ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2008 Справа № 28/480-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді –Тищик І.В.- доповідач,

суддів –Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі – Савін В.Ю.

за участю представників:

позивача: Підуст О.М.

відповідача: Снітько Е.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. у справі № 28/480-07

за позовом відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ

до закритого акціонерного товариства „Дніпровський завод мінеральних добрив”, м. Дніпродзержинськ

про спонукання укладення додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 29.11.2007 року у справі №28/480-07 (суддя Манько Г.В.) позовні вимоги задовольнив частково та зобов’язав відповідача укласти додаткову угоду №1/07нр до Договору про постачання електричної енергії від 01.08.2002р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду вмотивоване посиланням на Правила користування електричною енергією, відповідно до яких укладання договору на постачання електричної енергії є обов’язковим як для постачальника електричної енергії, так і для споживачів та субспоживачів (крім населення).

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач –ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” звернувся з апеляційною скаргою про скасування рішення господарського суду в частині відмови у зобов’язанні відповідача укласти додаток №3 до Договору про постачання електричної енергії у редакції позивача та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому скаржник посилається на те, що порядок розрахунків за електричну енергію, запропонований позивачем, відповідає п.п. 6.6, 6.11, 6.13 Правил користування електричною енергією, тоді як запропонований відповідачем варіант здійснення розрахунків останнім суперечить.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу послався на обґрунтованість рішення господарського суду; необґрунтованість і безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 25.02.08р.

У судовому засіданні 25.02.08р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

01.08.2002р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 32-7 СПЦ/ 14-17/03 про постачання електричної енергії ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” для субспоживачів Дніпропетровської області, відповідно до якого Позивач зобов’язався постачати електричну енергію, а Відповідач - оплачувати фактично спожиту електричну енергію та дотримуватися Правил користування електричною енергією і умов договору.

Додаткову угоду № 1/07нр від 04.06.2007р. з додатком №3 „Порядок розрахунків” до даного договору, направлену позивачем на адресу відповідача, відповідач оформив з протоколом розбіжностей.

Сторони не дійшли згоди щодо пунктів 2.3.4, 3.2.4, 4.2.1 додаткової угоди та пункту 4.1 додатку №3 „Порядок розрахунків”; вказані неврегульовані розбіжності передані на розгляд суду.

Господарський суд зобов’язав відповідача укласти додаткову угоду №1/07нр від 04.06.07р. до договору про постачання електричної енергії від 01.08.02р. №32-7 СПЦ/14-17/03 без додатку №3, яким передбачений порядок розрахунків за використану електричну енергію, проте з даним висновком погодитись не можна.

З матеріалів справи убачається, що позивач додатковою угодою запропонував відповідачу наступне:

- здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії” (п. 2.3.4);

- одержувати від Постачальника плату за використання мереж Споживача згідно умов відповідного договору (п.3.2.4);

- сплачувати пеню за порушення термінів внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3 –2.3.4 (п 4.2.1).

Відповідач протоколом розбіжностей запропонував позивачу виключити з тексту додаткової угоди пункти 2.3.4 та 3.2.4, а з тексту пункту 4.2.1 –застосування пені за прострочення платежу, передбаченого п. 2.3.4.

Позивач з пропозиціями відповідача, викладеними у протоколі розбіжностей, не погодився.

Взаємовідносини споживачів електричної енергії, постачальників електричної енергії та електропередавальних організацій регулюються Правилами користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ), що затверджені постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 (зі змінами та доповненнями) та зареєстровані в Мінюсті України 02.08.96р. за №417/1442.

Відповідно до Типового договору про постачання електричної енергії (додаток №3 до Правил користування електричною енергією) обов’язок здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача покладено на Споживача (п. 2.3.4 Типового договору) та надано Споживачу право одержувати від Постачальника плату за використання мереж Споживача (3.2.4).

В спірних правовідносинах Споживачем (в розумінні приписів ПКЕЕ) являється державне науково-виробниче підприємство „Цирконій”, тоді як відповідач є Субспоживачем і використовує електричні мережі останнього.

Таким чином, здійснювати на користь Постачальника оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії належить ДНВП „Цирконій” і він же вправі одержувати від Постачальника плату за використання своїх мереж.

В свою чергу відповідач –ЗАТ „Дніпровський завод мінеральних добрив”, компенсує ДНВП „Цирконій” оплату вказаних послуг на підставі пп. 1.1, 3.5 договору №77-39/06-03 від 01.01.2003р. про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача (а.с.57-60).

За вказаних обставин вищезазначені приписи Типового договору не можуть бути застосовані до відповідача, оскільки за своїм правовим статусом у даних правовідносинах відповідач не відповідає визначенню „Споживач”.

Пропозиції відповідача, викладені в протоколі розбіжностей щодо пп. 2.3.4, 3.2.4 та 4.2.1 додаткової угоди відповідають нормам чинного законодавства та є обґрунтованими.

Окрім того, п. 4.1 Порядку розрахунків (додаток №3 до договору про постачання електричної енергії) позивачем запропоновано відповідачу систему щотижневих планових платежів.

Відповідач, не змінюючи систему щотижневих планових платежів, запропонував позивачу здійснювати розрахунки за електроенергію з урахуванням залишку коштів на день оплати, що відобразив в протоколі розбіжностей.

В судовому засіданні сторони пояснили, що вказаними залишками коштів є суми, сплачені відповідачем за електричну енергію у якості попередньої оплати. Таким чином, спірне питання стосується урахування попередньо сплачених сум при здійсненні поточних платежів за спожиту електричну енергію. Відповідач наполягає на врахуванні останніх, відповідно, позивач проти такого врахування заперечує, посилаючись на відсутність технічних можливостей для щотижневого контролю за споживанням електроенергії підприємством, а саме, щотижневого складання актів про використану електричну енергію.

Оскільки згідно Правил користування електричною енергією попередньою оплатою є оплата до початку розрахункового або планового періоду повної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у відповідному періоді, суми попередньої оплати у будь-якому випадку підлягають врахуванню при здійсненні розрахунків після отримання продукції (товарів, послуг), що відповідає вимогам бухгалтерського обліку коштів, розрахунків та інших активів.

Всупереч твердженням скаржника урахування сум попередньої оплати при розрахунках за спожиту електроенергію не суперечить пп. 6.6, 6.11, 6.13 ПКЕЕ і не вимагає складання додаткових щотижневих актів про використану електроенергію; більш того, частиною третьою п.6.11 передбачено, що під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період мають бути враховані суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Таким чином, вимоги відповідача щодо урахування залишку коштів на день оплати є правомірними, оскільки відповідають нормам чинного законодавства.

В силу п.4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови додаткової угоди №1/07 та додатку №3 до неї „Порядок розрахунків” узгоджені сторонами у відповідності з формами типових договорів, затверджених ПКЕЕ; пропозиції відповідача, викладені в протоколі розбіжностей, не змінюють ні порядку розрахунків, ні порядку обліку спожитої електричної енергії, не надають останньому будь-яких переваг перед іншими споживачами електричної енергії, а являються лише конкретизацією умов здійснення розрахунку за спожиту електроенергію відповідно до ч. 3 п. 6.11 ПКЕЕ.

За викладених обставин додаткову угоду №1/07 нр від 04.06.2007р. та додаток №3 „Порядок розрахунків” до Договору про постачання електричної енергії від 01.08.2002р. № 32-7 СПЦ/14-17/03 слід вважати узгодженими в редакції ЗАТ „Дніпровський завод мінеральних добрив”, а саме, з протоколом розбіжностей до додаткової угоди.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, внаслідок чого рішення господарського суду підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна Компанія „Дніпрообленерго” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2007р. у справі № 28/480-07 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий І.В.Тищик

Судді: І.А.Сизько

Л.В.Чоха