ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2008 р. Справа № 47/21-08

вх. № 673/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився; відповідача - Тимонін А.Б. за довіреністю від 11.03.2008р.

розглянувши справу за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства "Чугуївський завод паливної апаратури", м.Чугуїв

про стягнення 63000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 63000,0грн., за договором №1/18/02 від 18.02.2005р.,та судові витрати у вигляді державного мита - 630,0грн. та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач надав через канцелярію господаського суду 12.03.2008р. відзив на позовну заяву в якому з позовними вимогами позивча не згоден з підстав зазначених у відзиві на підставі чого просить суд відмовити позивачу у позові.

У судовому засіданні призначеному на 12.03.2008р. в порядку ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 19.03.2008р.

Розглянувши матеріали справи судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1/18/02 від 18.02.2005р. строком дії до 31.05.2005р. Відповідно до умов даного договору продавець взяв на себе зобов"язання поставити електротехнічне обладнання, а позивач (покупець) зобов"язався прийняти та оплатити обладнання.

Відповідно до п. 3.2 даного договору продавець взяв на себе зобов"язання передати обладнання не пізніше п"яти календарних днів з моменту отримання передоплати.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, а саме п. 4.1. вищезазначеного договору передбачено, що позивач зобов"язаний був перерахувати на розрахунковий рахунок продавця на протязі 15 днів з моменту підписання договору передоплату у розмірі 100% від суми договору, тобто 163тис. грн., а відповідач передає йому електротехнічне обладнання (товар), але позивачем було перераховано лише частину авансу у розмірі 63000,00грн. на рахунок продавця згідно платіжного доручення №6185 від 21.02.2005р.

Крім того у відповіді №064-411/531 від 14.08.2007р. на на вимогу позивача №01-62юр/4038 від 23.07.2007р. відповідачем було зазначено, що позивачу необхідно перерахувати залишок суми у розмірі 100 000,00грн. і після цього буде передана інша частина обладнання.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що позивачем не було доведено належним засобом порушення відповідачем своїх зобов"язань за договором №1/18/02 від 18.02.2005р., у зв"язку з невиконанням позивачем своїх зобов"язань за договором, щодо проведення передплати у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не грунтуються на вимог чинного законодавства України, і відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 630,00грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 гривень слід покласти на позивача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 19.03.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.