ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 10/72

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

суддів

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2007р.

у справі

господарського суду

№ 10/72

Донецької області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод"

до

державного підприємства "Донецька залізниця"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 10 993,93 грн.

пр. Животов О.А. –дов. №17/17-488юр від 26.09.07р.

пр. Андрєєнков А.В. – дов №Н-01/1572 від 16.05.07р.

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 07.11.2007р. №02-12.2/356 змінено склад колегії: у зв'язку з поверненням з відпустки судді Першикова Є.В. призначено колегію у складі: головуючий суддя Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

Ухвалою від 18.09.2007р. Вищого господарського суду України розгляд справи №10/72 було призначено на 18.10.2007р.

За згодою представників сторін, під час судового засідання 18.10.2007р. було відкладено розгляд справи в межах встановленого строку вирішення спору до 08.11.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.85 Господарського процесуального кодексу України прийняте рішення оголошується суддею у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що розгляд справи по суті закінчено у судовому засіданні 08.11.2007р.

У судовому засіданні 08.11.2007р. колегією суддів Вищого господарського суду України за згодою представників сторін, було оголошено перерву до 06.12.2007р.

Заступником Голови Вищого господарського суду України ухвалою від 08.11.2007р. продовжено строк розгляду касаційної скарги та вирішення спору по справі №10/72.

У судовому засіданні 06.12.2007р. колегією суддів Вищого господарського суду України за згодою представників сторін, було оголошено перерву до 24.01.2008р. для виготовлення та оголошення вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України, про що представників сторін було повідомлено усно безпосередньо у судовому засіданні.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь-металургійний завод" звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення 10993,93 грн. податку на додану вартість на відшкодування плати за користування іновагонами у жовтні 2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми транспортного законодавства та Закон України "Про податок на додану вартість", згідно з якими позивач вважає користування вагонами штрафною санкцією, на яку не нараховується податок.

Крім того, позивач вважає, що залізниця безпідставним нарахуванням податку на додану вартість порушила ст.41 Конституції України, ст. 48 Закону України "про власність" та на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України повинна повернути позивачу суму податку на додану вартість як безпідставне збагачення.

Рішенням господарського суду Донецької області позовні вимоги задоволено, стягнуто з Донецької залізниці 10993,93 грн. податку на додану вартість на тій підставі, що Статут залізниць України та Правила користування вагонами встановлюють відшкодування залізницям користування іновагонами, яке у відповідності із Законом "Про податок на додану вартість" не є базою оподаткування податком на додану вартість, а посилання залізниці на те, що спірні грошові кошти податку були ним перераховані на користь державного бюджету, не доводить правомірності дій залізниці.

Нарахована та утримана залізницею з позивача сума податку є необґрунтовано отриманою відповідачем майновою вигодою, яка є для залізниці безпідставно набутою, що на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2007 за апеляційною скаргою Донецької залізниці апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова мотивована посиланням на те, що спірні відносини є податковими і регулюються виключно нормами податкового законодавства, до яких цивільне законодавство не застосовується, тому суд першої інстанції помилково до спірних взаємовідносин застосував норми ст.1212 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з постановою апеляційної інстанції, Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь-металургійний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову від 13.08.07 Донецького апеляційного господарського суду скасувати, а рішення від 03.07.07 господарського суду Донецької області залишити в силі.

Свої вимоги Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь-металургійний завод" обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення змагальності сторін, забезпечення доведеності вини, а також Закону України "Про власність", згідно з яким грошові кошти, які знаходяться на особовому рахунку платника, є його майном, право розпоряджатися яким належить саме власнику майна.

У доповненні до касаційної скарги Товариство звертає увагу суду на приписи ст.193 Господарського кодексу та ст.526 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Донецька залізниця у відзиві на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечує, оскільки транспортним законодавством встановлено однаковий порядок ведення обліку часу та нарахування плати користування вагонами як власності України так і іноземних держав, а користування вагонами визначено як використання вагонів тим чи іншим суб’єктом господарської діяльності, який безпосередньо приймає вагони від залізниці для виконання подальших операцій, а потім повертає їх залізниці.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, взаємовідносини між Донецькою залізницею та Закритим акціонерним товариством "Донецьксталь-металургійний завод" врегульовані договором № 192 від 17.06.04 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані Залізницею послуги (далі Договір), предметом якого є надання Залізницею вантажовласнику (Товариству) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.3 Договору Залізниця зобов'язалась здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станції Донецьк, Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду.

