Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 року          Справа №8/531-06

арківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кравець Т.В., судді          Гончар Т.В., судді Шутенко І.А.

при секретарі –Буханової Т.А.

за участю представників:

кредитора УПФУ - Лістунової Т.О. ( дов. № 173/07-10 від 14.01.2008 р.)

боржника –Пономаренко В.П.(дов. б/н від 02.01.2008 р.)

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (вх. №3600С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.10.2007р. по справі № 8/531-06

за заявою генерального директора Відкритого акціонерного товариства "Сумське автотранспортне підприємство - 15927", м. Суми

до Відкритого акціонерного товариства "Сумське автотранспортне підприємство - 15927", м. Суми

про визнання банкрутом

встановила:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.10.2007р. по справі 8/531-06 (суддя Кіяшко В.І.) затверджено мирову угоду від 01.10.2007р. в процедурі санації з тих мотивів, що текст мирової угоди не протирічить вимогам ст.ст. 35,36 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закон) та угода затверджена на засідані комітету кредиторів боржника. Провадження у справі припинено на підставі ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закон).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми (далі –УПФ) порушує питання про скасування ухвали господарського суду Сумської області від 16.10.2007р., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме ст. 1 Закону щодо поняття грошового зобов’язання, та включення не вповному обсязі до мирової угоди, на момент її затвердження, суми поточного боргу, яка була боржником зменшена на 10392,61 грн. у порівнянні з сумою цих вимог згідно акту взаєморозрахунків від 15.10.07 р.

ВАТ "Сумське автотранспортне підприємство - 15927" ( далі –ВАТ) в запереченнях на апеляційну скаргу вважає вимоги апелянта по скарзі безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. В обгунтування заперечень боржник посилається на погашення повністю на даний час суми конкурсних вимог УПФ згідно платіжних доручень, копії яких додає до заперечень. А сума поточних вимог, включених до мирової угоди, не підлягає погашенню в процесі виконання цієї угоди, оскільки підлягає стягненню згідно прийнятих по цим сумам судових рішень, які набрали законної сили, у виконавчому провадженні по їх примусоваму виконанню.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що в цілому мирова угода не протирічить вимогам ст.ст. 36, 37, 38 Закону, затверджена на засіданні комітету кредиторів і підписана боржником та комітетом кредиторів. Крім того кредитор –УПФ, щодо неузгодженості суми погашення поточних вимог, передбаченої мировою угодою, яка не співпадає розрахункам заборгованості, явної обґрунтованої мотивації проти укладення її не навів, а тому дійшов висновку про затвердження даної мирової угоди. Водночас, затвердження господарським судом мирової угоди є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство у відповідності зі ст. 40 Закону.

З такими висновками місцевого господарського суду не може погодитись колегія суддів апеляційної інстанції з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції після порушення господарським судом 31.10.2006р за заявою керівника ВАТ провадження у справі про визнання боржника банкрутом ухвалою суду від 21.01.07р. затверджено реєстр конкурсних вимог кредиторів відповідно до якого сума боргу ВАТ перед УПФ складає 110 522,44 грн. ( в тому числі пеня та штрафні санкції - 4308,78 грн.), яка боржником визнана повністю.

03.10.07р. керуючий санацією та голова комітету кредиторів, на виконання рішення про укладення мирової угоди та прийняття її комітетом кредиторів (протокол засідання комітету кредиторів № 6 від 01.10.07 р.), звернулись до господарського суду з клопотанням про затвердження звіту керуючого санацією боржника та мирової угоди, укладеної між боржником, в особі керуючого санацією-генерального директора підприємства Кощія С.В. з одного боку та комітетом кредиторів в особі голови комітету кредиторів Івашина В.А. з іншого боку у справі № 8/531-06 про визнання банкрутом ТОВ.

Предметом мирової угоди є зобов'язання керуючого санацією-генерального директора ВАТ, який діє від імені боржника, щодо погашення заборгованості перед конкурсними і поточними кредиторами протягом 20 календарних днів з дня затвердження судом мирової угоди, а також прощення кредиторами боргів боржника у відповідності до мирової угоди.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 35 Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

Заперечуючи проти укладення мирової угоди представник УПФ послався на те, що сума заборгованості, передбачена мировою угодою для погашення перед даним кредитором не співпадає розрахункам заборгованості. В обгрунтування заперечень кредитор надав суду акт звірки розрахунків, який був підписаний та узгоджений сторонами 15.10.07р., відповідно до якого сума поточних вимог у порівнянні з сумою, зазначеною у мировій угоді була більшою на 10392,61 грн.

Затверджуючи мирову угоду, господарський суд повинен з'ясувати та перевірити порядок та строки погашення конкурсних вимог кредиторів.

При цьому слід зазначити, що мирова угода в процедурі санації поширює свою дію лише на вимоги конкурсних кредиторів тоб-то є конкурсною та не поширюється на поточні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство і перебувають у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом та погашаються в процедурі банкрутства без будь-яких обмежень що встановлені Законом для вимог конкурсних кредиторів. Тобто спори за поточними вимогами підлягають розгляду у порядку окремого позовного провадження.

Отже сума поточних вимог УПФ включена до мирової угоди безпідставно і погашенню в процесі виконання мирової угоди не підлягає.

У відповідності до частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України, законом заборонено зловживання правом в будь-якій формі.

Вимога кредитора про погашення суми боргу боржником двічі, є формою зловживання правом. В даному випадку апелянт, використовуючи той факт, що поточні вимоги в судовій процедурі санації у відповідності до положень Закону перебувають у вільному правовому режимі, регулярно, після порушення даної справи про банкрутство № 8/531-06, подавав позови до господарського суду про їх стягнення за відповідні розрахункові періоди, а суд їх задовольняв. Факт існування рішень підтвердили в судовому засіданні представник УПФ та боржник, надавши копії рішень до заперечень на скаргу.

По вказаним судовим рішенням, які набрали законної сили, видані судові накази та порушені виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні в Державній виконавчій службі і це підтверджується наданими копіями судових рішень та постанов державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень. Таким чином, включення суми (частини суми) поточних вимог апелянта до мирової угоди та затвердження її ухвалою господарського суду, є другим судовим рішенням про зобов'язання боржника добровільно сплатити на користь апелянта ту ж суму боргу (частину) поточних вимог. Крім того за наявності окремих судових рішень по цих сумах боргу та виконавчих проваджень по їх примусовому виконанню, права апелянта при укладенні мирової угоди та її затвердженні оскаржуваною ухвалою суду від 16.10.07р. жодним чином не порушені.

Однак на зазначені обставини та вимоги чинного законодавства суд першої інстанції увагу не звернув та не перевірив їх всебічно, а тому поточні вимоги безпідставно включені до мирової угоди пунктом 2 «Строки погашення поточних вимог кредиторів в сумі 161074,54 грн.», що безумовно є порушенням чинного законодавства.

Виходячи зі змісту Закону господарський суд при розгляді мирової угоди був зобов'язаний дослідити умови мирової угоди на предмет їх відповідності чинному законодавству, а також перевірити встановлений Законом порядок укладення мирової угоди, оскільки рішення відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що є підстави для скасування ухвали господарського суду Сумської області від 12.07.2006 р. Тому апеляційна скарга УПФ підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п.1 ст. 104, ст. 105, 106 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 16.10.2007р. по справі № 8/531-06 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Сумської області.

Головуючий суддя Кравець Т.В.

Суддя Гончар Т.В.

Суддя Шутенко І.А.