донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.03.2008 р.                                                              справа №6/312

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Дзюби О.М.

за участю представників сторін:

від позивача:

Бойко М.І., довіреність № 241/0109 від 21.02.2008року,

від відповідача:

Костилєва Г.К., довіреність № 009/юр-12 від 03.01.2008року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства “Новокраматорський машинобудівний завод” м.Краматорськ Донецької області

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

18.12.2007 року

по справі

№6/312 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Макіївський металургійний завод" м.Макіївка

до

Закритого акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" м.Краматорськ

про

стягнення 30 583 грн. 79 коп

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Новокраматорський машинобудівний завод” м.Краматорськ Донецької області про стягнення пені за несвоєчасну поставку продукції у сумі 30 583грн. 79коп. відповідно контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006року. / арк. справи 2-4/.

Рішенням від 18.12.2007року господарський суд Донецької області /суддя Подколзіна Л.Д./ позовні вимоги задовольнив, стягнув з відповідача на користь позивача пеню у сумі 30 583грн. 79коп., судові витрати./арк. справи 45-46/.

Рішення мотивоване тим, що 24 жовтня 2006року між сторонами у справі укладений контракт №23/150-06/2150/06, згідно п.4.1 контракту поставка продукції здійснюється партіями. Перша партія продукції складається з чотирьох валків, кожна наступна партія-18-22 штуки; п. 4.2 контракту передбачено, що обсяги та строки поставки кожної партії продукції, за виключенням першої партії продукції, узгоджуються сторонами додатковими угодами, при цьому строк виготовлення партії продукції –п’ять місяців; відповідно до п.5.2 контракту для запуску у виробництво кожної партії продукції, покупець перераховує авансовий платіж у розмірі 50% вартості узгодженої партії продукції; відповідач листом від 21.12.2006р. №300/334 надав позивачу графік поставки п’яти партій продукції; позивач платіжними дорученнями від 09.01.2007р. № 213 на суму 200 000грн. та від 10.01.2007р. №535 на суму 141 820грн. здійснив попередню оплату в розмірі 50% вартості за другу партію продукції (18шт.); листами від 09.02.2007р. №0126-405, від 05.03.2007р. №0126-624 позивач повідомив відповідача про перерахування передоплати за другу партію продукції та звернувся з проханням повідомити графік поставки другої партії продукції (18 штук) з розбивкою по місяцям; відповідач листом від 20.03.2007р. №300/76 направив позивачу графік поставки другої партії продукції, згідно якому поставка продукції повинна бути здійснена у період з 20.04.2007р. по 15.06.2007р.;станом на 08.10.2007р. відповідач поставив позивачу лише 6 валків робочих другої партії, що підтверджується приймально-здавальними актами: від 11.05.2007р. №АМ/07/498 на суму 75 960грн. та від 11.06.2007р. №АМ/07/607 на суму 151 920грн.;п. 9.2 контракту №23/150-06/2150/06 передбачено, що у випадку затримки відвантаження продукції з вини відповідача, він повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5% вартості продукції, відвантаження якої прострочене, за кожен день прострочення відвантаження, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня; у специфікації №1 до контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006р. сторони встановили, що ціна 1 валка робочого без урахування ПДВ, складає 31 650грн.Оскільки відповідач порушив умови контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006р. і своєчасно не відвантажив продукцію, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 30 583грн. 79коп., обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на неналежність форми та порядку визначення строків поставки другої партії продукції та твердження відповідача про відсутність у представника ЗАТ “Новокраматорський машинобудівельний завод”, яким підписані листи відповідача від 21.12.2006р. №300/34 та від 20.03.2007р. №300/76, достатніх повноважень на визначення умов поставки продукції, за безпідставністю.

Закрите акціонерне товариство “Новокраматорський машинобудівний завод” м.Краматорськ Донецької області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2007року у справі №16/312 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на неповне з’ясування судом фактичних обставин справи, порушення норм матеріального права./арк. справи 51-53/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно приймає у якості доказів наявності угоди між сторонами у справі про строки поставки другої партії продукції копії факсимільних листів позивача від 09.02.2007року №0126-405 , від 05.03.2007року №0126-624, так як вказані листи на адресу відповідача не надходили, про що свідчить довідка завідуючої канцелярії відповідача; відправка листів повинна підтверджуватись відповідними поштовими квитанціями, які у матеріалах справи відсутні; строки поставки другої партії продукції мають бути встановлені додатковими угодами з підписами обох сторін, а не шляхом обміну листами, які відсутні; ствердження суду про те, що підпис на листах відповідача від 21.12.2006р. №300/34 та від 20.03.2007р. №300/76, є ідентичним підписам на контракті №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006р., додатках №1 та №2 до нього, протоколі розбіжностей до контракту, які скріплені печаткою відповідача, є помилковим, оскільки листи від 21.12.2006р. №300/34 та від 20.03.2007р. №300/76 підписані директором виробництва горно - рудного та ковально -пресового обладнання Рибалко С.В., який не має відповідних повноважень, а вказаний контракт, додатки №1 та №2 до нього, протокол розбіжностей до контракту підписані головою правління відповідача, що має відповідні повноваження.

Представник Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка Донецької області вважає рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2007року у справі №16/312 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки угода сторін щодо строків поставки другої партії продукції укладена у письмовій формі, що відповідає формі контракту, що укладений між сторонами у справі, шляхом обміну листами, жодною нормою діючого законодавства не встановлений обов’язок підтвердження факсимільного відправлення поштовою квитанцією, ствердження відповідача щодо того, що зазначені листи ним отримані не були, спростовується листом відповідача від 20.03.2007року №300/76. оскільки підписи особи, що з боку відповідача брала участь в укладанні контракту та особи, що брала участь у укладанні додаткової угоди до контракту щодо поставки другої партії продукції / лист на ифрмовому бланку відповідача від 20.03.2007року №300/76/ є тотожними, не вбачається підстав для додаткового посвідчення особи, яка діяла імені відповідача при укладанні зазначеної додаткової угоди, та підтвердження її повноважень. Протокол розбіжностей до контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006року підписано з боку відповідача з урахуванням листа №300/292 від 20.11.2006року , який підписано директором виробництва горно - рудного та ковально -пресового обладнання РибалкоС.В.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 14 ЦК України встановлює, що цивільні обов’язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати /поставити/ у зумовлені строки / строк/ другій стороні - покупцеві товар /товари/, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар /товари / та сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.10.2006року між Закритим акціонерним товариством “Макіївський металургійний завод” м.Макіївка та Закритим акціонерним товариством “Новокраматорський машинобудівельний завод” м.Краматорськ був укладений контракт №23/150-06/2150/06.

За умовами даного контракту покупець /позивач/ зобов’язаний оплатити продукцію, яка вказана в специфікації №01/додаток №1 , що є невід’ємною частиною контракту/ , постачальник зобов’язаний поставити її покупцю, покупець –прийняти продукцію. /п.1.1 контракту/.

Згідно п.4.1 контракту поставка продукції здійснюється партіями. Перша партія продукції складається з чотирьох валків, кожна наступна партія-18-22 штуки.

Пунктом 4.2 контракту передбачено, що обсяги та строки поставки кожної партії продукції, за виключенням першої партії продукції, узгоджуються сторонами додатковими угодами, при цьому строк виготовлення партії продукції –п’ять місяців.

Відповідно до п.5.2 контракту для запуску у виробництво кожної партії продукції, покупець перераховує авансовий платіж у розмірі 50% вартості узгодженої партії продукції.

Відповідно до умов контракту, відповідач листом від 21.12.2006року №300/334 надав позивачу графік поставки п’яти партій продукції./арк. справи18/.

Даний графік підписано директором виробництва відповідача Рибалко С.В.

Відповідач у відповідності з умовами контракту №23/150-06/2150/06 поставив позивачу 4 валки , що складають першу партію продукції, оплата вартості даної партії продукції здійснена належним чином, що сторонами у справі не заперечується.

Позивач у відповідності з приписами п.5.2 контракту платіжними дорученнями № 213 від 09.01.2007року на суму 200000грн. та № 535 від 10.01.2007року на суму 141 820грн. здійснив авансовий платіж у розмірі 50% вартості другої партії продукції. /арк. справи 19/.

Листами від 09.02.2007року №0126-405, від 05.03.2007року №0126-624 позивач повідомив відповідача про перерахування передоплати за другу партію продукції та звернувся з проханням повідомити графік поставки другої партії продукції (18 штук) з розбивкою по місяцям./арк. справи 20-21/.

У відповідь на зазначені звернення, відповідач листом від 20.03.2007року №300/76 направив позивачу графік поставки другої партії продукції, згідно якому поставка продукції повинна бути здійснена у період з 20.04.2007року по 15.06.2007року./арк. справи 22/.

Даний графік також підписано директором виробництва відповідача Рибалко С.В.

Частково графік поставки було виконано, зокрема, постачальник поставив покупцю 6 валків другої партії , що підтверджується приймально –здавальними актами від 11.05.2007року №Ам/07/498 на суму 75960грн. /2шт./, від 11.06.2007року №АМ/07/607 на суму 151920грн. /4шт/.

Тобто, відповідач почав виконання зобов’язань по поставці другої партії продукції, але поставив тільки 6 валків, тоді як згідно графіку повинен був здійснити в узгоджені строки поставку 18 валків.

До даного часу, поставка валків у кількості 12шт. відповідачем позивачу не здійснена.

Посилання скаржника на той факт, що строки поставки другої партії продукції сторонами не узгоджені, оскільки відсутня двостороння додаткова угода до договору, що регулювала б це питання є безпідставним виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У даному випадку контракт №23/150-06/2150/06, що укладений між сторонами, укладено у письмовій формі.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій формі , що й договір, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає їз звичаїв ділового обороту./ ст. 654 ЦК України/.

Тобто, згідно вимог закону додаткова угода, якою повинно бути узгоджено строки поставки другої партії продукції, повинна бути укладена у письмовій формі не має значення яким чином, чи то шляхом укладання єдиного документу, чи то шляхом обміну листами, чи то шляхом обміну телеграмами тощо.

Сторони при узгоджені строків поставки другої партії продукції форму узгодження встановили письмову, шляхом обміну листами, тобто, форма дотримана.

Посилання на те, що лист, яким узгоджений графік поставки другої партії продукції, підписаний директором виробництва відповідача Рибалко С.В., який не має відповідних повноважень на укладання додаткової угоди до договору, є необґрунтованим, оскільки сторони почали виконання даного графіку, а відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою, правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання, що й мало місце у даному випадку.

Крім того, саме за підписом цієї особи був лист від 21.12.2006року №300/334, яким узгоджено графік поставки п’яти партій продукції, у тому числі і першої, відносно здійснення якої у відповідності з вимогами контракту, що укладений між сторонами, відповідач не заперечує.

Сторони не звертались до суду з клопотанням про визнання додаткової угоди до контракту №23/150-06/2150/06, що укладена шляхом обміну листами, відносно узгодження графіку поставки другої партії продукції, недійсною в зв’язку з укладанням її особою, що не мала на це відповідних повноважень.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо правочин не визнаний судом недійсним.

З огляду на викладене, сторони узгодили у належній формі графік поставки другої партії продукції, але поставка була здійснена частково з порушенням строків поставки.

Предмет позовних вимог –стягнення пені за несвоєчасну поставку продукції у сумі 30 583грн. 79коп. відповідно контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006року. / арк. справи 2-4/.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно статті ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторонам надається право вибору: використати існуючи норми законодавства для регламентації своїх стосунків або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд.

Пунктом 9.2 контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006року сторони передбачили, що у випадку затримки відвантаження продукції з вини відповідача, він повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5% вартості продукції, відвантаження якої прострочене, за кожен день прострочення відвантаження, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У специфікації №1 до контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006р. сторони встановили, що ціна 1 валка робочого без урахування ПДВ, складає 31 650грн./арк. справи 17/.

Розрахунок суми пені здійснено позивачем на підставі п. 9.2 контракту з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи з того, що відповідач порушив умови контракту №23/150-06/2150/06 від 24.10.2006року і своєчасно не відвантажив продукцію, суд першої інстанції підставно вважає вимоги позивача щодо стягнення на підставі п. 9.2 контракту пені у сумі 30 583грн. 79коп., такими, що обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2007року у справі № 6/312 залишити без змін, апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Новокраматорський машинобудівний завод” м.Краматорськ Донецької області - без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

О.М. Дзюба

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС

5-ГСДО