СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

06 лютого 2008 року

Справа № 20-2/502

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача:          Ірхіна Михайла Юрійовича, довіреність № 7/0/2-08 від 02.01.08;

відповідача: Першиної Тетяни Валентинівни, довіреність № 37 від 23.01.08;

відповідача: Брагіна Євгена Аркадійовича (повноваження перевірені), директор приватного підприємства "СЕБР";

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "СЕБР" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 13.12.2007 у справі № 20-2/502

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44, м. Севастополь,99040)

до приватного підприємства "СЕБР" (вул. Вакуленчука, 9,м. Севастополь,99053)

про стягнення 6311,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 13.12.2007 у справі № 20-2/502 позов задоволено.

Стягнуто з приватного підприємства “Себр” на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” заборгованість у сумі 6311,59 грн.

Стягнуто з приватного підприємства “Себр” на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” витрати по сплаті державного мита у сумі 102,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн.

В основу рішення були покладені загальні норми господарського та цивільного права, а саме статті 525, 526 Цивільного кодексу України та положення статті 193 Господарського кодексу України, які регулюють зобов’язальні правовідносини сторін. Також, суд зазначив чинність рішень комісії відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”, які не були оскаржені відповідачем. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірне виставлення рахунків на підставі цих рішень, оплата по яким є обов’язковою.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме норми статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Так, відповідач посилається на те, що безоблікового споживання електроенергії з його боку не було. З рішеннями комісії позивача він не згоден, у зв’язку з чим, заявник апеляційної скарги наводить норми права, які стосуються саме легітимності рішень комісії відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго”.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга приватного підприємства "СЕБР" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику", Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2002 року № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 року № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2004 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” та приватним підприємством “Себр” відповідно до рішення господарського суду міста Севастополя від 14.02.2005 у справі № 20-11/029 укладений договір № 4638 на поставку електричної енергії строком дії із дня підписання до 31.12.2004. Відповідно до пункту 10.4 Договору він вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору (арк. с. 8-15).

Цей договір не був розірваний. Натомість, сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Обставини справи також свідчать про те, що після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд відкрите акціонерне товариство ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало приватне підприємство “Себр” електроенергією, а приватне підприємство “Себр” користувалося нею і частково оплачувало спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного слід вважати, що Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго" поставляло, а Приватне підприємство "Себр" користувалось електроенергією на підставі Договору № 4638 від 28.12.2004.

Пунктом 2.2.4 Договору передбачено обов’язок відповідача оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов Додатку № 3 та № 4 згідно з умовами, вказаними у розділі 8 Договору.

Відповідач здійснює оплату спожитої електроенергії у строк до 25 числа розрахункового місяця 50% від договірної величини, а строк остаточного розрахунку –15 числа календарного місяця (пункт 8.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору відповідач зобов’язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії відповідно до умов розділу 5 Договору, яким встановлений порядок визначення договірної величини споживання електричної енергії.

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 (далі - Правила) встановлено, що договір на поставку електроенергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за врегульованими тарифами та споживачем, та встановлює зміст правових відносин, прав та обов’язків сторін.

Дані обставини справи перевірені апеляційною інстанцією в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі, підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

З матеріалів справи також вбачається, що 21.11.2006, 19.01.2007 та 06.03.2007 представниками позивача (у присутності представника відповідача) були проведені перевірки технічного стану приладів обліку електроенергії в конторі ПП “Себр”, розташованій за адресою: м. Севастополь, вул. Вакуленчука,9.

В ході перевірок встановлено порушення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, шляхом самовільного підключення до мережі електроенергії.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що право позивача складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці та припиняти постачання, обмежувати обсяг постачання електричної енергії споживачу передбачено підпунктами 13, 16 пункту 8.1. Правил користування електричною енергією.

Пунктом 6.41. Правил користування електричною енергією встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

Відповідно до пункту 6.42 Правил користування електричною енергією на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові документи для сплати відповідно до законодавства України.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності через 10 робочих днів після вручення протоколу споживачу, за винятком випадків оскарження цього рішення в судовому порядку.

Обставини справи також свідчать про те, що позивачем були складені акти про порушення Правил користування електричною енергією за № 0091952, 0091987 та № 0092057 (а. с. 16, 20, 24). Від підписання акту перевірки № 0091952 від 21.11.2006 представник відповідача відмовився.

За результатами розгляду цих актів комісією ВАТ ЕК “Севастопольенерго” по розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією (протоколи від № 153 від 05.12.2006, № 182 від 23.01.2007 та № 235 від 13.03.2007) визначений обсяг недоврахованої електроенергії всього на суму 6311,59 грн., на оплату якої позивачем були виставлені для оплати ПП “Себр” рахунки № 56669 від 05.12.2006 на суму 2173,54 грн., № 5264 від 24.01.2007 на суму 2662,54 грн. та № 13012 від 13.03.2007 на суму 1475,51 грн. (арк. с. 19, 23, 26).

При цьому, апеляційна інстанція вважає необхідним зазначити, що всі доводи апеляційної скарги стосуються наявності чи відсутності факту крадіжки приватним підприємством "СЕБР" електроенергії та, відповідно, обґрунтованості нарахування позивачем вищенаведених сум (виставлення рахунків), що безумовно свідчить про бажання відповідача оскаржити саме правомірність прийнятого комісією рішення. Однак, у даній справі, предметом спору є стягнення суми боргу і питання про скасування таких рішень відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" не вирішується, з відповідним зустрічним позовом відповідач не звертався. Не має також доказів оскарження цих рішень у судовому порядку.

Таким чином, наведені приватним підприємством "СЕБР" доводи виходять за межи цієї справи та судовою колегією до уваги не приймаються.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду міста Севастополя є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "СЕБР" залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду міста Севастополя від 13.12.2007 у справі № 20-2/502 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова