ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 2-501/05

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.,  Швеця О.В.

за участю представників сторін
позивача відповідача  розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1.- паспорт ОСОБА_2. дов. від
01.11.2008 року  Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс"

на рішення

судової колегії з цивільних справ
Апеляційного суду Луганської області

від

13.10.2005 року

у справі

№ 2-501/05 ( 22-2723/2005)

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю
"Луганськ-Електронсервіс"

про

визнання рішення загальних зборів
частково недійсним

ОСОБА_1звернувся до Артемівського
районного суду міста Луганська з позовом про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
"Луганськ-Електронсервіс" від 24.05.2004 року в частині виключення
його із складу учасників товариства.

Доповідач Гоголь Т.Г.

Артемівський районний суд міста
Луганська рішенням від 29.04.2005 року (суддя Зінченко Л.В.) в задоволенні позовних
вимог відмовив, пославшись на те, що рішення загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс" від
24.05.2004 року є законним та таким, що відповідає вимогам статей 59, 64 Закону
України "Про господарські товариства".

Судова палата з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області рішенням від 13.10.2005 року (судді
Медведєв А.М., Фарят'єв С.О., Шапка В.В.) рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 29.04.2005 року скасувала, як таке , що не відповідає
фактичним обставинам справи і постановила нове рішення, яким позов ОСОБА_1до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс"
задовольнила. Рішення  загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс"
від 24.05.2005 року в частині виключення ОСОБА_1зі складу учасників товариства,
апеляційний суд визнав недійсним.

Не погодившись з рішенням
апеляційного суду Луганської області Товариство з обмеженою відповідальністю
"Луганськ-Електронсервіс" звернулося з касаційною скаргою до
Верховного Суду України. В касаційній скарзі відповідач просив рішення
апеляційного суду Луганської області від 13.10.2005 року скасувати, залишивши
без змін рішення Артемівського районного суду міста Луганська від 29.04.2005
року. Скаржник посилався на те, що рішення апеляційного суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме статті 54 Закону
України "Про господарські товариства", пункту 6 частини 3 статті 295
Цивільного процесуального кодексу України.

ОСОБА_1. надав заперечення на
касаційну скаргу, в якому просив залишити рішення апеляційного суду Луганської
області від 13.10.2005 року без змін, як законне та обґрунтоване, а касаційну
скаргу без -задоволення.

Верховний Суд України ухвалою від
23.10.2007 року передав справу для розгляду до Вищого господарського суду
України відповідно до пункту 5 прикінцевих положень Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та корпоративних спорів".

Заслухавши доповідь судді Гоголь
Т.Г., пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи, повноти їх встановлення в рішенні судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області від 27.10.2005 року, Вищий
господарський суд України вважає що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи в касаційному
порядку судові рішення,  касаційна
інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє
правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

В ході розгляду справи судами
попередніх інстанцій встановлено, що 24 травня 2004 року відбулися загальні
збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
"Луганськ-Електронсервіс". На цих зборах було прийнято рішення про
виключення ОСОБА_1. зі складу учасників товариства з тих підстав, що він своїми
діями перешкоджає досягненню цілей товариства, тобто задоволенню потреб в
послугах, які надаються, та в отриманні прибутків. В рішенні зазначено, що
ОСОБА_1. неодноразово звертався з безпідставними заявами в державні контролюючі
органи, чим був порушений порядок функціонування поточної діяльності
бухгалтерії. Перевірки за заявами ОСОБА_1. заважали веденню
фінансово-господарської діяльності, перешкоджали виконанню директором своїх
обов'язків по організації і керівництву роботою товариства, укладанню та
виконанню з клієнтами. Окрім того, порушуючи вимоги Статуту ОСОБА_1.
розголошував комерційну таємницю та конфіденційну інформацію.

За приписами статті 58 Закону
України "Про господарські товариства" збори учасників, які
складаються з учасників товариства або призначених ними представників, є вищим
органом товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до статті 59 наведеного
Закону до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю  відноситься, між іншим,
виключення учасника з товариства.

Статтею 64 Закону України "Про
господарські товариства" визначені підстави для виключення учасника з
товариства з обмеженою відповідальністю. Учасник товариства з обмеженою відповідальністю,
який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або
перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з
товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників
товариства.

Однак, як встановлено судовою
палатою з цивільних справ апеляційного суду Луганської області, Товариством з
обмеженою відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс" не надано
доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1. систематично не виконував або
неналежним чином виконував свої обов'язки чи перешкоджав своїми діями
досягненню цілей товариства.

Крім того, апеляційним судом було
встановлено, що перевірки фінансово-господарської діяльності відповідача за
заявами ОСОБА_1. були проведені державними контролюючими органами після
24.05.2005 року, тобто на момент виключення позивача за складу учасників
товариства вказані обставини були відсутні, а відтак не могли бути покладені в
основу рішення загальних зборів акціонерів від 24.05.2004 року та слугувати
підставою для його виключення.

Щодо розголошення ОСОБА_1.
конфіденційної інформації, апеляційний суд правомірно зазначив, що в
оскаржуваному рішенні загальних зборів не зазначено яку саме комерційну таємницю,
конфіденційну інформацію та серед кого поширював ОСОБА_1., і яким чином це
вплинуло на досягнення цілей товариства, тобто на задоволення потреб в
послугах, які надаються підприємством і на отримання підприємством прибутків.
Факт поширення конфіденційної інформації та розголошення комерційної таємниці
не був доведений відповідачем в судовому засіданні апеляційного суду.

Зважаючи на те, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, Вищий господарський суд України вважає, що судова палата з
цивільних справ апеляційного суду Луганської області правомірно визнала
недійсним рішення загальних борів учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс" від 24.05.2004 року в частині
виключення із складу учасників товариства ОСОБА_1через недоведеність порушень,
передбачених статтею 64 Закону України "Про господарські товариства".

За таких обставин, неспроможними є
доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів у справі. Правова оцінка обставин та достовірності
доказів є виключною прерогативою суду першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція, виходить з обставин, встановлених у
даній справі судом апеляційної інстанції. Згідно з приписами частини 2 цієї
норми Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції касаційної
інстанції не відноситься повторна оцінка доказів та встановлення обставин,
відхилених господарським судом при розгляді спору. Відповідно до роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976
року № 11 ?Про судове рішення?, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з пунктом 1 статті  1119 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги
має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без
задоволення коли визнає, що постанова прийнята з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Луганської області та не можуть бути
підставою для зміни або скасування прийнятого у справі рішення, під час розгляду
справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним судом на підставі
повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115,
1117, пунктом 1 частини 1 статті 1119, статтею 11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської області від 13.10.2005 року у справі №
2-501/05 (22-2723/2005) залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Луганськ-Електронсервіс" -без
задоволення

Головуючий суддя                                                                      Т.
Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець