ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2008 р.

Справа № 13/141-4784

10 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом: Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вул. Танцорова, 51, м.Тернопіль,46000

до відповідача: Відділ з питань освіти Шумської райдержадміністрації вул. Українська, 57, м.Шумськ, Тернопільська область,47100

За участю представників сторін:

позивача:          Житник М.І. - довіреність № 01-21-04 від 02.01.07 р.

відповідача:          Зелінська С.С. - довіреність № 10/2184 від 14.12.07 р.

Суть справи:

про стягнення страхових внесків в сумі 10475,15 грн. і пені 947,83 грн. та про зобов'язання відповідача відобразити дані суми у звіті Ф-4 ФССзТВП.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що: при нарахуванні заборгованості по ст. 57 Закону України «Про освіту» та відповідно до Постанов Кабміну України від 19.09.2005р. №934 та від 25.05.2006р. №745, спільного листа - роз’яснення від 01.12.2005р. №1/9-685 Міносвіти і науки України страхові внески на загальнообов’язкове соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності не нараховуються.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст. 130 КАС України.

В засіданні оголошувались перерви до 21.12.2007р., до 15.01.2008р. та до 25.01.2008р., для надання можливості сторонам подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

- позивачем проведено перевірки діяльності відповідача на предмет правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків, інших платежів до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та цільового і правильного витрачання його коштів, по результатах яких складено акти від 25-26.06.2007р., від 17.10.2007р. та прийняте рішення №847 від 27.06.2007р. про донарахування 10475,15 грн. внесків та 947,83 грн. пені за не нарахування страхових внесків на фонд оплати праці, який склав 268593,41 грн. (179389,25 грн. в 2005р. + 89204,21 грн. в 2006р.) та неутримання страхових внесків з сум оплати праці (фактично виплачених працівникам).

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи зі слідуючого:

- згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»(далі Закон України №2240-ІІІ) та ст.1 цього Закону, платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці) та застраховані особи (наймані працівники) у розмірах що встановлюються у відсотках для роботодавців –до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників та для найманих працівників –до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (ст. 21 Закону України №2240-ІІІ).

Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування»для роботодавців встановлено було розмір внесків 2,9 % від фонду оплати праці, а для найманих працівників 1% від заробітної плати (основна і додаткова), яка вища прожиткового мінімуму.

Таким чином два платника внесків зобов’язані сплачувати до Фонду кошти у день отримання в установах банку суми на заробітну плату. Однак, це вчиняє роботодавець за себе і за найманих працівників, шляхом відповідно нарахування на фонд оплати праці та утримання з фактично виплачуваної заробітної плати працівникам та сплатою цих внесків до Фонду. При нестачі коштів на заробітну плату та сплати страхових внесків у повному обсязі, внески нараховуються пропорційно виплаченій заробітній платі (ст. 23 Закону України №2240-ІІІ).

Відповідач згідно інформації на запит №10/1082 від 26.06.2007р. та акта перевірки від 25-26.06.2007р. (розділи 1;2) на виконання Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»в грудні 2005р. та в квітні 2006р. провів виплати кредиторської заборгованості державного бюджету, а саме надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки найманим працівникам в сумі 268593,41грн., що фактично являється додатковою заробітною платою.

Відповідно до ст. 23 Закону України №2240-ІІІ, відповідач мав можливість і зобов’язаний був утримати з виплачуваної заробітної плати 1% страхових внесків, що зроблено не було. Той факт, що дані виплати бюджетної заборгованості поступили і виплачувались з коду економічної класифікації видатків бюджету1343 «інші поточні трансферти населенню», а не з КЕКВ ІІІІ «заробітна плата»не змінює статусу цих коштів і вони являються складовою заробітної плати. Тому посилання позивача на неутримання 2685,93 грн. страхових внесків (1% від 268593,41 грн.) з виплаченої заробітної плати та неперерахування за найманих працівників цих внесків до Фонду, суд вважає обґрунтованими і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо дій відповідача, як платника внесків в розмірі 2,9% від фонду оплати праці слід зазначити слідуюче :

- відповідач, як бюджетна установа зобов’язаний дотримуватись вимог бюджетного законодавства. Одним із принципів бюджетної системи України є цільове використання бюджетних коштів для реалізації якого і запроваджена бюджетна класифікація (ст. 8 Бюджетного кодексу України), яка затверджена наказом Мінфіну України №604 від 27.12.2001р.

- відповідач, як платник страхових внесків до Фонду в розмірі 2,9% вчиняє це шляхом нарахування на фонд оплати праці. Ці нарахування також плануються у видатках бюджету і обліковуються по коду економічної класифікації видатків бюджету 1120 «нарахування на заробітну плату».

Згідно довідки №14 від 14.01.2008р. фінансового управління Шумської райдержадміністрації кошти на погашення бюджетної заборгованості для працівників педагогічних, науково-педагогічних та іншим категоріям працівників навчальних закладів надходили лише по КЕКВ 1343 «інші поточні трансферти населенню»і на інші коди економічної класифікації, кошти пов’язані з цим не поступали. Слід зазначити що і в Законах України «Про державний бюджет України»як на 2005рік так і на 2006 рік кошти на сплату внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не передбачались. Таким чином для сплати 2,9% внесків від фонду оплати праці, а в даному випадку від 268593,41 грн. виплаченої заборгованості , відповідач виділених бюджетних коштів не мав (КЕКВ 1120). Проплата з іншого коду економічної класифікації видатків бюджету цих внесків являлось би грубим порушенням цільового використання бюджетних коштів з боку відповідача з відповідальністю передбачено ст. 119 Бюджетного кодексу України. Слід зазначити, що відсутність обов’язку проводити нарахування страхових внесків, крім утримання внесків з фактичних виплат для чого не потрібно додаткових бюджетних асигнувань, закріплено в послідуючому й у Постанові Кабміну України від 19.09.2005р. №934 шляхом внесення доповнення п.3-2 Постановою Кабміну України від 25.05.2006р. №745. При цьому п.4 Постанови Кабміну України №934, а саме: «Відрахування, передбачені законодавством, з виплат здійснюється в установленому порядку » і на який посилається позивач, залишено без змін, після доповнення п.3-2, що на думку суду свідчить що п.4 вказаної постанови розглядуване питання не регулює.

Таким чином, відповідач отримавши виключно бюджетні кошти на виплату заборгованості по заробітній платі і не отримавши кошти на КЕКВ 1120 для нарахувань на заробітну плату, зобов’язаний був забезпечити утримання внесків з виплаченої зарплати з найманих працівників в розмірі 1% і за найманих працівників як платників сплатити ці внески, а 2,9% від фонду оплати праці сам як платник нарахувати не мав звідки і не зобов’язаний був. Тому в частині стягнення 7789,20 грн. (2,9% від 268593,41 грн.) внесків та відповідно 621,02 грн. пені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу з питань освіти Шумської райдержадміністрації, вул.Українська,57, м.Шумськ, Тернопільської області, на користь Тернопільського обласного Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ідентифікаційний код 21157645 - 2685,93 грн. страхових внесків та 326,81 грн. пені.

3.Зобов"язати Відділ з питань освіти Шумської райдержадміністрації відобразити дані суми у звіті Ф-4 ФССзТВП згідно задоволених вимог.

4. В решті частині позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 31 січня 2008 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя