ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№ 36/298

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Кошовий С.А. –довіреність від 04.03.2008 р.

відповідача

Федоров Д.А. –довіреність від 15.10.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Академії медичних наук України

на постанову

від 06.12.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 36/298 господарського суду м. Києва

за позовом

Академії медичних наук України

до

Закритого акціонерного товариства "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма"

про

усунення перешкод у користуванні майном

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2007 р. Академія медичних наук України звернулась до господарського суду м. Києва з позовом про зобов’язання ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів “Біофарма" не чинити перешкод у користуванні державним майном: нежитловими будівлями –історичного, епідеміологічного та лабораторного корпусів, що закріплені за Інститутом епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В Громашевського та знаходяться в м. Києві по вулиці Амосова, 9, посилаючись на приписи статті 48 Закону України "Про власність" та статтю 391 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні нежитлові приміщення становлять майновий комплекс позивача, який є уповноваженим органом щодо управління вказаним державним майном, а відповідач безпідставно користується будівлями інституту, посилаючись на договір оренди цілісного майнового комплексу Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" № 508 від 10.11.2003 р., який було укладено між РВ ФДМ України по м. Києву та ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма".

ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" просило припинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки господарським судом м. Києва рішенням від 05.11.2004 р. у справі № 34/579-45/343 вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.10.2007 р. (суддя Трофименко Т.Ю.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення господарський суд, зокрема, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки судовими рішеннями у справі № 34/579-45/343 було встановлено, що використання ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" спірних виробничих будівель для виробництва бактерійних препаратів на підставі договору оренди № 508 від 10.11.2003 р. із Фондом державного майна України вчинено відповідно до законодавчих актів України.

За апеляційною скаргою Академії медичних наук України Київський апеляційний господарський суд (судді: Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.), переглянувши рішення господарського суду м. Києва від 15.10.20007 р. в апеляційному порядку, постановою від 06.12.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

Академія медичних наук України подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи.

Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на приписи Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", Постанову Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо підвищення ефективності використання наукового потенціалу в галузі медицини" від 07.08.2000р. № 1232 та виданого на виконання цієї Постанови спільного наказу Міністерства охорони здоров'я України та Академії медичних наук України "Про передачу науково –дослідних установ до складу Академії медичних наук України" від 10.08.2000 р. № 195а39, зазначив, що спірні приміщення становлять майновий комплекс Академії, який є уповноваженим органом щодо управління вказаним державним майном.

Крім того, на думку заявника, судами не було враховано тієї обставини, що спірні приміщення не входили до складу цілісного майнового комплексу, що належав Київському підприємству по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" і не могли бути передані в оренду відповідачу за договором оренди № 508 від 10.11.2003 р., що вбачається з листа Фонду державного майна України № 10-16-8884 від 21.06.2006 р.

В запереченнях на касаційну скаргу ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" просило залишити судові рішення у справі без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час здійснення судового розгляду справи судами було встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо підвищення ефективності використання наукового потенціалу в галузі медицини" № 1232 від 07.08.2000 р. та спільного наказу Міністерства охорони здоров’я України та Академії медичних наук України про передачу до складу Академії науково-дослідних установ від 10.08.2000р. № 195а39, Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В Громашевського був переданий у підпорядкування Академії медичних наук України.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.11.2004 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2004 р. та постановою Вищого господарського суд України від 10.05.2005 р. у справі № 34579-45343 було відмовлено у задоволенні позовних вимог Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В Громашевського до ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма", за участю третіх осіб - Академії медичних наук України, Фонду державного майна України про визнання за ним права оперативного управління виробничих будівель –історичного, епідеміологічного та лабораторного корпусів, які розташовані в м. Києві по вулиці Амосова, 9 та звільнення цих будівель.

Вказаним рішенням суду від 05.11.2004 р. у справі № 34579-45343 було встановлено, зокрема, наступне:

- спірні виробничі будівлі розташовані на земельній ділянці товариства "Біофарма" у місті Києві по вулиці Амосова, 9 площею 5 га 0449 кв. м., яку було відведено рішенням Виконавчого Комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 20 січня 1982 р. № 77 Державному підприємству по виробництву бактерійних та вірусних препаратів "Біофарма";

- відповідно до наказу № 1033 від 21.01.1977р. Міністерства охорони здоров’я СРСР, погодження Ради міністрів УРСР від 12.08.81 р. № 25-17524, рішення виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих від 20.01.1982р. № 77, плану Головного АПУ та акту від 28.04.1982р. зазначені спірні виробничі приміщення, перебувають у складі цілісного майнового комплексу відповідача по промисловому виробництву бактерійних препаратів;

- цілісний майновий комплекс Державного підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма", до складу якого входили спірні виробничі будівлі, відповідно до договору оренди № 508 від 10.11.2003 р. передано в оренду ЗАТ “Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма";

- правонаступником Державного підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма" відповідно до наказу № 26 від 19.01.2004р. Міністерства охорони здоров’я України та положень установчих документів є ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів "Біофарма";

- Фондом державного майна України спірні виробничі будівлі не передавалися ані Міністерству охорони здоров’я України, ані Академії медичних наук України.

- використання Товариством "Білфарма" спірних виробничих будівель для виробництва бактерійних препаратів на підставі договору оренди із Фондом державного майна України вчинено відповідно до законодавчих актів України.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.09.2006 р., залишеної без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2007 р., в задоволенні заяви Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В Громашевського про перегляд рішення від 05.11.2004 р. господарського суду м. Києва у справі № 34579-45343 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є вимога Академії медичних наук України про зобов’язання ЗАТ "Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів “Біофарма" не чинити перешкод у користуванні державним майном: нежитловими будівлями –історичного, епідеміологічного та лабораторного корпусів, що закріплені за Інститутом епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В Громашевського та знаходяться в м. Києві по вулиці Амосова, 9.

Положення статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

А тому, беручи до уваги встановлені під час здійснення судового провадження обставини, судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду м. Києва та Київського апеляційного господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог Академії медичних наук України.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 15.10.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2007 р. у справі № 36/298 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу Академії медичних наук України - без задоволення.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач