог п. 1.5.З. Наказу, відповідачем були виконані вимоги ветеринарно-санітарних правил, технічних умов та ГОСТу, що підтверджується експертним висновком № 460/1-4 від 16.07.07(а.с.71-72, том1). Згідно експертного висновку № 460/1-4 від 16.07.07, продукція відповідача відповідає вимогам ветеринарно-санітарних правил та відповідає вимогам законодавства, досліджена у встановленому законом порядку, є якісною та безпечною, і поширюється на всю партію.

Крім того, відповідно до Ветеринарно-санітарних правил для птахівницьких господарств і вимог до їх проектування, затверджених Наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 03.07.01 № 53 ( ас.66-67,том1), ветеринарне свідоцтво - разовий документ, виданий лікарем ветеринарної медицини державної установи для підтвердження стану здоров'я тварин і птиці і факту проведения вакцинації та діагностичних досліджень, якості та безпеки продукції тваринного походження, інших, підконтрольних службі ветеринарної медицини, об'єктів.

Як вбачається, на отриману позивачем продукцію, офіційним лікарем Перевальської районної державної лікарні ветеринарної медицини, яка є офіційною державною установою, було видане ветеринарне свідоцтво 1-12 № 874040 від 14.08.07, яке свідчить про якість та безпечність продукції.

Також, відповідачем було видане посвідчення про якість № 3069 від 14.08.07, на якому міститься штамп та печатка Державного департаменту ветеринарної медицини України Управління ветеринарної медицини в Перевальському районі з відміткою, що продукція відповідає ветеринарно-санітарним вимогам, що свідчить про те, що продукція отримана позивачем була якісною та безпечною, відповідала ветеринарно-санітарним вимогам.

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів щодо неякісної упаковки товару в якій проводився відпуск та транспортування товару, оскільки документально не було обумовлено сторонами , у якій саме тарі буде відпускатися меланж, що підтверджено видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07.

Також, вину відповідача щодо поставки неякісного товару позивачем не доведено, оскільки, документально не підтверджено належні умови транспортування позивачем відпущеного відповідачем товару за видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07, а саме відсутні докази відносно документів на транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення товару та його технічної характеристики з зазначенням можливості перевезення продукту харчування - меланж.

Оцінюючи доводи позивача щодо прийняття на зберігання, згідно прийомному акту від 14.08.07 поставленого відповідачем по видатковій накладній № ПП-14087-06 від 14.08.07 товару, суд вважає їх безпідставними, оскільки документального їх обґрунтування не надано.

Так, позивачем надана до суду довідка від 30.01.08 №09-69 за підписом керівника підприємства позивача про доставлену від відповідача продукцію по видатковій накладній від 14.08.07 і прийняття на зберігання та довідка без номеру та дати начальника технологічного цеху на ім’я керівника підприємства позивача про надходження товару до холодильника технологічного цеху в 2007 році (а.с.135-136,том 1) без надання документальних доказів прийняття товару на відповідальне зберігання, відповідно до акту приймання або книги приймання товару, тому вони не можуть бути належним доказом прийняття зазначеного товару до зберігання та зберігання його у належних умовах відповідно до вимог зберігання товару - меланжу.

Також, позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок фактичної собівартості 1тн/дня зберігання вантажу з 01.07.05(а.с.100,том1) без надання документальних доказів щодо фактичного прийняття на відповідальне зберігання спірного товару.

Як вбачається, позивачем наданий тільки розрахунок фактичної собівартості 1тн/дня зберігання вантажу з 01.07.05, але не надані належні докази щодо сплати ним витрат на зберігання отриманого меланжу, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат на зберігання у сумі 307 грн. 12 коп. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Посилання позивача щодо неякісного товару та неналежної його упаковки відповідачем, судом не приймається до уваги, оскільки позивачем не надано належних доказів та документальних підтверджень, щодо порушення відповідачем санітарно-ветеринарних правил, відносно упаковки та тари продукції, доказів щодо забезпечення належних умов транспортування та зберігання товару, доказів з вказанням періоду часу в результаті чого зіпсувалась продукція та погіршилась її якість.

