ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/30

04.03.08

За позовом Регіонального відділення фонду державного майна України

по Запорізькій області

До           Товарної біржі «Українська торгова біржа»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління статистики у Запорізькій області

Про            стягнення 681,79 грн., розірвання договору оренди та зобов’язання

повернути приміщення

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача Сириця О.Д. –по дов. № 22/182 від 28.12.2007

Від відповідача          Черненко О.А. –по дов. № б/н від 21.01.2008

Від третьої особи          не з’явились

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Регіонального відділення фонду державного майна України по Запорізькій області про стягнення з Товарної біржі «Українська торгова біржа»642,37 грн. основного боргу, 39,42 грн. пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору оренди від 29.12.2006 № 2262/д; про розірвання договору оренди 29.12.2006 № 2262/д державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Головного управління статистики у Запорізькій області, укладеного між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Запорізькій області та Товарною біржею «Українська товарна біржа»; про зобов’язання Товарної біржі «Українська торгова біржа»повернути за актом прийому-передачі до державної власності в особі Регіонального відділення фонду державного майна України по Запорізькій області приміщення - вбудоване в другий поверх адміністративного будинку нежитлове приміщення (літ.А-11, приміщення 102), загальною площею по внутрішньому обміру 28,80 кв. м. відповідно до плану другого поверху та експлікації приміщень з технічного паспорту будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75.

22.01.2008 позивачем до канцелярії суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник просить стягнути з Товарної біржі «Українська товарна біржа»на користь Державного бюджету України 842,67 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 52,47 грн. пені, 432,65 грн. неустойки, зобов’язати Товарну біржу «Українська товарна біржа»звільнити і повернути за актом приймання-передачі до державної власності в особі регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області приміщення –вбудоване в другий поверх адміністративного будинку нежитлове приміщення (літ. А-11, приміщення 102), загальною площею по внутрішньому обміру 28,8 кв. м відповідно до плану другого поверху та експлікації приміщень технічного паспорт будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75.

01.02.2008 позивачем до канцелярії суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій заявник просить стягнути з Товарної біржі «Українська товарна біржа»на користь Державного бюджету України 842,67 грн. заборгованості зі сплати орендної плати, 55,80 грн. пені, зобов’язати Товарну біржу «Українська товарна біржа»звільнити і повернути за актом приймання-передачі до державної власності в особі регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області приміщення –вбудоване в другий поверх адміністративного будинку нежитлове приміщення (літ. А-11, приміщення 102), загальною площею по внутрішньому обміру 28,8 кв. м відповідно до плану другого поверху та експлікації приміщень технічного паспорт будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75.

Відповідач у письмовому відзиві на уточнену позовну заяву у позові просить відмовити у зв’язку з тим, що ним було надіслано листа до Фонду державного майна України по Запорізькій області від 01.02.2008 з вкладеним актом звірки та копіями платіжних доручень, які не лише підтверджують факт сплати орендної плати, а й позитивне сальдо на користь відповідача у розмірі 242,73 грн. Вимоги позивача щодо сплати пені вважає необґрунтованими, оскільки кількість днів за які нарахована пеня не відповідають дійсності, оскільки позивач не взяв до уваги ту обставину, що до певного часу сплата частини орендної плати відповідачем здійснювалася через розрахунковий рахунок балансоутримувача. Зазначає, що вимога про сплату неустойки теж безпідставна, оскільки рахунок на сплату орендної плати від 16.01.2008 № 881, виставлений позивачем, було оплачено відповідачем 21.01.2008 платіжним дорученням № 663.

Третя особа у письмових поясненнях зазначила, що орендодавцем виступає Регіональне відділення Фонду державного майна по Запорізькій області, а Головне управління статистики у Запорізькій області є балансоутримувачем орендованого майна за договором оренди № 2262/д від 29.12.2006. Згідно договору № 2262/д про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання державного нерухомого майна, що надається в оренду та надання комунальних послуг, укладеного між третьою особою і відповідачем 29.12.2006, позивачем виконували всі умови договору у повному обсязі про що свідчить довідка № 16-02-63/78 від 30.01.2008, видана бухгалтерією третьої особи, орендна плата сплачувалася у розмірі 50 % від розміру орендної плати за кожний місяць.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (орендодавець) та Товарною біржею «Українська товарна біржа»(орендар) було укладено договір № 2262/д оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Головного управління статистики у Запорізькій області (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме:

Вбудоване в другий поверх адміністративного будинку нежитлове приміщення (літера А-11; приміщення 102), загальною площею по внутрішньому обміру 28,80 кв. м. (надалі –майно) відповідно до плану другого поверху та експлікації приміщень з технічного паспорту будинку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75 (додаток № 3).

Орендоване майно знаходиться на балансі Головного управління статистики у Запорізькій області (надалі –балансоутримувач).

Згідно п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення службових приміщень.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що вступ орендар у користування майном наступає одночасно з підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі орендованого майна (додаток № 2).

Згідно додатку № 2 до договору, який є актом приймання-передачі від 29.12.2006 позивач передав, а відповідач прийняв об’єкт оренди.

У відповідності до приписів ч. 2 п. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1. договору сторонами встановлено, що договір укладено з 29.12.2006 по 25.12.2007.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Положеннями статті 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач листом № 01-33/3472 від 12.11.2007 повідомив відповідача про те, що договір оренди державного нерухомого майна № 2262/д від 29.12.2006 на нежитлове приміщення другого поверху адміністративної будівлі, розташованої за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75 закінчується 25.12.2007. Повідомив відповідача про те, що у зв’язку з невиконанням орендарем взятих по договору оренди зобов’язань, договір оренди державного нерухомого майна від 29.12.2006 № 2262/д по закінченню терміну 25.12.2007 продовжуватись не буде, а орендоване майно підлягає поверненню орендарем орендодавцю (балансоутримувача) по акту прийому-передачі державного майна.

Жодною нормою діючого законодавства України не заборонена можливість направлення попередження стороною за договором про небажання продовжувати орендні правовідносини до закінчення терміну дії договору оренди.

Таким чином, дія договору оренди державного нерухомого майна № 2262/д від 29.12.2006 припинилась 25.12.2007.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 2.5. договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувача аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю.

Майно вважається поверненим орендодавцеві (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Обов’язок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно.

Відповідно до 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача звільнити та повернути приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 842,67 грн. боргу по орендній платі та 55,80 грн. пені.

У відповідності до приписів ч. 3 п. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 5.2. договору орендар зобов’язався своєчасно і у повному обсязі вносити орендну плату.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 № 786 із змінами та доповненнями і на момент укладення договору, відповідно до цільового призначення, визначеного в п. 1.2., складає без ПДВ 4816,98 грн. за рік.

Згідно п. 3.2. договору розмір орендної плати за перший місяць оренди (грудень 2006) становить без ПДВ 408,64 грн., збільшений на індекс інфляції за грудень 2006 року.

Відповідно до п. 3.3. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць розраховується орендарем самостійно шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Пунктом 3.4. договору визначено, що орендна плата спрямовується:

50% від розміру орендної плати за кожний місяць –до Державного бюджету. Оплата здійснюється через органи державного казначейства.

50% розміру орендної плати за кожний місяць балансоутримувача на його розрахунковий рахунок.

Розрахунок орендної плати за вищевказаними відсотками здійснюється орендарем самостійно.

Умовами договору (п. 3.5.) встановлено, що сплата орендних платежів до державного бюджету проводиться щомісячно до 7 числа місяця. Наступного за тим, що підлягає оплаті, а на рахунок балансоутримувача –відповідно до угоди між ним та орендарем.

Згідно п. 3.6. договору орендна плата, яка перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувача у визначеному п. 3.4. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, на який нараховується пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Підставою звернення позивача з позовом до суду є несплата відповідач станом на день звернення з позовом до суду повністю не розрахувався з позивачем, в зв’язку з чим утворилась заборгованість по орендній платі, яка згідно уточненого розрахунку позивача становить 842,67 грн.

Однак, як вбачається з платіжних доручень та акту звірки надходжень по договору оренди від 29.12.2006 № 2262/д від орендаря Товарної біржи «Українська товарна біржа»заборгованість по орендній платі відсутня.

Тобто, матеріали справи свідчать, що борг по орендній платі станом на день звернення до суду з позовом відсутній, а тому позивач безпідставно звернувся до суду з вимогами про стягнення суми боргу по орендній платі.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Судом не встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов’язань щодо несвоєчасного внесення орендної плати, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені з відповідача також безпідставні та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення суми основного боргу та пені.

Таким чином, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов’язати Товарну біржу «Українська товарна біржа»(04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ) звільнити і повернути за актом приймання-передачі до державної власності в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 164, код ЄДОРПОУ 20495280) приміщення –вбудоване в другий поверх адміністративного будинку нежитлове приміщення (літ. А-11, приміщення 102), загальною площею по внутрішньому обміру 28,8 кв. м відповідно до плану другого поверху та експлікації приміщень технічного паспорт будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 75.

3. Стягнути з Товарної біржи «Українська товарна біржа»(04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ) в доход Державного бюджету України 85 (вісімдесят п’ять) грн. витрат по сплаті державного мита.

4. Стягнути з Товарної біржи «Українська товарна біржа»(04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

5. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова

Рішення підписано 06.03.2008