СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

09 січня 2008 року

Справа № 20-11/346-2/348-11/385

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Плута В.М.,

суддів
Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №  7538
від 26.10.05;

відповідача: Форостяни
Ірини Вікторівни, довіреність № 284/10-004 від 05.11.07;

відповідача: Кочкаренко
Вікторії Олександрівни, довіреність № 10-004/263   від 25.05.07;

відповідача: Клесовець
Олега Михайловича, довіреність № 285/10-004 від 05.11.07;

відповідача: Фарафонова Володимира Робертовича,
довіреність №  283/10-004   від
05.11.07;

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 на
постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Дмитрієв В.Є.) від 12.11.2007 у справі №
20-11/346-2/348-11/385

за позовом  фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1); (адвокату: ОСОБА_2
АДРЕСА_2)

до          Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова,
37,м.Севастополь,99011)

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.07.2007 № 000209233/0

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
міста Севастополь від 12.11.2007  у
справі № 20-11/346-2/348-11/385 у позові відмовлено.

В основу постанови покладений
головний висновок суду про те, що перевірка була проведена з дотриманням норм
чинного законодавства, факти, які зазначені в акті перевірки є належно
встановленими та штрафні санкції які були застосовані є правомірними, а також
позивачем не спростовані.

Не погодившись з цим судовим актом,
позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову,
якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Так, позивач вважає, що суд
необґрунтовано прийняв до уваги пояснення податкового інспектора, які були
надані ним під час судового розгляду в порушення норм статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Крім того,  фізична особа - підприємець  ОСОБА_1 посилається на те, що місцевий
господарський суд, всупереч дійсним обставинам справи, зазначив те, що
продавець ОСОБА_3 підписала акт перевірки, тоді як він від підписання акту
перевірки відмовився.

Також, заявник апеляційної скарги
вважає, що судом помилково, на підставі неналежних доказів, було встановлено,
що грошові кошти знаходились на місці розрахунку, без внесення їх в касу.

Апеляційна скарга містить думку про
те, що у даному випадку необхідно застосовувати Указ Президента України „Про
деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності", який
неправомірно судом залишений поза увагою.

Крім того, позивач вважає, що в
силу вимог Закону України „Про державну податкову службу в Україні” Державна
податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя повинна була
повідомити суб'єкт господарювання про проведення перевірки.

Повторно розглянувши справу у
порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України,
перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
06.06.2007 Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста
Севастополя була проведена планова перевірка щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності магазину "Добров", що належить суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

В ході перевірки було встановлено
порушення пунктів 1, 13 статті 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг, яке виразилось в невідповідності готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, зазначеної в денному Х-звіті реєстратора,
розрахункових операцій, не роздрукування розрахункового документа встановленої
форми.

На підставі акту перевірки від
06.06.2007 № 27022531/2330 та пункту 4 статті 17 статті 22 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" ДПІ у ленінському районі м. Севастополя
прийнято рішення від 02.07.2005 № 000209233/0 про застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
фінансових санкцій у розмірі 6857,00 грн.

Обставини справи свідчать про те,
що при реалізації 1 пляшки вина "Кокур" та 1 пляшки вина "Мерло
Каберне" загальною вартістю 45,20 грн., за які продавцю була сплачена
грошова купюра номінальної вартістю 200,00 грн. продавцем видані товар та
здача, через реєстратори розрахункових операція проведена не була (акт
№27022531/2330 від 06.06.2007). Факт не проведення суми покупки в розмірі 45,20
грн. через реєстратор розрахункових операцій позивачем не заперечується.

Також судом встановлено, що по
закінченню розрахункової операції продавцю були надані службові посвідчення та
розпорядження на право проведення перевірки. Після чого був знятий денний звіт
(X - звіт) реєстратора розрахункових операцій за 06.06.2007, в якому була
зазначена сума 161,75грн. Продавцем особисто перелічені наявні кошти, що
знаходилися на місті проведення розрахунків, сума готівки відповідно склала
1465,15 грн., з урахуванням вартості реалізованого товару в сумі 45,20 грн. За
результатами перерахунку був складений акт покупюрного опису наявних грошових
коштів, що знаходилися на місці проведення розрахунків.

Доводи позивача, що сума готівки
1300,00 грн. знаходилася в підсобному приміщенні у гаманці директора магазину
не підтверджується обставинами, викладеними в акті проведеної перевірки. При
цьому, акт опису наявних грошових коштів на місці проведення розрахунків (том 1,
а. с. 61), підписаний продавцем без зауважень та заперечень.

Апеляційна інстанція також звертає
увагу на те, що в акті опису наявних грошових коштів на місці проведення
розрахунків у графі „готівкові грошові кошти” міститься прочерк.