Посилання позивача на те, що відповідно до протоколу випробувань № 27.08.2007р. від 27.08.2007р. (а.с.15,том1)товар є неякісним, судом не приймається до уваги, оскільки проведення випробування проводилося 21.08.07-25.08.07, а товар був отриманий 14.08.07, також відсутні докази що саме з отриманого товару був відібраний зразок для проведення випробувань. Вказаний протокол підписаний трьома особами без вказання їх повноважень та без присутності представника відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надані документальні докази про проведення відповідної експертизи на час отримання товару (меланжу), яка підтверджує отримання товару, який не відповідає вимогам щодо його якості та неможливості використовувати його за призначенням .

Статтею 4 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»від 06.09.05 № 2809-ІУ (далі- Закон) передбачені Державні органи, що забезпечують розробку, затвердження та впровадження санітарних заходів щодо безпечності та якості харчових продуктів.

Пунктом 16 ст.6 та п.25 ст.7 Закону, передбачені повноваження відповідного органу, який організовує та проводить державну санітарно-епідеміологічну експертизу та ветеринарно - санітарну експертизу.

Статтею 12 Закону, визначені принципи та порядок здійснення державного контролю та державного нагляду за якістю та безпекою продуктів та продовольчої сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону, зразки об'єктів санітарних заходів, відібрані у зв'язку з підозрою або встановленням факту їх небезпечності чи непридатності до споживання, повинні негайно направлятися до уповноваженої лабораторії на дослідження. Уповноважена лабораторія після проведення досліджень негайно повинна надати звіт про результати дослідження відповідному головному державному санітарному лікарю або відповідному головному державному інспектору ветеринарної медицини чи їх заступникам для прийняття рішення щодо подальшого поводження із зазначеним об'єктом санітарних заходів.

Частиною 6 ст. 12 Закону після отримання результатів лабораторного дослідження зразків відповідний головний державний санітарний лікар або головний державний інспектор ветеринарної медицини чи їх заступники приймають рішення щодо дій, яких необхідно вжити відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті.

Як зазначено в ч. 7 ст. 12 Закону в разі, якщо на підставі лабораторних досліджень харчового продукту або іншого об'єкта санітарних заходів виявляється порушення положень цього Закону, відповідний головний державний санітарний лікар або головний державний інспектор ветеринарної медицини чи їх заступники повинні вжити таких заходів:

у разі неправильного маркування —видати постанову про виправлення етикетування або іншим чином виправлення неправильного маркування;

у разі непридатності до споживання:

а)          якщо харчовий продукт залишається безпечним для споживання людиною або інший об'єкт санітарних заходів можна зробити придатним для використання у виробництві

харчових продуктів або для іншого використання —видати постанову про його обробку,

переробку або утилізацію (зміну призначеного використання);

б)          якщо харчовий продукт є небезпечним для споживання людиною, але безпечним для іншого використання —видати постанову про вилучення з обігу та заборону використання за призначенням.

Якщо лабораторне дослідження підтверджує, що об'єкт санітарних заходів є небезпечним для споживання людиною та для іншого використання, відповідний головний державний санітарний лікар, головний державний інспектор ветеринарної медицини чи їх заступники видають постанову про вилучення цього об'єкта з використання або обігу та зобов'язує власника цього об'єкта знищити цей об'єкт під наглядом відповідного інспектора (ч. 8 ст. 12 Закону).

З вищевикладених норм Закону України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»у новій редакції вбачається, що позивач не виконав відповідних дій щодо проведення санітарно-епідеміологічної експертизи для встановлення факту щодо поставленого неякісного товару відповідачем. .

Як вбачається з матеріалів справи, посвідчення про якість видається виробником товару до кожної партії товару. Про відповідність товару, що виробляється виробником, ветеринарно - санітарним вимогам в правому нижньому кутку посвідчення про якість №3069 від 14.08.07 проставляється штамп з зазначенням дати проведення перевірки продукції та серії і номеру документа, який це підтверджує. Цей штамп засвідчується підписом та печаткою офіційного лікаря виробника.

Документом, що підтверджує перевірку благополуччя господарства виробника щодо інфекційних захворювань, є ветеринарне свідоцтво . Перевірка благополуччя господарства виробника проводиться районною державною лікарнею ветеринарної медицини. Згідно п. 1.5.3. наказу № 87 від 18.11.03, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.04 № 549/9148 «Про внесення змін до 0бов,язкового мінімального переліку тваринного та рослинного походження, комбікормової сировини, комбікормів, вітамінних препаратів та інші, які слід проводити в державних лабораторіях ветеринарної медицини і за результатами яких видається ветеринарне свідоцтво (Ф-2)" —„ Яйця та яєчні продукти вітчизняного виробництва досліджуються на вміст токсичних елементів, пестицидів, мікротоксинів, радіонуклідів, антибіотиків, мікробіологічні показники 1 раз на місяць.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу 9505 грн. 50 коп.- попередня оплата слід визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп. такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Як свідчать матеріали справи, позивач нарахував відповідачу пеню, 20% штрафу, проценти з посилається на ст. 231, ч.7 ст. 269 ГК України, ст.ст.549,625 ЦК України, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань«від 22.11.1996 № 543/96-ВР.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі рахунку відповідача № 97 від 27.07.07 на суму 9505 грн. 50 коп. провів попередню оплату за вказаний товар, що підтверджено платіжним дорученням №1819 від 27.07.07 на суму 9505 грн. 50 коп.(а.с.142-143,том 1) та позивачу був поставлений товар на загальну суму 9505 грн. 50 коп., що підтверджено видатковою накладною № ПП-14087-06 від 14.08.07 (а.с.7,том 1) на підставі довіреності серія НБВ №092896 від 10.08.07(а.с.77,том1)., тому зобов’язання сторін виконані і грошові зобов’язання відповідачем не порушені - товар був переданий у встановлені строки - видаткова накладна № ПП-14087-06 від 14.08.07.

Згідно ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»від 22.11.1996 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Але, відповідно до умов договору купівлі –продажу (видаткова накладна № ПП-14087-06 від 14.08.07) позивач та відповідач не домовлялись про сплату пені та про її розміри, тому посилання позивача на вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»при нарахуванні відповідачу пені у сумі 146 грн. 36 коп. за період з 27.07.07 по 31.08.07 є необґрунтованими.

Згідно ч.1.ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Відповідно до п.2ч.2 ст.231 ГК України, за порушення умов зобов’язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) товарів ( робіт, послуг).

Відповідно п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Суд вважає, що позивачем не надані належні докази щодо порушення боржником зобов’язання або порушення умов зобов’язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 20% штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., пенюі у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп. ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) слід визнати необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення .

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо строк /термін/ виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у договорі купівлі - продажу, а саме у накладній № ПП-14087-06 від 14.08.07 (а.с.7) фактично, не було визначено строк виконання відповідачем зобов’язань по оплаті за поставлений товар, тому позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 09 від 03.09.07 з вимогами про сплату витрат у зв’язку з постачанням неякісної продукції на загальну суму 12939 грн. 06 коп., відповідач відповіддю на претензію від 02.10.07 № 812 вимоги відхилив.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано обґрунтованих доказів, які підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що позивач не надав суду безспірних доказів своїх позовних вимог тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача понесених витрат у зв’язку з постачанням неякісного товару на загальну суму 11883 грн. 84 коп., у тому числі: сума основного боргу (попередня оплата) 9505 грн. 50коп., 20%штрафу у розмірі 1901 грн. 10 коп., витрат по зберіганню у сумі 307 грн. 12 коп., пеню у сумі 146 грн. 36 гоп., 3% річних у сумі 23 грн. 76 коп. ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи, у зв’язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту та судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205,206,530,549,625, 638, 655, 662, 664, 673, 678,679, ЦК України, ст.ст. 173,193,231 ГК України, ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення : 25.02.08.

Суддя Г.М.Батюк