Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2008 р. Справа № 07/196-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Пелешук І.Л.

відповідача - Усачова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «Харківнасоссервіс», м. Харків (вх. № 128 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 27.12.07 р. по справі № 07/196-07

за позовом ТОВ "ТРІЗ" Лтд. м. Суми

до Приватного виробничо-комерційного підприємства "Харківнасоссервіс", м. Харків

про стягнення 42877,28 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 42 877,28 грн., в тому числі: 38 564,63 грн. заборгованості за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 3856,46 грн. пені, 456,19 грн. витрат на оплату експертизи та відшкодування сплачених судових витрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.12.2007р. по справі № 07/196-07 (суддя Інте Т.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з ПВКП «Харківнасоссервіс», м. Суми на користь ТОВ ТРІЗ» Лтд, м. 38 564,63 грн. заборгованості за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 2802,00 грн. пені, 456,19 грн. витрат на оплату експертизи, 418,23 грн. державного мита та 113,63 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх договірних зобов’язань по поставці виробів позивачу належним чином, в зв’язку з чим місцевий господарський суд у відповідності до вимог ст.. ст. 526, 548, 549 858 Цивільного кодексу України визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 38 564,63 грн. заборгованості за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 2802,00 грн. пені, 456,19 грн. витрат на оплату експертизи обґрунтованими та правомірними, оскільки вони підтверджуються наданими позивачем доказами по справі.

Відповідач з рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з’ясовані обставини, які мають значення для справи, посилаючись на те, що суд не врахував умови п. 5 ст. 858 Цивільного кодексу України та ствердження відповідача про придатність виготовлених виробів до функціонального призначення; відповідач наполягає, що якість матеріалу, який позивач надав відповідачу для виконання роботи є неналежною; вважає стягнення штрафної санкції у вигляді пені неправомірним; заявлена до стягнення вартість експертизи не є судовими витратами та не підлягає обов’язковому відшкодуванню.. На цій підставі просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема зазначив, що доводи відповідача про недоброякісність або непридатність наданого матеріалу не підтверджені ніякими доказами по справі, тоді як за висновками експерта Сумської торгівельно-промислової палати від 23.10.07р. представлені на експертизу вироби не відповідають кресленням та не можуть використовуватись за призначенням; вважає, що пеня нарахована правомірно відповідно до вимог чинного законодавства, а витрати сплачені за експертизу є додатковими витратами, понесеними стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, які підтвердили свою позицію викладену в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2007 року без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 517/1-07 від 17.05.2007р. (далі. Договір) Виконавець (відповідач) зобов’язався виготовити з матеріалу (заготовок) Замовника (позивача) вироби, згідно з додатком № 1 до Договору (а.с. 14), який є невід’ємною його частиною.

Позивач зобов’язався передати відповідачу заготовки на умовах СРТ м. Харків, згідно з додатком № 2 до Договору (а.с. 15). Ціна та загальна вартість виробів узгоджені сторонами додатком № 1 і складає 28 020,05 грн.

Умовами п. 3.1 Договору сторони передбачили 100% попередню оплату, а п. 4.1 договору визначили обумовлення строку поставки виробів додатком № 1, п. З якого, він складає 80 днів від дати проведення попередньої оплати Замовником.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000039 від 21.05.07 р., виставленого ФО - підприємцем Керноз С.П., позивачем 23.05.07 р. платіжним дорученням № 624 було перераховано 10544,58 грн. попередньої оплати за круги (заготовки), які були ним отримані за накладною № 0000038 від 25.05.07 р. на суму 10544,58 грн. для подальшої передачі відповідачу.

Факт передачі заготовок позивачем відповідачу для подальшого виготовлення виробів підтверджується актом приймання-передачі від 29.05.07 р. ( а.с.32).

Виставлений відповідачем рахунок - фактура № 0000057 від 04.06.07 р. на 100 % попередню оплату виробів в сумі 28020,05 грн. (а.с.ЗЗ) позивачем був оплачений платіжним дорученням № 674 від 06.06.07 р. Тобто, строк виготовлення та передачі виробів відповідачем позивачу, відповідно до п. З Договору встановлюється до 25.08.07 р.

Згідно видаткової накладної № РН-0051 від 26.07.07 р., через ТОС „САТ" відповідач відправив виготовлені вироби - лабіринтні ущільнення позивачу.

Відділом технічного контролю позивача 06.08.07 р. було проведено вхідний контроль лабіринтних ущільнень та виявлені недоліки, які відображені в акті від 06.08.07 р. (а.с.37).

Позивачем було направлено зазначений акт відповідачу, який, згідно листа від 13.08.07 р. (а.с.38), не визнав невідповідність ущільнень кресленням, наданим позивачем та направив свого представника для усунення недоліків.

Результатом візиту представника відповідача стало повернення через нього лабіринтних ущільнень та контрольних оправок відповідачу на доробку, що підтверджено актом приймання-передачі від 15.08.07 р. (а.с.39).

Листом № 719 від 06.09.07 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою поставити йому доопрацьовані лабіринтні ущільнення або повернути суму попередньої оплати 28020,05 грн. та вартості матеріалу (заготівок) - 10544,38 грн. (а.с.40 - 42).

13.09.07 р. повернуті відповідачем вироби були повторно перевірені відділом технічного контролю позивача, за результатами чого було складено акт, яким підтверджено наявність певних відступів від креслень лабіринт них ущільнень(а.с.46). Рекомендованим листом № 753 від 13.09.07 р. позивач повідомив відповідача про виявлені недоліки та просив направити представника для узгодження питання повернення ущільнень без можливості їх доопрацювання (а.с.43-45).

Проте, як встановлено під час судового розгляду, сторонами було встановлено неможливість виконання замовлення за договором на обладнанні відповідача. Від підпису складеного за результатами перевірки акту представник відповідача відмовився.

Направлена позивачем претензія № 766 від 19.09.07 р. з вимогою підписати акт № 13-07, відповідачем залишена без відповіді (а.с. 48-49).

Пунктом 8 договору сторони передбачили процес врегулювання претензій Замовника по якості та кількості поставлених Виконавцем виробів. Так, згідно п.п. 8.2, за результатами розгляду претензії сторони зобов’язались складати відповідний акт, а у випадку недосягнення згоди щодо вирішення претензії, як додатковий доказ її обґрунтованості, Замовник направляє Виконавцю документи, складені за участю представників Торгово-Промислової Палати. Виконавець (відповідач), визнавши обґрунтованість претензії, зобов’язався замінити вироби в узгоджені строки та відшкодувати Замовнику (позивачу) всі витрати, пов’язані з їх доставкою. Підпунктом 8.3 договору Виконавець зобов’язався розглянути претензію Замовника протягом ЗО днів від дня її отримання.

У відповідності з умовами договору, позивач звернувся до Сумської Торгівельно - Промислової Палати, експертом якої, 23.10.07 р. було складено акт експертизи, відповідно до якого, лабіринтні ущільнення ( номер креслення 517.000.01.000.СБ-2шт., 517.000.02.000СБ - 6 шт., 517.000.03.000СБ - 6 шт.), виготовлені ПВ КП „Харківнасоссервіс" за договором № 517/1-07 від 17.05.07 р. та отримані за накладною № РН-0051 від 26.07.07 р., не відповідають кресленням та не можуть бути використаними за призначенням (а.с. 50).

Викладене свідчить про додержання позивачем умов п.8 договору щодо заявлення претензій Замовнику та, взагалі, умов договору, яким покладаються на нього певні зобов’язання, а саме, закупівля та передача відповідачу заготовок, необхідних для виготовлення лабіринтних ущільнень, здійснення стовідсоткової попередньої оплати, тощо. За проведення зазначеної експертизи позивачем було сплачено, як свідчить платіжне доручення № 1404 від 24.10.07 р., 456,19 грн. (а.с.10).

Згідно ч. З ст. 858 ЦК України, якщо відступи в роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Частина 1 ст. 858 ЦК України дає право позивачу вимагати від відповідача відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням умов договору. Під збитками розуміються, згідно ст. 22 ЦК України, витрати понесені позивачем на оплату заготовок в сумі 10544,58 грн., витрати на попередню оплату виробів в сумі 28020,05 грн. та витрати на оплату експертизи.

Таким чином, місцевий господарський суд визнав вимоги по стягненню 38 564,63 грн. заборгованості за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 456,19 грн. витрат на оплату експертизи правомірними, належно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В разі порушення зобов’язань, статтею 611 ЦК України передбачене настання правових наслідків, встановлених договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України, виконання зобов’язання може забезпечуватись, згідно з законом або договором, неустойкою, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов’язання, зокрема у разі вироблення та постачання неякісної продукції.

Приймаючи до уваги, що постачання неякісної продукції не вважається виконаним зобов’язанням, та враховуючи, що відповідно до п. 6.1 Договору у випадку порушення строків поставки виробу, встановлених даним Договором, Виконавець сплачує Замовнику штраф в розмірі 0,3% від вартості непоставлених виробів за кожен день порушення строків постачання протягом перших 4-х тижнів та 1% за кожну наступну неділю, тому суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 2802,00 грн. від вартості непоставлених виробів, тобто від суми 28020,05 грн., а не від суми визначеної позивачем - 38564,63 грн., яка складається із вартості виробів - 28020,05 грн. та вартості заготовок -10544,58 грн.

За таких обставин, місцевий господарський суд, оцінивши доводи ТОВ «ТРІЗ» Лтд, наведені ним в обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши з урахуванням вимог чинного законодавства надані сторонами документальні докази на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам закону, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 38 564,63 грн. заборгованості за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 2802,00 грн. пені, 456,19 грн. витрат на оплату експертизи.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому, узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд не врахував умови п. 5 ст. 858 ЦК України, яка передбачає, що підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари належної якості. У підтвердження виконання вимог цього пункту відповідач стверджує, що він не одноразово вимагав довести придатність виготовлених виробів до функціонального призначення, також в обґрунтування своєї позиції по справі наполягає на тому, що якість матеріалу, який позивач надав відповідачу для виконання роботи є неналежною.

Колегія суддів вважає такі твердження безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема умовами Договору (п. 7.1.1), відповідно до якого вироби, які поставляються за договором, мають відповідати всім вимогам креслень, що є невід’ємними частинами даного договору, а також висновком Сумської Торгівельно - Промислової Палати, експертом якої, 23.10.07 р. було складено акт експертизи, відповідно до якого, лабіринтні ущільнення ( номер креслення 517.000.01.000.СБ-2шт., 517.000.02.000СБ - 6 шт., 517.000.03.000СБ - 6 шт.), виготовлені ПВ КП „Харківнасоссервіс" за договором № 517/1-07 від 17.05.07 р. та отримані за накладною № РН-0051 від 26.07.07 р., не відповідають кресленням та не можуть бути використаними за призначенням (а.с. 50).

Відповідно до п. 3 ст. 840 ЦК України, підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу.

Ст. 847 ЦК України передбачено, що підрядник повинен своєчасно попередити замовника про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника.

Проте, відповідач не надав доказів направлення позивачу актів про недоброякісність або непридатність одержаного відповідачем матеріалу ні при прийманні матеріалу, ні в процесі його роботи по Договору, а також не довів належними доказами, в чому саме полягає недоброякісність такого матеріалу.

Слід також зазначити, що ухвалою господарського суду Харківської області відповідача було зобов’язано надати докази отримання неякісних заготовок від позивач, але зазначені докази відповідачем надано не було.

Колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі про неправомірність стягнення з нього штрафних санкцій у вигляді пені, оскільки такі твердження повністю спростовуються умовами Договору (п. 6.1) та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Також є необґрунтованими та безпідставними твердження відповідача про неправомірність покладання на нього витрат позивача за сплату експертизи Сумської Торгівельно-Промислової палати, оскільки дані витрати позивача, сплачені за експертизу, є в розумінні ст. 225 ГК України додатковими витратами, понесеними стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що відповідач не представив і не обґрунтував належними та допустимими доказами наявності підстав для задоволення апеляційної скарги. Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі та його посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи.

Проте, позивачем до матеріалів справи надані належні документальні докази, що є, в свою чергу, підтвердженням правомірності заявлених позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, факт порушення договірних зобов’язань відповідачем підтверджується матеріалами справи, останнім належними доказами не спростовується, відповідач аргументованих заперечень щодо позовних вимог ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надав.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками господарського суду, вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 38 564,63 грн. за договором № 517/1-07 від 17.05.07р., 2802,00 грн. пені, 456,19 грн. витрат на оплату експертизи, обґрунтованими, законними, підтвердженими належними доказами по справі та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2007 року по справі № 07/196-07 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного виробничо-комерційного підприємства «Харківнасоссервіс», м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2007р. по справі № 07/196-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.