Доводи позивача стосовно того, що в
підсобному приміщені, в якому нібито відбувався розмін продавцем 200,00 грн.,
знаходилося декілька купюр номінальної вартістю 200,00 грн., також правомірно
відхилені місцевим судом, тому що згідно акту опису наявних грошових коштів на
місці проведення розрахунків, який був складений та підписаний під час
перевірки продавцем, на місці проведення розрахунків знаходилася лише одна
грошова купюра номінальною вартістю 200,00 грн.

Крім того, необхідно відмітити те,
що матеріали справи містять розбіжності в поясненнях осіб з боку позивача і про
такий факт обґрунтовано було зазначено в рішенні суду.

Суд першої інстанції у рішенні
також зазначив, що податковим інспектором Клесовецем О.М., що приймав участь у
перевірки, були надані пояснення в ході судового розгляду, згідно яких
готівкові кошті в повної сумі 1465,15 грн. знаходилися на місці проведення
розрахунків під касовим апаратом, та саме з цих грошей була видана здача.

Посилання позивача на те, що
пояснення податкового інспектора не є належними засобами доказування, оскільки
він не був ні особою, яка бере участь у справі, ні свідком, який був допитаний
у судовому засіданні, судовою колегією вважаються неспроможними.

Так, відповідно до статті 47
Кодексу адміністративного судочинства України, особами, які беруть участь у
справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Сторона, а також третя особа в
адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі
особисто і (або) через представника, (частина 1 статті 56 Кодексу
адміністративного судочинства України).

Статтею 58 вищенаведеного кодексу
передбачено, що повноваження представників, які беруть участь в
адміністративному процесі повинні бути підтвердженні довіреністю. Довіреності
від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом
керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і
засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що в ході розгляду справи податковий інспектор ДПА у м. Севастополі
Клесовець О.М. виступав в судовому процесі в якості представника відповідача на
підставі доручення, що відповідає вимогам статті 58 Кодексу адміністративного
судочинства України, з наданням повноважень передбачених статтями 49 та 51
Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: давати усні та письмові
пояснення, доводи та заперечення; висловлювати свою думку з питань, які
виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть
участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Отже, виходячи
з наданих повноважень, вбачається, що податковий інспектор мав  право давати свої пояснення щодо обставин
справи, у тому числі відносно проведеної перевірки в якій він приймав участь і
ці пояснення повинні бути враховані господарським судом.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві
є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Місцевий суд вірно зазначив, що
доводи позивача про те, що сума готівки 1300,00 грн. знаходилася в підсобному
приміщенні у гаманці директора магазину - не підтверджується обставинами,
викладеними в акті проведеної перевірки.

У відповідності зі статтею 2 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковою операцією є
приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків тощо за місцем реалізації товарів (послуг). При цьому місцем
проведення розрахунків є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари
(надані послуги) готівкові кошти.

Відповідно до п. п. 1, 13 статті 3
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють операції в готівковій та/або
безготівковій формі при  продажу
товарів   (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг: зобов'язані:

- проводити розрахункові операції
на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових     операцій з
роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що  підтверджують виконання розрахункових
операцій;

- забезпечувати   відповідність   сум
готівкових   коштів   на   місці
проведення розрахунків
сумі    коштів,   яка
зазначена   в   денному
звіті    реєстратора розрахункових
операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку  робочого дня.

Згідно пункту 22 Порядку заняття
торговельною діяльністю і правил торговельного обслуговування населення касир
або інший працівник, який одержує грошові кошти за товар, під час розрахунку з
покупцем повинен чітко назвати суму, одержану від покупця, і покласти одержані
від нього гроші окремо на видному місці, оформити розрахунковий документ
установленої форми на повну суму покупки, назвати покупцеві належну йому суму
здачі і

видати її разом з розрахунковим
документом.

Пунктом 4.4 пункту 4 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом ДПА України № 614 від 01.12.2000
(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001р. за №107/5298),
передбачено, що реєстрація продажу товару (надання послуги) через реєстратор
розрахункових операцій проводиться одночасно з розрахунковою операцією.
Розрахунковий документ повинен видаватися покупцеві не пізніше завершення
розрахункової операції.

В процесі апеляційного провадження
представники Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста
Севастополя підтвердили свою позицію та пояснення, які надавалися у суді першої
інстанції. Крім того, відповідач у судовому засіданні з доводами апеляційної
скарги не погодився,  надав суду відзив
на апеляційну скаргу, вважає рішення господарського суду міста Севастополя
законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

З акту перевірки, та пояснень
відповідача вбачається, що сума готівкових коштів, що знаходилася на місці проведення
розрахунків в тому числі включає суму 1300,00 грн., яка була зафіксована на
місці проведення розрахунків, використовувалась при розрахунках із споживачами
в якості розмінних коштів при видаванні здачі, тим самим, використовувалась у
службових цілях. Водночас операція "службовий ввід" через РРО не
здійснювалася.

Також, судова колегія вважає
неспроможними доводи позивача про те, що з боку ДПІ у Ленінському районі м.
Севастополя були допущені порушення встановленої законом процедури проведення
перевірок, а саме абз. 3 п. 2 Указу Президента України "Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької діяльності".

Види, порядок, строки проведення
перевірок фінансово - господарської діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності встановлені в Указі.

Згідно пункту 3 Указу позаплановою
виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи
контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин,
визначених у цьому пункті.

Плановою виїзною перевіркою
вважається перевірка фінансово - господарської діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності, яка передбачена у плані роботи контролюючого органу
і проводиться за місцезнаходженням такого суб'єкта чи за місцем розташування
об'єкта власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.
Планова виїзною перевірка проводиться за сукупними показниками його діяльності.
Така перевірка суб'єкта підприємницької діяльності проводиться за письмовим
рішенням керівника відповідного контролюючого органу не частіше одного разу на
календарний рік у межах компетенції відповідного контролюючого органу.

Таким чином, планові та позапланові
перевірки органами державної податкової служби, передбачені Указом, стосуються
виключно до сплати податків і зборів у бюджет та державні цільові фонди. Згідно
статті 5 Указу контролюючими органами, які мають право проводити планові та
позапланові виїзні перевірки фінансово - господарської діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності, є, зокрема, органи державної податкової служби
стосовно сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та
державних цільових фондів. Контролюючі органи мають право проводити перевірки
фінансово-господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності лише у
рамках їх компетенції. Отже, зазначеним Указом врегульований порядок проведення
органами державної податкової служби перевірок суб'єктів підприємницької
діяльності виключно з питань своєчасності, повноти обрахування та сплати
податків і зборів (обов'язкових платежів), а не перевірок щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

У даному випадку перевірка
фінансово-господарської діяльності позивача не проводилася.

Згідно зі статтею 15 Закону України
"Про  застосування електронних
контрольно-касових апаратів і товарно-касових книг при розрахунках із   споживачами у  сфері
торгівлі,  громадського харчування
та послуг", контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Статтею
16 вищенаведеного закону встановлено, що планові або позапланові перевірки
осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки
або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому
законодавством України. При цьому, законом не визначений порядок та
періодичність проведення перевірок у частині контролю за здійсненням
розрахункових операцій. Встановлення періодичності проведення перевірок за
здійсненням    розрахунків   у
сфері    готівкового    і
безготівкового    обігу   суб'єктами підприємницької діяльності -
органами державної податкової служби регламентовано Указом Президента України
від 13.07.2000 №886/2000 „Про затвердження Положення „Про Державну Податкову
Адміністрацію в Україні”, статтею 5 якого визначено, що ДПА України, зокрема,
має право встановлювати періодичність перевірок у суб'єктів підприємницької
діяльності грошових документів, звітів, товарно-касових книг, показників РРО,
які використаються при розрахунках зі споживачами, інших документів шляхом
проведення обстеження виробничих, складських, торговельних та інших приміщень,
які використовуються платниками для здійснення підприємницької діяльності та
отримання доходів.

Згідно п. п. 2.6, 2.7 Методичних
рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів Державної податкової
служби України при організації документальних перевірок юридичних осіб,
затверджених наказом ДПА України від 11.10.2005 № 441, перевірки контролю за
здійсненням суб'єктами господарювання розрахункових операцій у сфері
готівкового обігу проводяться за окремими планами органів державної податкової
служби. З метою підвищення контролю за здійсненням розрахункових операцій та
запобігання дублюванню перевірок у ДПІ в містах і районах формується та
затверджується щомісячний план проведення зазначених перевірок. При цьому за
дорученням Кабінету Міністрів України можуть проводитись позапланові перевірки
суб'єктів господарювання, які здійснюють готівкові розрахунки. Перевірки
проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб за наявності у них
службових посвідчень та направлення на перевірку.

Право на перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 підтверджене відповідними посвідченнями на перевірку №
2461/005821 від 05.06.2007, що відображено в акті перевірки, та планом-графіком
роботі підрозділів оперативного контролю з 25.05.2007 по 30.06.2007,
затвердженим заступником голови ДПА у м. Севастополі.

Посилання позивача на пункт 4
статті 11 Закону України „Про державну податкову службу” апеляційною інстанцією
вважаються хибними з огляду на наступне. Так, позивач вважає, що йому на
підставі цієї норми податковий орган повинен був надіслати відповідне
повідомлення за 10 днів до проведення перевірки, однак, відповідно до даної
статті -  органи державної   податкової
служби мають право запрошувати
платників  податків  або їх представників для перевірки
правильності нарахування та своєчасності сплати податків та  зборів (обов'язкових платежів) такими
платниками податків. Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про
відсутність підстав застосування цих положень у даному випадку, тому що спірні
відношення сторін стосуються здійснення розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим є
законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи
- підприємця  ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

2. Постанову господарського суду
міста Севастополя від 12.11.2007 у справі № 20-11/346-2/348-11/385 залишити без
змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М.
Плут

Судді                                                                      В.І.
Гонтар

Ю.В. Борисова