ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"18" січня 2008 р.

справа № 20-4/313

За позовом

Державного підприємства „Придніпровська залізниця” (проспект Карла Маркса, 108, місто Дніпропетровськ, 49602)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Югторсан” (Західний берег Камишової бухти, 1, місто Севастополь, 99014)

про стягнення заборгованості в сумі 729 791,28 грн.,

суддя Остапова К.А.,

За участю представників:

Від позивача: Зенкова І.О., довіреність №774 від 11.07.2007;

Мотова С.П., довіреність №765 від 18.06.2007,

Від відповідача: Батаєв М.О., довіреність №17 від 20.09.2007,

Суть спору: Державне підприємство “Придніпровська залізниця” (далі –ДП “Придніпровська залізниця”) звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Югторсан” (далі –ТОВ “Югторсан”) про стягнення 729791,28 грн. збору за зберігання вантажу за період березень-квітень 2007 року з посиланням на статтю 46 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі –Статут залізниць України), Правила користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі - Правила користування вагонами та контейнерами), пункт 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 866/5087 (далі - Правил зберігання вантажів).

Позивач зазначає на те, що із-за неможливості подати вагони під вивантаження на під’їзну колію відповідача (станція призначення –Камишова Бухта) з вини вантажоотримувача, вагони знаходились на станції призначення та на підходах до неї у “кинутих” поїздах, тому позивачем нараховано відповідачеві збір за зберігання вантажу на підставі затверджених ставок в сумі 729791,28 грн. (у тому числі податок на додану вартість).

Позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими, оскільки порядок та строки зберігання, правила нарахування збору за зберігання у випадку затримання вагонів з вини отримувача після закінчення строку безоплатного зберігання визначений Статутом залізниць України, Правилами зберігання вантажів та договором № 4/8-02/НЮ-3155д від 12.02.2002, а також у зв’язку з тим, що відповідачем у грудні 2006 року –лютому 2007 року накопічувальні картки підписувались без зауважень, суми збору за зберігання сплачувались своєчасно.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог, зазначаючи на те, що у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України “Тарифне курівництво № 1”, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551 (далі –Збірник тарифів) відсутній вид такого збору, як збір за зберігання небезпечних вантажів у вагонах” та ставка збору за таке зберігання, тобто цім нормативним актом не врегульовані правовідносини зберігання небезпечних вантажів у вагонах.

В судовому засіданні представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки, які передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій України”, пояснення по справі надавалися ними російською мовою.

В процесі розгляду справи від відповідача надійшло клопотання (вхідний номер 1000 від 18.01.2008) про припинення провадження у справі з посиланням на ті обставини, що позивач списав з особового рахунку відповідача суму заборгованості.

В ході розгляду справи суду представлені накопичувальні картки за березень-квітень 2007 року, підписані відповідачем без зауважень.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач перерахував на особовий рахунок відповідача у Технічному центрі з обробки перевізних документів Придніпровської залізниці на загальну суму 750000,00 грн.. У зв`язку з підписанням відповідачем накопичувальних карток за лютий-квітень 2007 року без заперечень позивач списав суму боргу з особового рахунку відповідача у Технічному центрі з обробки перевізних документів Придніпровської залізниці, як це передбачено умовами договору №ПР/4ТХ -04-269/НЮ від 30.04.2004.

Згідно з пунктом 1-1 частини першої статі 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини першої статі 80 Господарського процесуального кодексу України.

Сторонам роз’яснені наслідки припинення провадження у справі – у такому разі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 1-1 частини першої статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1.          Провадження у справі № 20-4/313 за позовом Державного підприємства „Придніпровська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Югторсан” про стягнення суми боргу за зберігання вантажу в розмірі 729791,28 грн. – припинити.

2.          Копії ухвали направити сторонам.

Суддя К.А. Остапова