ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2008

Справа
№2-7/817-2008

За
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1)

До
відповідачів: 1) Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м.
Сімферополя (м. Сімферополь, вул. Толстого, 15); 2) Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради (95000, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)

Про
спонукання до виконання певних дій.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача  - ОСОБА_2, предст., дов. від
04.02.2008 р.

Від
відповідачів -  1) Шаповалов Р. В.,
предс., дов. від 15.10.2007 р.; 2) Шаповалов Р. В., предс., дов. від 02.07.2007
р.

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим
з позовом, в якому просить зобов'язати Інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя погодити акт вводу об'єкту в
експлуатацію - магазину та гостьової парковки по вул. Куйбишева, 34 в м.
Сімферополі; зобов'язати Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради
погодити акт вводу та прийняти рішення про введення об'єкту в експлуатацію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
після надання в оренду земельної ділянки по вул. Куйбишева, 34 в м. Сімферополі
позивачем був складений робочий проект та здійснено будівництво об'єкта
нерухомого майна - магазину та гостьової парковки. Проте, після звернення до
відповідачів з заявою про прийняття об'єкту в експлуатацію йому було відмовлено
з мотивів відсутності додаткового висновку експертизи об'єкту. Позивач вважає
вказану відмову неправомірною, оскільки відповідно до статті 24 Закону України
«Про планування та забудову територій» у разі прийняття сільською, селищною чи
міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи
комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку,
визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на
будівництво цього об'єкта. Крім того, Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 зазначив, що проектна документація по закінченим будівництвом об'єктам
комплексною експертизою не розглядається.

У судовому засіданні представник
Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя надав
суду заперечення на позов, в яких просить припинити провадження у справі на
підставі статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з
тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративнрого судочинства.
Однак, судом не може бути прийнято вказане заперечення до уваги, позаяк дана
справа розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній
мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду
справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку
статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

На
підставі рішення Сімферопольської міської ради №169 від 18.01.2007 р.,
19.04.2007 р. між Сімферопольською міською радою (Орендодавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Орендар) був укладений договір оренди
земельної ділянки, п. 1.1 якого передбачено, що Орендодавець надає, а Орендар
приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва
магазину та обладнання гостьової парковки, який знаходиться за адресою6 м.
Сімферополь, вул. Куйбишева, 34, план (схема) якого є невід'ємною частиною
цього договору, кадастровий номер 01 101 000 00: 02: 017:0372.

Відповідно
до п. 5.1 земельна ділянка передається з ціллю використання відповідно до
статті 19 пункту «б» Земельного кодексу України, а саме: для будівництва
магазину та обладнання гостьової парковки.

З
матеріалів справи вбачається, що ще до цього, 11.06.2004 р., позивачем був
отриманий дозвіл Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт №585, та
здійснено будівництво магазину гостьової парковки по вул. Куйбишева, 34 в м.
Сімферополі.

Після
цього, за замовленням позивача Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та
технічної інвентаризації була проведена технічна інвентаризація збудованого
майна зі складанням відповідної інвентарної справи (а. с. 6-15).

Позивачем
був отриманий позитивний висновок №290А-11-2004 від 24.03.2004 р. служби
«Укрінвестекспертиза» в АР Крим. В цьому ж висновку зазначено, що позивачем
отримані позитивні експертні висновки Сімферопольської СЕС та УДПО ГУМВС
України в АР Крим.

Основні
вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
незалежно від джерел фінансування їх будівництва визначені Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2004 р. N 1243 (з наступними змінами та
доповненнями).

Відповідно
до п. 1 цього порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до
експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації,
капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого
призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг
пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до
затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування.

П. 3
цього порядку передбачено, що об'єкти виробничого призначення з кількістю
робочих місць понад 50 або вартістю понад 5 млн. гривень, а також об'єкти
житлово-громадського призначення III, IV і V категорій складності до
пред'явлення їх державним приймальним комісіям попередньо приймаються робочими
комісіями.

Для
пред'явлення закінченого будівництвом об'єкта державній приймальній комісії
відповідно до пункту 3 Порядку замовником будівництва об'єкта утворюється
робоча комісія (п. 5 Порядку).

Згідно
з п. 9 Порядку на підставі проведеної перевірки робоча комісія визначає
готовність закінченого будівництвом об'єкта до пред'явлення державній
приймальній комісії. Результати перевірки робочою комісією готовності
закінченого будівництвом об'єкта до пред'явлення державній приймальній комісії
оформляються актами, форми яких затверджуються Мінрегіонбудом. Акти робочої
комісії оформляються генеральним підрядником, підписуються головою та членами
робочої комісії і передаються державній приймальній комісії.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідна робоча комісія була створена позивачем, до
складу якої входили представники підрядника, проектувальника, інспекції ДАБК,
органу державного санітарно-епідеміологічного нагляду, органу державного
пожежного нагляду, Мінприроди, Держнаглядохоронпраці, Держкоменергозбереження.

Результат
перевірки об'єкту робочою комісією був оформлений відповідним актом (а. с.
30-31), з якого вбачається, що об'єкт був прийнятий від генерального підрядника
та готовий для пред'явлення державній приймальній комісії.

Відповідно
до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
державна комісія з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта  утворюється, якщо об'єкти
збудовано:

- із
залученням коштів державного бюджету в розмірі 30 млн. гривень і більше або із
залученням іноземних кредитів під гарантію Кабінету Міністрів України, а також
у разі розташування об'єкта на території двох і більше областей (лінійні
об'єкти, комплекси окремих споруд (будівель), що діють як єдине ціле,
гідротехнічні, іригаційні системи, системи зв'язку, продуктопроводи тощо) -
рішенням міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади (відповідно
до сфери управління), а у разі, коли зазначені об'єкти розташовуються на території
лише однієї області, - обласною, Київською та Севастопольською міською
держадміністрацією;

- із
залученням коштів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим у
розмірі 30 млн. гривень і більше - Радою міністрів Автономної Республіки Крим;

- із
залученням коштів державного бюджету або республіканського бюджету Автономної
Республіки Крим у розмірі до 30 млн. гривень або місцевих бюджетів, а також
коштів інших джерел фінансування - відповідно обласною та районною
держадміністрацією, виконавчим комітетом міської ради міста обласного значення.

До
складу державної приймальної комісії включаються представники органу виконавчої
влади чи органу місцевого самоврядування, що утворив комісію, виконавчого
комітету місцевої ради, на території якої розташовано закінчений будівництвом
об'єкт, замовника, генерального підрядника, генерального проектувальника
(автора проекту), експлуатаційної організації, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, органів державного
санітарно-епідеміологічного та державного пожежного нагляду (п. 12 Порядку).

Згідно
з п. 13 Порядку замовник зобов'язаний після надходження повідомлення
генерального підрядника про закінчення будівництвом об'єкта, а по об'єктах, які
попередньо приймаються робочими комісіями, після підписання акта робочої
комісії звернутися протягом 5 днів до органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування, що визначені у пункті 11 цього Порядку, з пропозицією
щодо утворення державної приймальної комісії. Орган виконавчої влади чи орган
місцевого самоврядування зобов'язаний протягом 10 днів після надходження
звернення від замовника утворити відповідно до цього Порядку державну
приймальну комісію.

П. 14
Порядку передбачено, що строк прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта державною приймальною комісією установлюється органом виконавчої влади
чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію, і не повинен
перевищувати 30 днів. У разі прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта вартістю 30 млн. гривень і більше зазначений строк може бути
продовжений, але не повинен перевищувати 60 днів.

Підготовку
акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта для
підписання членами державної приймальної комісії забезпечує замовник (п. 16
Порядку).

Матеріали справи свідчать, що на
виконання вищевказаних положень була створена державна приймальна комісія та
складений відповідний акт, яким об'єкт прийнятий в експлуатацію, але вказаний
акт не підписаний всіма членами комісії, зокрема, Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя.

Листом
331 від 21.12.2007 р. позивач звернувся до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя з проханням підписати акт про
введення об'єкту в експлуатацію, проте відповідні дії відповідачем вчинені не
були, як не була викладена у письмовій формі відмова від їх вчинення.

