СУД
СУД
УХВАЛА

03.01.08                                                                                 Справа № 15/194ад.

Суддя Пономаренко Є.Ю.,

при секретарі судового засідання Подколзіній С.С.,

розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області

до 1. Головного управління Державного казначейства України в Луганській області, м. Луганськ

2. Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Антрацит Луганської області

про стягнення 86 667 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від 1-го відповідача –не прибув;

від 2-го відповідача –не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до п. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України таке фіксування судом не здійснювалося.

Позивачем у справі подано заяву №356 від 18.12.2007р. про внесення виправлень до виконавчих листів щодо стягнення на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ та витрат зі сплаченого судового збору в частині додання до таких виконавчих листів номеру рахунку у кредитній установі підприємства позивача.

Сторони у справі не скористалися правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Відповідно до п 3 ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання стягувача і боржника, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Тому, та враховуючи закінчення десятиденного строку розгляду заяви, встановленого п. ст. 259 КАС України, дану заяву розглянуто по суті в судовому засіданні.

Розглянувши заяву про внесення виправлень до виконавчих листів, додані до неї документи, матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Постановою Господарського суду Луганської області від 22.06.2007р. у даній справі ухвалено рішення про задоволення позову повністю та присуджено до стягнення з Державного бюджету України, рахунок № 0010 за кодом бюджетної класифікації 14010200, платник: Державний бюджет м. Антрацит, банк: ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, код ОКПО 25992095 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області, вул. Толстого, б. 2а, ідентифікаційний код за бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2006 року в сумі 86 667 грн. 00 коп. Також, постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області, вул. Толстого, б. 2а, ідентифікаційний код за витрати зі сплаченого судового збору у сумі 866 грн. 67 коп.

Зазначена постанова була оскаржена Антрацитівською об’єднаною державною податковою інспекцією в апеляційному порядку.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.10.2007р. апеляційна скарга залишена без задоволення а постанова Господарського суду Луганської області від 22.06.2007р. –без змін.

За заявою підприємства позивача у справі на виконання зазначеного судового рішення Господарським судом Луганської області 29.10.2007р. видано виконавчі листи про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД», м. Антрацит Луганської області, вул. Толстого, б. 2а, ідентифікаційний код за бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за березень 2006 року в сумі 86 667 грн. 00 коп., а також витрат зі сплаченого судового збору у сумі 866 грн. 67 коп.

Виконавчі листи містять резолютивну частину постанови (п.2 та п.3.), що залишена без змін при апеляційному перегляді постанови.

Позивач звернувся до суду з заявою про внесення виправлень до виконавчих листів в частині додання до таких виконавчих листів номеру рахунку у кредитній установі підприємства позивача. Заява мотивована невиконанням Головним управлінням Державного казначейства України в Луганській області виконавчих листів через не зазначення в них номеру рахунку позивача у кредитній установі.

Належних доказів відмови Головного управління Державного казначейства України в Луганській області від виконання судового рішення (пред’явлених виконавчих листів) суду не надано.

Номер рахунку стягувача у кредитній установі не є обов’язковим реквізитом виконавчого документу. Відповідно відсутність у виконавчому документі номеру рахунку стягувача у кредитній установі не може бути підставою відмови у виконанні судового рішення.

Так, відповідно до п. 1 ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає вимоги до виконавчого документа, номер рахунку стягувача у кредитній установі не є обов’язковим реквізитом виконавчого документа.

Видані судом на виконання постанови у даній справі виконавчі листи відповідають вимогам, що пред’являються законодавством до виконавчих листів.

Тому, у суду відсутні правові підстави внесення змін до виконавчих листів в частині доповнення їх номером рахунку стягувача у кредитній установі.

Стосовно Наказу Державного казначейства України, Державної податкової адміністрації України 27.04.2004р. N 82/245 «Про затвердження Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду щодо безспірного списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження Державного бюджету України з податку на додану вартість»слід зазначити наступне.

У п 2.3. вказаного Порядку вказано, що органи Державного казначейства України оскаржують рішення суду або звертаються із заявою про роз’яснення рішення суду, виправлення помилок, зміну порядку та способу виконання рішення (або за їх письмовою вимогою - стягувач) у разі: якщо на момент надходження рішення суду до органу Державного казначейства платник податку на додану вартість не перебуває на податковому обліку у відповідних податкових органах; якщо до розгляду справи не залучений податковий орган, на обліку платників податку якого перебуває позивач; якщо наказ суду суперечить статті 117 ГПК України (не встановлена назва боржника, не визначено рахунки боржника, з якого передбачається відшкодування податку на додану вартість (або рахунок визначений неправильно), та стягувача), а також у випадках установлення рішенням (наказом) суду повернення судових витрат, передбачених статтею 44 ГПК України, за рахунок коштів державного бюджету.

Зазначений спільний наказ Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України було прийнято у 2004 році, коли справи щодо стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ розглядалися за правилами Господарського процесуального кодексу України (тобто до набрання законної сили Кодексу адміністративного судочинства України) та коли ст. 117 ГПК України визначала реквізити судового наказу до складу яких було включено і такий реквізит як «номери рахунків у банках».

Орган Державного казначейства України –відповідач у даній справі не оскаржував рішення суду (не подавав апеляційну скаргу) не звертався із заявою про роз’яснення рішення суду, виправлення помилок, зміну порядку та способу виконання рішення, тощо.

У даному випадку положення вказаного Порядку не можуть бути підставою відмови у виконанні виконавчого листа з наступних підстав.

У вказаному Порядку наведене посилання на положення Господарського процесуального кодексу України тоді як дана справа слухалася за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Станом на день прийняття Наказу Державного казначейства України, Державної податкової адміністрації України 27.04.2004р. N 82/245 стаття 117 ГПК України визначала реквізити судового наказу у тому числі номери рахунків у банках. Законом України N 3538-IV від 15.03.2006 статтю 117 ГПК України викладено в новій редакції. При цьому, згідно ч. 1 зазначеної статті встановлено, що наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день внесення змін до ст. 117 ГПК України та на даний час) номери рахунків стягувача та боржника теж вже не являлися обов’язковими реквізитами виконавчого документа.

Також, слід зазначити, що не включення (виключення) на даний час за законодавством номерів рахунків стягувача та боржника у кредитній установі до обов’язкових реквізитів виконавчого документу є цілковито логічним з огляду на те, що зміна номерів рахунків у банківських установах у період з моменту видачі виконавчого листа до моменту реального виконання рішення не повинна заважати виконанню судового рішення. Звернення у такій ситуації до суду за внесенням змін до виконавчого документа уповільнюватиме виконання судових рішень.

Відсутність у виконавчому документі банківських реквізитів стягувача не є об’єктивною перешкодою у виконанні судового рішення з наступних підстав. Такі реквізити можуть бути надані стягувачем органу, що здійснює виконання судового рішення на його запит.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України та ст. 11 Закону України «Про судоустрій в Україні»судові рішення є обов’язковими до виконання усіма органами, громадянами та юридичними особами на всій території України.

На підставі вищевикладеного відповідно до ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави внесення виправлень до виконавчих листів, виданих на виконання постанови у даній справі. Тому, у задоволенні заяви позивача у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 165, 259 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс ЛТД»від 18.12.2007р. №356 про внесення виправлень до виконавчих листів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Про апеляційне оскарження ухвали спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко