ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.08 р.
Справа № 38/318

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні
Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства „Маріупольський хлібокомбінат” м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області

про стягнення  50 374грн.88коп

за участю

представників сторін:

від позивача: Дуплякіна Г.В.
юрисконсульт за дов. № 1 від 01.01.2008р.

від відповідача: не зявився

Суть спору:

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство „Маріупольський хлібокомбінат” м. Маріуполь Донецької області,
звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Маріуполь Донецької області  про стягнення
заборгованості у розмірі  50 374грн.88коп.,
пені у розмірі 3 025грн.01коп., 3% річних у розмірі 567грн.23коп.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, витребувані документи не представив,
про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про
час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою
канцелярії суду, а саме ухвала про порушення справи від 30.11.2007р. була
направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, ухвала
про відкладення розгляду справи від 08.01.2008р. була також направлена
відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями, але на адресу суду
повернувся конверт, який був направлений на адресу відповідача за адресою, яку
вказав позивач у позовній заяві. Конверт повернувся  з
позначкою „за закінченням терміну зберігання”, тому справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

08.01.2008р. позивач у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та надав суду лист від 04.01.2008р. № 6, в
якому уточнив повне найменування підприємства та просить суд залучити до
матеріалів справи  правовстановлюючі
документи, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до
матеріалів справи.

17.01.2008р. на запит
господарського суду надійшов лист із Державної податкової інспекції Жовтневого
району м. Маріуполя від 12.01.2008р. № 1363/10/291, відповідно до якого ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) знаходиться у стані переходу до іншої ДПІ
(Приморського відділення Жовтневої МДПІ м.Маріуполя) для взяття його на
податковий облік до 20.01.2008р. за місцем реєстрації.

Лист судом розглянутий, прийнятий
до уваги та залучений до матеріалів справи.

24.01.2008р. позивач надав суду
клопотання в порядку ст. 22 ГПК України від 23.01.2008р. № 66, в якому просить
суд змінити ціну позову з 50 374грн.88коп. на суму                53 967грн.39коп. та просить
залучити до матеріалів справи обґрунтований розрахунок ціни позову з посиланням
на період розрахунку пені та 3 % річних. Таким чином, ціна позову складає  53 967грн.39коп., а саме: заборгованість у
сумі 50374,88, пеня 3025,28 грн. та 3% річних 567,23 грн.

Крім цього, позивач надав суду
докази направлення клопотання відповідачу та оригінал платіжного доручення №
150 від 22.01.2008р. про  доплату
державного мита та зарахування його до Державного бюджету України, які судом
розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по
суті представника позивача  було
ознайомлено з правами та обов'язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні позивач надав
клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке
судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі та вислухавши
уповноваженого представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2006р. між Відкритим
акціонерним товариством “Маріупольський хлібокомбінат” м. Маріуполь Донецької
області (за договором - постачальник, далі - позивач ) та Суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1  м. Маріуполь Донецької області ( за договором
- покупець, далі - відповідач)  було
укладено договір на поставку хлібобулочних виробів № 01/166/438 (далі -
договір), згідно якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця
хлібобулочну продукцію, а покупець зобов'язувався прийняти замовлену продукцію,
а  також своєчасно сплатити її вартість,
у відповідності з умовами цього договору.

Відповідно до розділу 2 договору
поставка продукції здійснюється
транспортом постачальника. Поставка продукції здійснюється на підставі
замови, яку покупець зобов'язаний повідомити за телефоном. Поставка виконується
за узгодженим сторонами графіком.

Ціна за поставлену продукцію  та послуги по доставці вказуються у
товарно-транспортних накладних  (п.6.1
договору).

Розрахунки за поставлену продукцію
проводяться шляхом: передоплати, по товарно-транспортним накладним на наступний
день після отримання продукції, протягом 3 днів з моменту отримання продукції.

Пунктом 7.3 договору сторони
передбачили за прострочку оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню,
передбачену Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових обов'язків” в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день
прострочки .

На виконання умов договору за
період з 29.05.2007р. по 04.07.2007р. відповідачем самовивозом було отримано
продукції, а саме, хлібобулочних виробів
на загальну суму                у
розмірі 50 374грн.88коп., що підтверджується товарно-транспортними накладними,
які знаходяться у матеріалах справи.

В порушення вимог договору
відповідач не сплатив за отриману  в
період з 29.05.2007р. по 04.07.2007р хлібобулочну продукцію, в результаті чого
виникла заборгованість у розмірі 50 374грн.88коп.

Отримана продукція була оплачена
відповідачем частково у сумі 10 000грн., що підтверджено квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 5401 від 24.05.2007р., та протягом травня,
червня та липня відповідач отримував хлібобулочні вироби частково
розраховуючись, що підтверджується карткою руху відпустку продукції та
розрахунку за неї.

В результаті чого, вартість отриманій
продукції перевищила суму сплати, та за відповідачем виник борг у розмірі  50 374грн.88коп.

12.07.2007р. позивач  направив на адресу відповідача претензію №378
з вимогою щодо погашення  заборгованості
у сумі 50 374грн.88коп., яку відповідач залишив без реагування.

У зв'язку з тим, що до теперішнього
часу відповідач не в повному обсязі розрахувався з позивачем за поставлену
хлібобулочну продукцію відповідно до договору, то позивач просить суд стягнути
з відповідача, з урахуванням заявленого клопотання про зміну ціни позову,
вартість поставленої продукції  у сумі 50
374грн.88коп., пеню, передбачену п.7.3 договору, в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочки в сумі 3 025грн.28коп. та 3% річних від
простроченої суми у розмірі 567грн.23коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних
вимог посилається на договір поставки хлібобулочних виробів  №01/166/438 від 04.01.2006р., претензію №378
від 12.07.2007р., товарно-транспортні накладні, супровідний лист №6 від
04.01.2008р., акт звірки від 12.07.2007р., письмові пояснення від 08.01.2008р.,
клопотання від 23.01.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу  України, тому судом при розгляді справи
застосовані ці  норми, бо суд не має
право самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини, то
судом застосовані положення Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській
сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема,  з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України)

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори
та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання
або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд вважає, оскільки відповідач до
теперішнього часу не в повному обсязі розрахувався за поставлену продукцію на
суму 50 374грн.88коп., то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є
доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 7.3 Договору передбачено: у
разі утворення заборгованості за відпущену продукцію покупець сплачує
постачальнику пеню, яка передбачена Законом України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочки.

Договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», згідно з
пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за
згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК
України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення
пені у розмірі 3 025грн.28коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані відповідачу 3%
річних  у сумі 567грн. 23коп., які суд
вважає обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню

З урахуванням зазначеного, суд вважає,
що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів
розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
174, 193, 343 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 526, 625, 692 ЦК України, ст.ст.22, 33, 43, 44, 49, 75,
82,  п.5 ст. 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства „Маріупольський хлібокомбінат” м. Маріуполь Донецької
області  до Приватного підприємця ОСОБА_1
м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі  50 374грн.88коп., пені у розмірі 3
025грн.28коп. та 3% річних у розмірі 567грн.23коп.,                 а всього 53 967грн.39коп.
задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області (87525, Донецька область, АДРЕСА_7,  ідентифікаційний код НОМЕР_1, банківські
реквізити відсутні) на користь Відкритого акціонерного товариства
„Маріупольський хлібокомбінат” (87515, Донецька область, м. Маріуполь,   вул. Кафайськая, 69, р/р 4001 в
Центральному відділенні ЗАТ „Донгорбанк” в м. Маріуполі, МФО 334970, ) заборгованість у сумі 50 374грн.88коп., пеню у розмірі 3
025грн.28коп. та 3% річних у розмірі 567грн.23коп., а всього 53 967грн.39коп.,
держмито у сумі 539грн.67коп. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.
00 коп.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області (87525, Донецька область, АДРЕСА_7,  ідентифікаційний код НОМЕР_1, банківські
реквізити відсутні) у доход Державного бюджету (Отримувач УДК у Київському
районі м. Донецька, банк отримувача: ГУ ДГУ у Донецькій області,   р/р 0006, МФО 834016, ОКПО
34687001, код класифікації 21081100, символ звітності 106) штраф у розмірі
100грн. за невиконання вимог господарського суду та непредставлення відзиву на
позов.

Рішення оголошено у судовому
засіданні 24.01.2008року.

Видати накази після набрання
рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Радіонова О.О.