Згідно
з пунктом 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про
прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого
затверджується Мінрегіонбудом. Акт державної приймальної комісії підлягає
затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних
робіт. Не допускається затвердження акта про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта за відсутності підписів окремих членів
державної приймальної комісії.

Причому,
в п. 28 Порядку акцентується, що члени державної приймальної комісії, що
відмовилися підписати акт, зобов'язані у письмовій формі подати голові комісії
та органу, який вони представляють, обґрунтування своєї відмови. Керівник
зазначеного органу зобов'язаний взяти безпосередню участь у врегулюванні
спірних питань та може підписати акт замість члена комісії, який відмовився від
підпису.

Проте,
Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя не була
викладена в письмовій формі відповідна відмова з нормативним обґрунтуванням, що
є недотриманням зазначеного Порядку. Іншого суду відповідачами доведено не
було, у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог т заперечень, способом,
передбаченим чинним законодавством для доведення фактів такого роду.

За
твердженням позивача, відмова від підписання Інспекцією ДАБК акту була
мотивована тим відсутністю додаткового висновку експертизи об'єкту та дозволу
на будівництво.

Проте,
ч. 1 ст. 24 Закону України «Про планування та забудову територій» встановлено,
що фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування
їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

У той
же час, частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі прийняття
сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із
земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування
в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є
дозволом на будівництво цього об'єкта.

Отже,
враховуючи те, що земельна ділянка була передана в оренду позивачу саме для
здійснення будівництва магазину та обладнання гостьової парковки, суд
погоджується з твердженням Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про те,
що отримання дозволу на будівництво не є необхідним.

Крім
того, враховуючи вищенаведений п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, суд вважає, що при прийнятті об'єкту в експлуатацію
перевіряється лише його готовність до експлуатації, через що відмова
відповідача з посиланням на відсутність дозволу на будівництво не є
обґрунтованою, позаяк відсутність зазначеного дозволу може свідчить лише про
порушення правил здійснення будівництва, проте ніяким  чином не підтверджує невідповідність
збудованого об'єкту умовам, необхідним для прийняття його в експлуатацію.

Відповідно
до п. б) ч. 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать
делеговані повноваження щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів
у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно
до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому
порушенню.

Виходячи
з положень пунктів 29, 30 Порядку, датою введення в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування, що утворив комісію. Причому підписаний і затверджений
акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є підставою для укладення договорів про постачання на цей об'єкт
необхідних для його функціонування ресурсів води, газу, тепла та електроенергії
і включення даних про цей об'єкт до державної статистичної звітності.

Отже,
відмова Інспекції ДАБК від підписання акту та Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради - відповідно від його затвердження, порушує права
позивача як власника збудованого ним об'єкту нерухомості та позбавляє його
права на подальше користування належним йому майном.

Згідно
зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
з частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною
2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у державі. Положення частини другої статті
124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими
положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і
свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють
юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і
свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п'ята статті 55
Конституції України). Отже, право особи (зокрема юридичної особи) на судовий
розгляд спору, не можуть бути поставлені в залежність від наявності чи
відсутності в законах України спеціальних положень про можливість звернення до
суду по кожній конкретній категорії справ. Судовий захист прав і свобод людини
і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод
людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов'язок відповідно до
частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист
передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом
здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право.

Відповідно
ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються
судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно
до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно
зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Конституційний суд України в Рішенні
від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої
статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний
законом інтерес) зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес",
що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу
України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним
матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного
і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що
є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідачі,
всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України,
не надали суду доказів правомірності відмови у введенні збудованого об'єкту в
експлуатацію при фактичній відсутності будь-яких перешкод для цього.

За таких обставин, всебічно та в
повній мірі дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи документи та
фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Зобов'язати Інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю м. Сімферополя (м. Сімферополь, вул.
Толстого, 15) погодити Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) акт введення об'єкту в експлуатацію - магазину
та гостьової парковки по вул. Куйбишева, 34 в м. Сімферополі.

3.          Зобов'язати Виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради (95000, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)
затвердити акт введення в експлуатацію магазину та гостьової парковки по вул.
Куйбишева, 34 в м. Сімферополі, які були збудовані Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

4.          Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.