ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 48/409

19.03.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

«Чернівцігаз»

До

1) Дочірнього підприємства «Укргазмережі»ДК «Газ України»Національної

акціонерної компанії «Нафтогаз України»;

2) Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації

Третя особа

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»

Про

визнання недійсними установчих документів та скасування державної

реєстрації

Суддя Сулім В.В.

Секретар судового засідання Мисник Т.М.

Представники:

Від позивача:           не з’явився

Від відповідачів:           1) Скриль О.К. –пред. за довір.

2) не з’явився

Від третьої особи:           Лебедюк Ю.А. –пред. за довір.

Судові засідання 13.11.07р., 04.12.07р. та 20.02.08р. відкладалися відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. У судовому засіданні 07.03.08р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на виготовлення повного тексту рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним статуту та свідоцтва про державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної компанії «Нафтогаз України»та скасування державної реєстрації Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

23.10.07р. ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження по справі № 48/409 та призначено її до розгляду.

У судовому засіданні 13.11.07р. Відповідач 2 подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих мотивів, що при створенні Відповідача 1 йому були надані документи, які вимагаються ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»; наданий для проведення державної реєстрації Відповідача 1 протокол № 8 засідання правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»від 23.01.07р. свідчив про погодження створення Відповідача 1 засновником; у державного реєстратора не було передбачених Законом підстав для залишення без розгляду документів, поданих для проведення державної реєстрації Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», та/або для відмови для проведення відповідної реєстраційної дії.

18.12.07р. Третя особа надала суду пояснення, в яких зазначає, що ДП «Укргазмережі»було створено відповідно до вимог чинного законодавства України та статуту ДК «Газ України», оскільки рішення про створення Відповідача 1 було погоджено НАК «Нафтогаз України»(протокол № 8 засідання правління НАК «Нафтогаз України»від 23.01.07р.); Позивач обґрунтовує свою вимогу про скасування державної реєстрації Відповідача 1 ч. 15 ст. 58 Господарського кодексу України, яка втратила чинність на підставі Закону України від 04.02.05р. № 2424-IV; згідно із ст. 110 Цивільного кодексу України Позивач не має права звертатися із вимогою про ліквідацію Відповідача 1, оскільки Позивач не є учасником, або органом, що здійснював державну реєстрацію.

У судовому засіданні 20.02.08р. Відповідач 1 надав суду відзив, в якому зазначено, що Позивач обґрунтовує свої вимоги ч. 15 ст. 58 Господарського кодексу України, яка на момент подання позову містить 2 частини (у редакції Закону України від 04.02.05р.

№ 2434-IV); підстави ліквідації юридичної особи викладені у ст. 110 Цивільного кодексу України, вимогу про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у п. 2 частини 1 статті, може пред’явити до суду орган, що здійснює державну реєстрацію, а також учасник юридичної особи, а отже Позивач не має права пред’являти вимоги про припинення юридичної особи –Відповідача 1; при створенні Відповідача 1 були дотримані вимоги, встановлені ст. 56 ГК України та Статуту Третьої особи; на момент створення Відповідача 1 не існувало жодних правових підстав для відмови у державній реєстрації.

Третя особа звернулася 06.03.08р. із заявою розглянути справу без участі її представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.08р. провадження у справі в частині визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»припинено.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з їхніми правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 ГПК України.

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 1.4 Статуту Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» визначено, що Засновником Компанії є юридична особа, створена у відповідності з законодавством України, - Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 3.6 Статуту Дочірня компанія «Газ України»за погодженням із Засновником може виступати учасником чи засновником суб’єктів господарювання та входити до складу об’єднань підприємств, в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України.

18.01.07р. на засіданні Ради директорів ДК «Газ України»були прийняті наступні рішення: 1. Вважати за доцільне створити Дочірнє підприємство «Укргазмережі»ДК «Газ України»; 2. Погодити проект Статуту Дочірнього підприємства «Укргазмережі»ДК «Газ України»; 3. Відповідно до п. 3.6 Статуту ДК «Газ України»звернутись до НАК «Нафтогаз України»щодо погодження створення Дочірнього підприємства «Укргазмережі»ДК «Газ України», про що було складено протокол № 2 від 18.01.07р.

23.01.07р. Правлінням НАК «Нафтогаз України»на засіданні були прийняті наступні рішення про: погодження створення Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»; погодження Статуту Відповідача 1; зобов’язання Голови Ради директорів ДК «Газ України»забезпечити державну реєстрацію Відповідача 1.

01.02.07р. Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»прийняла рішення про створення ДП «Укргазмережі»та затвердження його Статуту (протокол № 8 засідання Ради директорів ДК «Газ України»).

Таким чином, судом встановлено, що при створенні Відповідача 1 не було допущено порушення п. 3.6 Статуту Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Для проведення державної реєстрації Відповідача 1 Шевченківській районній у місті Києві державній адміністрації були надані наступні документи: (1) реєстраційна картка на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи від 01.02.07р.; (2) нотаріально посвідчена фотокопія протоколу № 8 засідання правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»від 23.01.07р.; (3) нотаріально посвідчена фотокопія протоколу № 8 засідання Ради директорів ДК «Газ України»від 01.02.07р.; (4) два примірники Статуту Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»; (5) квитанція про внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи.

Дослідивши Статут Відповідача 1, суд встановив, що згідно із п. 1.1 Статуту Дочірнє підприємство «Укргазмережі»є дочірнім підприємством Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»і створене за рішенням ДК «Газ України», погодженим з НАК «Нафтогаз України»; Статут Відповідача 1 містить усі відомості, які визначені ст. 57 Господарського кодексу України обов’язковими для статуту суб’єкта господарювання.

Таким чином, Статут Відповідача 1 відповідає чинному законодавству України.

Державну реєстрацію Відповідача 1 було проведено Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 01.02.07р., номер запису про державну реєстрацію 0022972, свідоцтво серія А 01 № 128077.

Судом встановлено, що під час створення Відповідача 1 не було допущено порушень вимог чинного законодавства та п. 3.6 Статуту ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України».

Способи захисту порушених прав визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: (1) визнання права; (2) визнання правочину недійсним; (3) припинення дії, яка порушує право; (4) відновлення становища, яке існувало до порушення; (5) примусове виконання обов'язку в натурі; (6) зміна правовідношення; (7) припинення правовідношення; (8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; (9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; (10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 56 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб'єкта господарювання з додержанням вимог законодавства.

Приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на кожну сторону покладено обов’язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач просив визнати недійсними Статут та свідоцтво про державну реєстрацію Відповідача 1. Як вбачається із ст. 20 Господарського кодексу України акти державних органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також акти інших суб’єктів можуть бути визнанні недійсними за наявності двох правових підстав: по-перше, відповідний акт має суперечити чинному законодавству України та, по-друге, має ущемлювати права та законні інтереси суб’єкта господарювання.

Позивач на порушення ст. 33 ГПК України не вказав, які положення спірного Статуту суперечать чинному законодавству України, як і не зазначив в якій частині суперечить чинному законодавству України свідоцтво про державну реєстрацію Відповідача 1.

Дослідивши надані Позивачем Статут та свідоцтво про державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», суд встановив, що Статут не містить положень, що суперечать чинному законодавству України, а свідоцтво про державну реєстрацію складене у відповідності із вимогами чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать, що при створенні Відповідача 1 його Засновниками були дотриманні приписи ст. 56 Господарського кодексу України та ст. 3.6 Статуту.

Позивач зазначає, що його законні інтереси та права порушуються внаслідок того, що господарську діяльність з розподілу природного і нафтового газу, постачання газу за регульованим тарифом на території м. Чернівці та Чернівецької області здійснює Відповідач 1 як суб’єкт господарювання, який створений та зареєстрований з порушенням чинного законодавства, установчі документи (статут) якого суперечать чинному законодавству, а тому наявність такого суб’єкта господарювання на ринку газопостачання в Чернівецькій області може призвести до негативних наслідків з безпеки системи газопостачання.

Суд не приймає до уваги ці твердження, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. По-перше, Позивач вказує, що на момент судового розгляду справи негативні наслідки у зв’язку із здійсненням Відповідачем 1 господарської діяльності в м. Чернівці та в Чернівецькій області не наступили. По-друге, судом встановлено, що спірні Статут та свідоцтво про державну реєстрацію відповідають чинному законодавству України. По-третє, свідоцтво про державну реєстрацію Відповідача 1 є документом встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію Відповідача 1, а тому не встановлює, не змінює та не припиняє прав та обов’язків Позивача. Таким чином, спірне свідоцтво про державну реєстрацію не порушує та не може порушувати прав та законних інтересів Позивача. Статут, як установчий документ, який має містити наступні відомості: про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством (ст. 57 Господарського кодексу України). З огляду на зазначене, положення спірного Статуту містять положення, які обов’язкові лише для Відповідача 1 та встановлюють права та обов’язки тільки для Відповідача 1. Отже, положення Статуту не порушують та не можуть порушити права та охоронювані законом інтереси Позивача. По-п’яте, Позивач не зазначив, які саме його права були порушені як спірними Статутом та свідоцтвом про державну реєстрацію, так і самим фактом державної реєстрації Відповідача 1.

Таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»про визнання недійсним статуту Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»є безпідставними та необґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»свідоцтво про державну реєстрацію - документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи –підприємця.

Одним із предметів спору є визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Даний акт не є правовстановлюючим актом, обов’язковим до виконання усіма учасниками певних правовідносин. Тобто, він не є актом у розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, тому не може бути предметом позову у господарській справі.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність припинення провадження в даній справі в частині визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»на підставі пункту 1 частини першої статті 80 названого Кодексу.

Позивач, посилаючись на ч. 15 ст. 58 Господарського кодексу України, просить скасувати державну реєстрацію Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності 25.02.05р., стаття 58 Господарського кодексу України була викладена у редакції, яка не встановлює такого способу захисту прав як скасування державної реєстрації юридичної особи.

Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб встановлено Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців». Зокрема, ст. 24 Закону встановлено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірники установчих документів; документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи.

Державний реєстратор має право залишити без розгляду документи, які подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, якщо: документи подані за неналежним місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, які встановлені частинами першою, другою, четвертою - сьомою статті 8 та частиною п'ятою

статті 10 цього Закону; до державного реєстратора надійшло рішення суду щодо заборони

у проведенні реєстраційних дій; документи подані не в повному обсязі; документи подано особою, яка не має на це повноважень.

Статтею 27 Закону встановлені підстави відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, а саме: невідповідність відомостей, які вказані в реєстраційній картці на проведення державної реєстрації юридичної особи, відомостям, які зазначені в документах, що подані для проведення державної реєстрації юридичної особи; невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону; порушення порядку створення юридичної особи, який встановлено законом, зокрема: наявність обмежень на зайняття відповідних посад, встановлених законом щодо осіб, які зазначені як посадові особи

органу управління юридичної особи; невідповідність відомостей про засновників (учасників) юридичної особи відомостям щодо них, які містяться в Єдиному державному реєстрі; наявність обмежень щодо вчинення засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженою ними особою юридичних дій, які встановлені абзацом четвертим частини другої статті 35 цього Закону; наявність в Єдиному державному реєстрі найменування, яке тотожне найменуванню юридичної особи, яка має намір зареєструватися; використання у найменуванні юридичної особи приватного права повного чи скороченого найменування органу державної влади або органу місцевого самоврядування, або похідних від цих найменувань, або історичного державного найменування, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав не допускається.

Наявні в матеріалах справи докази доводять, що Відповідачу 2 для проведення державної реєстрації Відповідача 1 були надані всі документи, які вимагаються чинним законодавством України для реєстрації юридичної особи. Подані для проведення державної реєстрації Відповідача 1 документи відповідали вимогам чинного законодавства України. Крім того, судом встановлено, що під час проведення державної реєстрації Відповідача 1 були відсутні обставини, які Закон визначає як підстави для залишення без розгляду документів, поданих для проведення державної реєстрації Відповідача 1, чи підстави для відмови у проведенні державної реєстрації.

Стаття 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України не встановлюють такого способу захисту прав як скасування державної реєстрації юридичної особи. Цими нормами також встановлено, що суд може захистити право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, Закони України не містять такої способу захисту права як скасування державної реєстрації юридичної особи.

Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»встановлені підстави припинення юридичної особи на підставі судового рішення, не пов’язаних із банкрутством, а саме: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації (ст. 104 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи.

Судом встановлено, що Позивач не є ані учасником Відповідача 1, ані органом, що здійснює державну реєстрацію. За таких обставин, Позивачу чинне законодавство не надало повноважень звертатися до суду із вимогою, яка спрямована на припинення Відповідача 1 як юридичної особи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації Дочірнього підприємства «Укргазмережі»Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»не підлягають задоволенню.

Всебічно та об’єктивно дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позов Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»не підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                      В.В.Сулім