ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів Поліщук Л.В., Михайлова М.В.

(згідно з розпорядженням першого заступника голови суду від 26.12.2007р. №193 розгляд апеляційної скарги здійснюється даною колегією суддів)

при секретарі судового засідання Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін

від позивача: Прокопишин Н.Ю. за довіреністю від 23.11.2007р.

від відповідача (1): Кіташевський Д.А. за довіреністю від 02.01.2008р. №31

від відповідача (2): не з’явився

від відповідача (3): не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЦЗБ Фомінська”

на рішення господарського суду Одеської області від 16 листопада 2007 року

у справі №26/225-07-4943

за позовом Державного підприємства „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”

до відповідачів 1) Одеська залізниця

2) Товариство з обмеженою відповідальністю „ЦЗФ Фомінська”

3) Товариство з обмеженою відповідальністю „Градієнт”

про стягнення 2557,90 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Одеської залізниці вартості недостачі вантажу (антрацит) в сумі 2557,90 грн.

В процесі розгляду справи суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості іншого відповідача ТОВ „ЦЗФ Фомінська”, про що 20.07.2007р. виніс відповідну ухвалу (із врахуванням ухвали суду від 17.08.2007р. про виправлення описки). Також в процесі розгляду справи за клопотанням позивача суд першої інстанції залучив до участі у справі в якості іншого відповідача ТОВ „Градієнт”, про що 22.10.2007р. виніс відповідну ухвалу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16 листопада 2007 року у справі №26/225-07-4943 (суддя Никифорчук М.І.) позов ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” задоволено частково.

З ТОВ „ЦЗФ Фомінська” на користь позивача стягнуто 2388,19 грн. –вартість недостачі вугілля, 102 грн. –державне мито, 118 грн. –витрат на ІТЗ судового процесу. В решті позову відмовлено. Одеську залізницю та ТОВ „Градієнт” від цивільної відповідальності звільнено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що вину за недостачу вантажу слід покласти на вантажовідправника ( ТОВ „ЦЗФ Фомінська”), оскільки останній недозавантажив вантаж у вагон.

Відповідач (ТОВ „ЦЗФ Фомінська”) із рішенням суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить його скасувати і прийняти нове рішення, з посиланням при цьому на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм матеріального права.

Так відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем, оскільки, по-перше, постачання вантажу здійснювалося відповідачем на виконання умов укладеного з ТОВ „Градієнт” договору поставки, яким передбачено, що відповідач здійснює поставку товару на умовах франко-перевізник залізнична станція Постникове, Донецької залізниці (FСА станція Постникове, Донецької залізниці, згідно „Інкотермс” у редакції 2000р.). Відповідно до п.8 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (що застосовуються при укладенні суб’єктами підприємницької діяльності України усіх форм власності угод на підставі Указу Президента України від 04.10.1994р. №567/94) ризик втрати чи пошкодження товару, а також обов’язок несення витрат пов’язаних з товаром припинилися у відповідача у пункті вивантаження на ст. Постникове.

По-друге, відповідач отримав Виписку із книги обліку контрольних переважувань вагонів на станції Постникове Донецької залізниці, згідно з якою, вага вантажу, який завантажений відповідачем у вагон №67682435 складає: по документам 69000 кг, по-факту 69000 кг.

Позивач з апеляційною скаргою відповідача не згодний, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу від 14.01.2008р. №ЮР-114, який за клопотанням представника позивача залучений апеляційним господарським судом до справи.

Представник відповідача (Одеська залізниця) також з апеляційною скаргою відповідача не згодний, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з посиланням при цьому на те, що суд першої інстанції обґрунтовано і правомірно встановив відсутність вини залізниці у недостачі вантажу.

Відповідач (ТОВ „Градієнт”) у судове засідання не з’явився, відзив на апеляційну скаргу не надав, але про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, а тому апеляційний господарський суд визнав за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача.

Відповідач (ТОВ „ЦЗФ Фомінська”) також у судове засідання не з’явився, але про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, а тому апеляційний господарський суд визнав за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, але з інших підстав, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції:

Так, із матеріалів справи випливає, що 31.01.2007р. зі станції відправлення Постникове Донецької залізниці ТОВ „ЦЗФ Фомінська” (вантажовідправник) у вагоні №67682435 відправлений на адресу вантажоодержувача - ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” (станція призначення Білгород-Дністровський Одеської залізниці) вантаж –антрацит АО клас 25-50 у кількості 69 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №49182693 (а.с.66).

Згідно з цією залізничною накладною, антрацит завантажений у вагон засобами відправника, нижче бортів. Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 3-5,17 гл.1 розділу 2 Технічних умов правильно, підсипано тирса 44 мм на дно вагону і пошарово. Маса вантажу визначена на 150 тонних вагах відправника.

При цьому, згідно з наявною у матеріалах справи випискою із книги заліку перевантажень вагонів по станції Постникове Донецької залізниці від 31.01.2007р., при перевантажені вантажу на станції відправлення встановлено масу вантажу – 69 000 кг, що відповідає масі вантажу, зазначеної у накладній (а.с.69).

В процесі перевезення вантажу при прибутті вагону на станцію Знам’янка Одеської залізниці і зважуванні на тензометричних вагах виявлено розходження у масі вантажу, про що 02.02.2007р. станцією Знам’янка Одеської залізниці складений акт загальної форми №1569 і вагон відчеплений на знеструмлену колію для перевірки (а.с.33). При огляді вагону на знеструмленій колії виявлено, що по документам значиться вантаж завантажений навалом, нижче бортів. Фактично завантаження рівномірне нижче бортів 500 мм. Люки і двері щільно закриті. Течі вантажу не має. Каток не застосовувався. Захисне маркування вантажу відсутнє. Обсяг кузову відсутній. Вагон зданий під охорону, про що повідомлений ЛВВД майор Маляренко. Вагон відчеплений на перевірку на вагах. Про встановлені обставини станцією Знам’янка Одеської залізниці також складений відповідний акт загальної форми №1572 від 03.02.2007р. (а.с.34).

Тією ж датою 03.02.2007р. станцією Знам’янка Одеської залізниці складений комерційний акт АЄ 878725/75/3, в якому встановлено, що на підставі актів загальної форми №1569 від 02.02.2007р. та №1572 від 03.02.2007р. вагон поданий на вагову перевірку. По документу значиться завантаження навалом, нижче бортів. При перевірці виявилося завантаження рівномірне, нижче бортів 500 мм. На поверхні вантажу поглиблень не має. Течі вантажу не має. Двері люка щільно закриті. Каток не застосовувався. Вантаж не маркований. Обсяг кузову на вагоні не вказаний. Здійснено перевантаження на 150 тонних вагонних вагах. При перевантаженні виявилася недостача вантажу у кількості 5200 кг.

Таким чином матеріали справи свідчать про укладення між ТОВ „ЦЗФ Фомінська” (вантажовідправник) і залізницею (перевізник) договору перевезення вантажу на користь позивача (вантажоодержувач), оскільки в силу вимог ч.2 ст.307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до вимог ч.5 ст.307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб’єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. У ст.2 Статуту залізниць України передбачено, що обов’язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України. Водночас вимогами ст. 113 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця звільняється від відповідальності за недостачу прийнятого до перевезення вантажу, якщо така недостача виникла з незалежних від залізниці причин. Аналогічні положення щодо звільнення залізниці від відповідальності містяться і у ч.1 ст.924 ЦК України та ч.1 ст.314 ГК України.

При цьому в силу вимог п. а) ст.111 Статуту залізниць України однією із підстав звільнення залізниці від відповідальності є прибуття вантажу у непошкодженому відкритому рухому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, вантаж, який завантажений засобами відправника, прибув на станцію Знам’янка у непошкодженому рухому складі, про що свідчать обставини, які встановлені у комерційному акті (відсутність течі вантажу та щільно закриті двері люків), а також обставини, які свідчать про відсутність акту про технічний стан вагону, який в силу вимог п.15 Правил складання актів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855) складається у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона. Також встановлені у комерційному акті обставини щодо відсутності на поверхні вантажу поглиблень свідчать про відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Апеляційний господарський суд вважає, що такі обставини, а також вищевикладені вимоги законодавства щодо правового регулювання перевезення вантажів залізницею свідчать про правомірність рішення суду першої інстанції в частині звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу.

Водночас при вирішенні питання щодо відповідальності відправника у недостачі вантажу, апеляційний господарський суд виходить з наступного:

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.917 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст.308 ГК України, відправник повинен пред’явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню у належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Вимоги щодо маркування вантажу передбачені і у п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (затверджені Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001р. №542 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №796/5987, із відповідними змінами, внесеними згідно з наказом Мінтрансу №54 від 31.01.2004р. та №540 від 12.09.2005р.), згідно з якими, з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

При цьому відповідно до п.2.4. Правил оформлення перевізних документів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, із відповідними змінами) відмітки про застосування відправником додаткових заходів щодо збереження вантажу робляться останнім у залізничній накладній.

Проте, всупереч вимог ч.2 ст. 917 ЦК України, п.6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, вантаж, який завантажений у вагон №67682435 відправником не замаркований, що підтверджується наявною у матеріалах справи залізничною накладною №49182693, в якій відмітка про маркування вантажу відсутня, а також комерційним актом АЄ 878725/75/3, в якому встановлено, що маркування вантажу відсутнє.

Таким чином встановлені обставини справи свідчать про те, що вантажовідправником не вжито заходів щодо збереження вантажу під час його перевезення, з чого можливо дійти висновку про наявність вини вантажовідправника у недостачі вантажу, а тому рішення суду першої інстанції про стягнення саме з відправника на користь позивача вартості недостачі вантажу залишається без змін апеляційним господарським судом.

Виписка із книги заліку перевантажень вагонів по станції Постникове Донецької залізниці від 31.01.2007р. не приймається до уваги апеляційним господарським судом з огляду на встановлені обставини справи, які свідчать про те, що вантажовідправник не вжив заходів щодо збереження вантажу під час його перевезення, а саме не замаркував вантаж.

Доводи ТОВ „ЦЗФ Фомінська” про виконання ним зобов’язання щодо поставки антрациту з моменту передачі вантажу перевізникові на станції відправлення Постникове Донецької залізниці не приймаються до уваги апеляційним господарським судом, оскільки зобов’язання щодо поставки товару на умовах FСА станція Постникове, Донецької залізниці, згідно „Інкотермс” у редакції 2000р. встановлено умовами укладеного між ТОВ „ЦЗФ Фомінська” (постачальник) і ТОВ „Градієнт” (покупець) договору поставки від 04.07.2005р. №04-07/Ц, який не є підставою позовних вимог ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”. Водночас підставою позовних вимог ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” є укладений між ТОВ „ЦЗФ Фомінська” (вантажовідправник) і залізниця (перевізник) договір перевезення на користь позивача, який в силу вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України є підставою для виникнення цивільних прав та обов’язків та відповідно до вимог ст.629 ЦК України є обов’язковим для виконання сторонами.

Окрім того, обставини щодо подання позову саме з підстав неналежного виконання договору перевезення свідчать також про те, що суд першої інстанції правомірно звільнив ТОВ „Градієнт” від відповідальності за недостачу вантажу.

Також доводи представників позивача та відповідача (Одеська залізниця) про те, що на станції призначення (Білгород-Дністровський Одеської залізниці) комерційний акт не складався, незважаючи на те, що про це є відмітка залізниці у п.5 накладної №49182693 приймаються до уваги апеляційним господарським судом, оскільки у розділі „Є” комерційного акту, який складений попутною станцією (Знам’янка Одеської залізниці) є відмітка такого змісту: „Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено”, що відповідає вимогам п.12 Правил складення актів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855).

З огляду на викладене, апеляційна скарга ТОВ „ЦЗФ Фомінська” залишається без задоволення апеляційним господарським судом.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 16 листопада 2007 року у справі №26/225-07-4943 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЦЗФ Фомінська” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

Л.В. Поліщук

М.В. Михайлов