ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2008 р. Справа № 6/18

Господарський суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А.Д. при секретарі Байталюку В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов

Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівці

до Чернівецького державного спеціалізованого будівельно-монтажного управління по газифікації

про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в сумі 13 369,25 грн.

за участю представників:

від позивача: Черняк О.О., довіреність від 09.01.2008 № 97/09;

від відповідача: не з’явився;

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці звернулося з позовом до Чернівецького державного спеціалізованого будівельно-монтажного управління по газифікації, м. Чернівці, про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів “б” –“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в сумі 13 369,25 грн.

Позов мотивується тим, що у відповідності до пункту 6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 (далі –Інструкція), витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно до пунктів “б” –“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. Оскільки громадяни, яким УПФ України в Заставнівському районі призначило пенсію на пільгових умовах, набули необхідного пільгового стажу у відповідача, то відшкодовувати ці витрати в повному обсязі повинен тільки відповідач. За період з 2004 року по 2007 рік загальна сума по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на підставі пунктів “б” –“з” статті 13 вищезазначеного Закону, відповідача перед позивачем становила 21333,29 грн. з яких 7964,04 грн. ним сплачена самостійно. Таким чином, станом на 01.01.2008 року заборгованість Чернівецького державного спеціалізованого управління по газифікації перед позивачем складає 13 369,25 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку свого представника в судовому засіданні не забезпечив. Враховуючи, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача надала суду оригінал акту звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що відповідач позов визнає в повному обсязі про що свідчить відбитка печатки підприємства та підпис його уповноваженої особи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-XI, зі змінами та доповненнями, визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17 лютого 2000 року вказана стаття, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Законом України “Про внесення змін до деяких законів України” від 17.02.2000 № 1461-III, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено. А саме норму, що регулювала дане питання у ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” виключено та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у Закон України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”.

Законом України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, зі змінами та доповненнями, передбачено, що платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачені ст. 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених ст. 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні від об'єкта оподаткування, який передбачений ст. 2 цього Закону.

Зокрема, у відповідності до вимог Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 відсотковому розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (підпункти. 6.4, 6.8 пункту 6 Інструкції).

У відповідності до вимог ст. 3 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують внески до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України.

Частиною 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що Чернівецьке державне спеціалізоване будівельно-монтажне управління по газифікації відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

З огляду на викладені норми законодавчих актів, відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов'язаний сплачувати Пенсійному Фонду збір у 100-відсотковому розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівникам. Тобто, відшкодувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача, у повному розмірі.

Переліченим в матеріалах справи громадянам пільгова пенсія згідно із статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” була призначена на підставі довідок відповідача. З наданого розрахунку вбачається, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій вказаним громадянам, за період з 2004 року по 2007 рік, складають 21 333,29 грн. з яких 7964,04 грн. відповідач сплатив самостійно.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 94, 160-163, 167, 185, 186, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.Стягнути з Чернівецького державного спеціалізованого будівельно-монтажного управління по газифікації (м. Чернівці, вул. Л. України, 7, ідентифікаційний код 02127377) на користь Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Чернівці (м. Чернівці, проспект

Незалежності, 106/501, ідентифікаційний код 21430532) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в сумі 13 369,25 грн.

3.          Судові витрати не стягувати.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-третьої, п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, які подаються в апеляційну інстанцію через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заява про апеляційне оскарження даної постанови подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з дня її складання. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для її подання. Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, згідно з цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо заява про апеляційне оскарження була подана, але апеляційна скарга у строк, встановлений цим Кодексом, не була подана, постанова набирає сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А. Паскарь