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що вантажовласник зобов'язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок залізниці ТехПД Ясинувата. Одержані кошти Залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника.

Порядок проведення розрахунків за надані послуги встановлено розділом 3 Договору, зокрема, п. 3.1 визначено, що розмір плати за користування вагонами і контейнерами, наданими на під'їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами. Відповідно до п. 3.2. Договору та п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, Залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, штрафи) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами.

Судами встановлено, що у жовтні 2006 року Залізницею були подані Товариству вагони власності Російської Федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування вагонів на під'їзній колії проводився станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами встановленої форми ГУ-46.

При вирішенні спору судами встановлено, що відомості плати за користування вагонами були підписані Товариством із зауваженнями, а саме: запереченнями проти нарахування податку на додану вартість у розмірі 20% на плату за користування іновагонами.

Донецька Залізниця ( Ясинуватський ТехПД-1) списала з особового рахунку Товариства 54965,83 грн. плати за користування вагонами та 10993,18 грн. податку на додану вартість, нарахованого на дану суму, факт списання даних сум сторонами не заперечується.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.ст. 306, 307 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пункт 17 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), встановлює, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовується на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

Правила розрахунків за перевезення вантажів (розділ 11 Правил перевезень) визначає, що безготівкові розрахунки за перевезення здійснюються на підставі договору, зразок якого наведено в додатку.

Отримані передоплатою від платника гроші Технологічний центр з оброблення перевізних документів (ТехПД) заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами і контейнерами.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списує з особового рахунку платника.

Після закінчення звітного місяця ТехПД видає платнику виписку з особового рахунку і податкову накладну.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, суть спору між сторонами полягає в тому, що Залізниця на суми, зазначені у відомостях плати за користування вагонами, додатково та без погодження з Товариством нарахувала та утримала податок на додану вартість.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що окремого погодження на оплату податку на додану вартість (окрім узгодження вартості наданих Залізницею послуг) ані законодавство України, ані укладений між сторонами Договір не передбачають.

Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Мінтрансу від 25.02.99 № 113 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458 з наступними змінами та доповненнями, визначають загальний порядок і умови користування вагонами і контейнерами: парку залізниць України, парку залізниць інших держав, а також власних (за час затримки на коліях залізниць загального користування).

Законом України "Про податок на додану вартість" визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов’язок визначення об’єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку –продавця товару або послуг.

Цим же Законом платнику податку –покупцю товарів або послуг надане право на податковий кредит у вигляді сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні ним товару або послуг, і на які покупець має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, а при перевищенні сум податкового кредиту над податковими зобов’язаннями - отримати з бюджету відшкодування фактично сплачених сум.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету або бюджетному відшкодуванню, також визначено Законом України "Про податок на додану вартість", згідно з яким джерелом сплати бюджетного відшкодування є загальні доходи Державного бюджету України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку – це особа, яка згідно з цим законом зобов’язана здійснювати утримання та вносити до бюджету податок, сплачений покупцем.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційної інстанції, що відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" у Залізниці виникли податкові зобов'язання, а у Товариства відповідно вказаного Закону виникло право на податковий кредит. Отже, отримані від Донецької залізниці Закритим акціонерним товариством "Донецьксталь-металургійний завод" податкові накладні дають право Товариству на формування податкового кредиту.

Судова колегія апеляційного суду зазначила, що відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких послуг має право додати до податкової декларації заяву зі скаргою на такого постачальника, що є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки постачальника податковим органом. Товариство такою можливістю не скористалось.

Зазначені податкові накладні прийняті Товариством та Залізницею до податкового обліку і відповідно до ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджені з дня подання платником податку податкової декларації. Таким чином, Товариство не позбавлено права отримати відшкодування спірної суми податку за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що відносини між сторонами є податковими і регулюються виключно нормами податкового законодавства, до яких відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільне законодавство не застосовується.

Оскільки спірна сума є податком на додану вартість, утриманим залізницею, як платником податку з Товариства, яку було відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" перераховано до Державного бюджету України, колегія суддів погоджується із висновками Донецького апеляційного господарського суду, що сума податку не може вважатися отриманою залізницею без достатньої правової підстави та збереженою у себе за рахунок Товариства.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що Донецьким апеляційним господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постанови апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.08.2007р. по справі № 10/72 господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська