донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.01.2008 р.                                                              справа №38/246

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Бондаренко В.Г., нач. юрвідділу (дов.№ 3097 від15.10.2007р.),

від відповідача:

не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

14.11.2007 року

по справі

№38/246

за позовом

Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м.Донецьк

до

Приватної фірми „Багатогалузеве науково-виробниче об'єднання „Новатор” м.Донецьк

про

стягнення 7 578 грн. 28 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Орендне підприємство „Донецькміськтепломережа” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Приватної фірми „Багатогалузеве науково-виробниче об'єднання „Новатор” м.Донецьк, про стягнення основної заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 6099грн.43коп., індексу інфляції у розмірі 1166грн.47коп., 3% річних у розмірі 312грн.38коп., в всього 7578грн.28коп.

У ході розгляду справи у суді першої інстанції на підставі статті 22 ГПК України позивачем були уточнені позовні вимоги з урахуванням строку позовної давності, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4299грн.89коп., 3% річних у сумі 312грн.37коп., інфляційні у розмірі 1166грн.47коп., а всього 5778грн.73коп.

Рішенням від 14.11.2007року господарський суд Донецької області (суддя Радіонова О.О.) у позовних вимогах відмовив у зв'язку з недоведеністю. Судове рішення мотивоване тим, позивачем не доведений факт заборгованості за поставлену теплову енергію за договором, а тому у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги те, що відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, про поважність причини не направлення свого представника до суду не повідомив, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати скаргу за відсутності представника відповідача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Між Орендним підприємством „Донецькміськтепломережа” м.Донецьк та Приватною фірмою „Багатогалузеве науково-виробниче об'єднання „Новатор” м.Донецьк 09.12.1998року був укладений договір №2050 на постачання теплової енергії. За умовами даного договору позивач зобов'язаний постачати відповідачу теплову енергію до елеваторного вузлу за адресою м.Донецьк-23, вул.Чернігівська,6а, загальною площею 183,6кв.м. та гаряче водопостачання 7куб.м.

Договір підписаний без заперечень та зауважень. Зміни або доповнення сторонами не вносилися. Строк дії договору встановлений з 09.12.1998р. до 30.04.2003р. Відповідно до п.3.2 договір вважається продовженим на наступний строк, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від одної із сторін про його розірвання. Строк дії договору є продовженим.

Розрахунки за теплову енергію визначено пунктом 1.2 договору, згідно з яким оплата за теплову енергію здійснюється по діючим тарифам із розрахунку за 1кв.м. загальної опалювальної площі, а за гаряче водопостачання із розрахунку за 1куб.м. Пунктом 2.1 договору передбачено, що оплату за послуги постачальником абонент проводить щомісячно до 1 числа місяця, наступного за звітним.

Розпорядженням голови облдержадміністрації №538 від 18.09.2001року і рішенням Донецького міськвиконкому №641 від 18.12.2002року тариф на опалення всім споживачам, за винятком населення, встановлено 3,36грн. за 1кв.м. загальної опалювальної площі з ПДВ, тариф на гаряче водопостачання встановлено 6,77грн. за 1куб.м. з ПДВ.

Позивач вказує, що за надані ним послуги по теплопостачанню у період з 01.02.2004р. по 01.07.2005р. у відповідача утворилася заборгованість у сумі 6099грн.43коп.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про підставність прийнятого рішення та про необґрунтованість апеляційної скарги з урахуванням такого.

Предметом спору в даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 4299грн.89коп. за період з 01.07.2004р. по 01.07.2007р., а також інфляційних у сумі 1166грн.47коп., 3% річних у сумі 312грн.38коп.

Звертаючись з позовом до суду і відповідно до розділів 1,У,УШ Господарського процесуального кодексу України позивач самостійно визначає предмет і підстави позову, які повинен довести.

У відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу України як позивач, так і відповідач повинні довести обставини та факти, на які посилаються та проти яких заперечують, та підтвердити їх певними засобами.

В даному випадку, позивач обґрунтував свої позовні вимоги договором №2050 на постачання теплової енергії від 09.12.1998року (а.с.7).

Пунктом 2.8 договору зазначено, що відповідно до Правил користування тепловою енергією абонент може бути відключений від системи опалення у випадках несвоєчасної оплати. Однак, при наявності боргу за відповідачем у період з 01.02.2004року позивачем не були прийняті заходи запобігання порушення відповідачем договірних зобов'язань. Вимоги про погашення заборгованості за теплову енергію також не пред'являлися.

В апеляційній інстанції представник позивача надав усні пояснення, що на підставі рішення Донецької міської ради від 27.09.2004р №13/25 у зв'язку з реорганізацією створено інше підприємство - Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради „Донецькміськтепломережа” (а.с.83). Даному підприємству було передано у повне господарське ведення цілостний майновий комплекс Донецьких міських теплових мереж за актом прийомо-передачі від 30.06.2005р. на підставі розпорядження Донецького міського голови від 15.10.2004року №964 (а.с.84,85), а також усі документи по стягненню кредиторської заборгованості з підприємств-боржників. У зв'язку з чим, документи, які підтверджують наявність заборгованості не надані позивачем.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В якості доказу того, що відповідач одержав теплову енергію для опалення свого приміщення у спірний період, з 01.07.2004р. по 01.07.2007р., позивачем наданий тільки акт від 15.10.2004року (а.с.61). Даний акт не приймається судом до уваги, оскільки не підтверджує факт надання позивачем послуг саме відповідачеві - Приватної фірми „Багатогалузеве науково-виробниче об'єднання „Новатор” м.Донецьк. Вказаний акт підписаний майстером підприємства „Донецькміськтеплосережа” та головою ЖСК „МИР-161” (а.с.61). Документів, які підтверджують відношення ЖСК „МИР-161” до відповідача у справі немає.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість виникла у лютому 2004року (вимоги заявлені з 01.07.2004р.), але, доказів надання послуг в опалювальних період з 15.10.2003р. - 15.10.2004р. не має. Із матеріалів справи видно, що суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд справи для витребування доказів надання послуг у спірний період, про що зазначено в судових ухвалах (а.с.28,59,65,68). Вимоги господарського суду позивачем не були виконані, документи, які підтверджують подачу теплової енергії у спірний період з 15.10.2003р. не надано. В апеляційну інстанцію також позивачем не надано вищевказаних документів.

Твердження, що відповідач у відзиві на позовну заяву, підтвердив факт отримання теплової енергії та наявність боргу у сумі 5778грн.73коп., є хибним та не приймаються до уваги, оскільки у своєму позові відповідач вимоги не визнав та вказав, що позивачем при розрахунку суми основного боргу не був застосований термін позовної давності. Однак, у заяві про уточнення позовних вимог позивачем не здійснено уточнення розрахунку позовних вимог, а лише він погодився з тією сумою, яка була вказана відповідачем (а.с.87). В даному випадку, відзив на позовну заяву не може свідчить про визнання відповідачем позову, оскільки сума позову ним не була визнана.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення господарським судом прийняте відповідно до матеріалів справи та діючому законодавству, підстав для його скасування не має, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2007року у справі №38/246 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2007року у справі №38/246 - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС