донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.01.2008 р.                                                              справа №24/228

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Скакуна О.А.

суддів

Колядко Т.М. , Мирошниченка С.В.

за участю представників

сторін:

від позивача:

Білозеров І.М., представник за дов. б/н

від 15.10.2007 року;

від відповідача:

Литвиненко В.І., представник за дов. б/н

від 13.09.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплорембуд" м.Краматорськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

22.11.2007 року

у справі

№24/228 (суддя Ломовцева Н.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплорембуд" м.Краматорськ Донецької області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" м.Краматорськ Донецької області

про

стягнення 70 882 грн. 09 коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплорембуд" м.Краматорськ Донецької області (далі по тексту ТОВ "Теплорембуд") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" м.Краматорськ Донецької області (далі по тексту ТОВ "Краматорськтеплоенерго") про стягнення основної заборгованості по договору оренди в розмірі 57 520 грн. 50 коп., пені в сумі 12 626 грн. 98 коп., інфляційних в розмірі 630 грн. 83 коп., 3% річних в сумі 103 грн. 78 коп., а всього - 70 882 грн. 09 коп.

Рішенням від 22.11.2007 року господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив частково: стягнув з відповідача на користь позивача 57 520 грн. 50 коп. - боргу, 630 грн. 83 коп. - інфляційних, 103 грн. 78 коп. - 3% річних, 456 грн. 53 коп. - пені.

В обгрунування рішення, суд посилається на те, що позовні вимоги законні та доведені належним чином в частині їх задоволення. Вимоги щодо стягнення пені в залишковій частині не підлягають задоволенню у зв'язку з безпідставністю заявлення.

Позивач з прийнятим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати частково та прийняти рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

На його думку, рішення суду першої інстанції, в частині стягнення пені, прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки відповідно зі ст.193 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України), ст.551 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

-2-

Сторони узгодили в договорі, що за прострочення термінів внесення орендної плати, відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від загального розміру орендної плати за кожний день прострочення. Таким чином, скаржник вважає, що заявлена до стягнення сума пені, мала бути задоволена у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення місцевого суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, а доводи, викладені в скарзі, безпідставними.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до договору оренди приміщення №01/178 від 29.12.2006 року, укладеним між сторонами, позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв у платне користування частину будівлі прохідної, згідно переліку кімнат (Додаток №1 до договору), загальною площею 475,76 мІ, розташованої за адресою: вул. Орджонікідзе, 8-Д.

Пунктом 7.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 березня 2007 року. Строк оренди може бути продовжений у разі, якщо за два тижні до його закінчення жодна із сторін не зробила заяву про припинення або зміни, тоді договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах (п.8.1).

Згідно п.2.1 договору, за користування приміщенням, орендар сплачує орендну плату в розмірі 28 545 грн. 60 коп. в місяць, в тому числі ПДВ - 4 757 грн. 60 коп. Оплата здійснюється орендарем по безготівковому розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату.

Договір був укладений з протоколом розбіжностей та додатковою угодою від 01.06.2007 року, якою сторони замінили у п. 1.1 розмір площі з 475,76 мІ на 461,16 мІ та розмір орендної плати з 28 545 грн. 60 коп. в місяць, в тому числі ПДВ - 4 757 грн. 60 коп. на 27 669 грн. 60 коп. в місяць, в тому числі ПДВ - 4 611 грн. 60 коп.

Орендодавець свої зобов'язання за договором виконав, передав орендареві зазначене у договорі приміщення, що підтверджується актами прийому-передачі від 01.01.2007 року (а.с. 12) та від 31.05.2007 року (а.с. 15), актами здачі-приймання виконаних робіт №ОУ-0000084, №ОУ-0000102, які підписані обома сторонами та пред'явив рахунки-фактури №СФ-000051 від 28.08.2007 року та №СФ-000083 від 27.09.2007 року.

Проте відповідач свої зобов’язання стосовно своєчасної оплати за договором в повному обсязі не виконав, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість за період серпень - вересень 2007 року в сумі 57 520 грн. 50 коп.

Ці обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду Донецької області про стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних, 3% річних, на загальну суму 70 882 грн. 09 коп.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення залишається без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2006 року між сторонами був укладений договір оренди приміщення №01/178, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у користування приміщення, що підтверджується актами прийому-передачі, актами здачі-приймання виконаних робіт, які підписані сторонами без зауважень (а.с. 8-11, 12, 15, 18, 21).

-3-

Розмір орендної плати був узгоджений сторонами у договорі, а в подальшому у додатковій угоді до нього (а.с. 14).

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Виконання позивачем своїх зобов'язань підтверджено матеріалами справи, отже у нього виникло право на стягнення заборгованості за спірний період, з чим погодився відповідач під час розгляду справи у першій та апеляційній інстанціях.

Предметом позову є стягнення заборгованості за договором у сумі 70 882 грн. 09 коп., яка складається з основної заборгованості в розмірі 57 520 грн. 50 коп., пені в сумі 12 626 грн. 98 коп., інфляційних в розмірі 630 грн. 83 коп., 3% річних в сумі 103 грн. 78 коп.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже заявлені вимоги щодо стягнення суми інфляційних та 3% річних правомірно задоволені місцевим судом.

Апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції також обґрунтовано застосував норми Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" від 22.11.1996 року №543-96-ВР та зменшив розмір пені.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати, відповідач сплачує пеню в розмірі 1% від загального розміру орендної плати за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 4 вищезазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня. Відповідач також заперечує проти застосування нарахованої позивачем пені і також посилається на Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань". У даному випадку вказаний Закон має пріоритет по відношенню до ч.2 ст.551 ЦК України.

Господарським судом було вірно перераховано пеню, з урахуванням зазначеного періоду, за подвійною обліковою ставкою НБУ, тому з відповідача правомірно стягнуто пеню в сумі 456 грн. 53 коп.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для його скасування, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 22.11.2007 року по справі №24/228 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий          О.А. Скакун

Судді:          Т.М. Колядко

С.В. Мирошниченко

-4-

Надруковано: 5 прим.

1-позивачу

2-відповідачу

3-у справу

4-ГСДО

5-ДАГС