СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

29 січня 2008 року

Справа № 20-12/006-7/248-9/106

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко
Н.П.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Голика В.С.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
довіреність № 6038 від 24.09.07,
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1;

відповідача:
Дюкової Марії Олександрівни, довіреність № 83 від 12.01.08,  Фонду комунального майна Севастопольської
міської ради;

відповідача:
не з'явився, комунального підприємства Севастопольської міської Ради
"Аррікон";

третьої особи:
не з'явився, Севастопольської міської ради;

розглянувши апеляційну скаргу
Фонду комунального майна Севастопольської міської ради на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 01 листопада 2007
року у справі № 20-12/006-7/248-9/106

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1, місто Севастополь,
99011)

до

1.
Фонду комунального майна Севастопольської міської ради

(вул. Леніна, 3, місто Севастополь,
99011)

(вул. Луначарського, 5, місто
Севастополь, 99011)

2.
комунального  підприємства
Севастопольської міської ради "Аррікон"

(вул. Адм. Октябрьского, 8-2, місто
Севастополь, 99011)

за участю третьої  особи, яка не
заявляє самостійних  вимог на предмет
спору на стороні відповідачів:
Севастопольської  міської  ради

(вул. Леніна, 3, місто Севастополь,
99011)

про визнання
права власності на 213/250 часток в загальній частковій власності на нежитлові
приміщення під офіс загальною площею 43,6 м2 по вул. Леніна,  36-а в місті Севастополі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського
суду міста Севастополя від 01 листопада 2007 року у справі №
20-12/006-7/248-9/106 (суддя Рибіна С.А.) позов ОСОБА_1 до  Фонду комунального майна Севастопольської
міської ради та  комунального  підприємства Севастопольської міської ради
"Аррікон", за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Севастопольської  міської
ради про визнання права власності на 213/250 часток в загальній
частковій власності на нежитлові приміщення під офіс загальною площею 43,6 м2
по вул. Леніна,  36-а в місті
Севастополі, задоволено.

За суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 визнано право власності на 213/250 часток у спільній
частковій власності на нежитлові приміщення під офіс площею 43,6 кв.м. по вул.
Леніна, 36-а в місті Севастополі.

Не погодившись з рішенням
суду, Фонд комунального майна Севастопольської міської ради звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у
якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції, у
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга
мотивована тим, що  надання позивачем
заяви на  реконструкцію з відміткою про
узгодження не є рішенням Управління майна міста про дозвіл на проведення такої
реконструкції. Тобто,  рішення на
дозвіл  на проведення реконструкції
об'єкта оренди повинен бути у виді Наказу Управління.

Таким чином, на думку
відповідача, реконструкція об'єкта оренди позивачем була проведена без
узгодження орендодавця -  Управління  з питань майна комунальної власності
Севастопольської міської державної адміністрації.

Вподальшому,  ухвалою
господарського суду міста Севастополя від 11 травня 2006 року було
здійснено заміну первісного відповідача - Управління з питань майна комунальної
власності Севастопольської міської державної адміністрації належним
відповідачем - Фондом комунального майна Севастопольської міської ради.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 29 січня 2008 року у
зв'язку з  зайнятістю в іншому судовому
засіданні  судді Плута В.М., було
здійснено його заміну на суддю Голика В.С.

У судове засідання, яке було
призначено на 29 січня 2008 року представник комунального підприємства
Севастопольської міської Ради "Аррікон" не з'явився, про час та місце
розгляду справи був  повідомлений
належним чином, але не скористався своїм правом участі у судовому засіданні.

Судова колегія, порадившись
на місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності
представника 3-ої особи з представлених доказів в матеріалах справи.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами,
оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно
розглянувши справу, встановила наступне.

У січні 2006 року позивач - суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста
Севастополя з позовною заявою до Управління з питань майна комунальної
власності Севастопольської міської державної адміністрації, комунального
підприємства Севастопольської міської Ради "Аррікон" про визнання
права власності на 213/250 часток в спільній частковій власності на нежитлові
приміщення під офіс загальною площею 43,6 кв.м по вулиці Леніна, 36-а в місті
Севастополі (т.1 а. с. 2-4).

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 16 січня 2006 року в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів було залучено
Севастопольську міську Раду (т.1 а. с. 1).

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 01 лютого 2006 року  у
справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було
доручено Севастопольському відділенню Харківського науково - дослідного
інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. Н.С. Бокаріуса (т.1 а.с.35-36).

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, перевіривши правильність застосування норм матеріального та
процесуального права судом першої інстанції, дослідивши надані докази,
вислухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

06 жовтня 1998 року між суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Управлінням з питань майна комунальної
власності Севастопольської міської державної адміністрації було укладено
договір оренди № 2743 вбудованого нежитлового приміщення по вулиці Леніна,
36-а, загальною площею 14 кв.м строком дії по 05.10.2001 рік  (т.1 а. с. 7-8).

05 листопада 2001 року між
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Управлінням з питань майна
комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації було
укладено новий договір оренди № 293-01 вбудованого нежитлового приміщення по
вулиці Леніна, 36-а, загальною площею 14 кв.м строком дії по 16.10.2005 рік (т.
1 а. с. 9-10).

Пунктом 5.2 договорів оренди
передбачено, що орендар має право по узгодженню з орендодавцем за рахунок
власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переобладнання, поліпшення
орендованого майна.

Статтею 23 Закону України
"Про  оренду державного та
комунального майна" передбачено, що орендар має право за погодженням з
орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди,  за рахунок власних коштів здійснювати
реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Право власності на майно, придбане
орендарем за рахунок амортизаційних
відрахувань, належить власнику орендованого майна, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Як вбачається з матеріалів справи,
у договорах оренди таке право не передбачено.

Таким чином, на підставі наданих
позивачу прав здійснення реконструкції, 21 жовтня 1998 року суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до Управління з питань майна
комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації за
дозволом щодо проведення реконструкції нежитлового приміщення по вулиці Леніна,
36-а під офіс.

На що отримав письмову згоду
Управління містобудування та архітектури з урахуванням вимог СЕС, ДАБК.

Як вбачається з матеріалів справи,
до реконструкції орендоване майно мало площу 14
кв.м, первісну балансову вартість 3700,00грн. та остаточну балансову
вартість  станом на 01.11.2004
3685,00грн.

В результаті реконструкції, позивачем
було створено нову нерозподільну річ - двохповерхову будівлю, площею першого
поверху 21,9 кв.м, площею другого поверху 21,7 кв.м, що відображено в
матеріалах проведеної технічної інвентаризації, яка була  зроблена з письмової згоди орендодавця (т.1
а. с. 19).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 20.09.2005 № 1209-р був затверджений акт
державної прийомочної комісії від 09.09.2005 про прийняття до експлуатації
реконструйованого нежитлового приміщення під офіс по вулиці Леніна, 36-а в
місті Севастополі, яке має загальну площу 43,6 кв.м, вартість прийнятих до
експлуатації основних фондів складає 25000,00грн. (т.1 а. с. 14-19).

Таким чином, на поліпшення
орендованого майна, позивачем було витрачено 21300,00 грн.

Цей факт підтверджується висновком
судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 46-51).

Крім того, з висновку судової
будівельно-технічної експертизи вбачається, що вартість часток співвласників
спірного об'єкту після реконструкції складатимуть відповідно 23668,00 грн. -
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1, 4111,00грн. - територіальна громада
міста Севастополя в особі місцевої Ради. Призвести розподіл об'єкту у натурі
відповідно до часток співвласників не виявляється можливим.

Враховуючи на неможливість
розподілу об'єкту у натурі, позивач, посилаючись на статтю 778 Цивільного
кодексу України, в якій  визначено, що
якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створено нову
річ, наймач стає її власником, просить визнати за ним право власності на  нежитлові приміщення під офіс загальною
площею 43,6 м2 по вул. Леніна,
36-а в місті Севастополі.

Статтею 376 Цивільного
кодексу України будівля передбачено,  що
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинними , якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не  була їй відведена для цієї мети.

Позивачем надані докази
того, що по-перше, право реконструкції
та поліпшення об'єкту оренди було з письмової згоди Управління
містобудування та архітектури з урахуванням вимог СЕС, ДАБК, по-друге,
розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації від 20.09.2005
№ 1209-р був затверджений акт державної прийомочної комісії від 09.09.2005 про
прийняття до експлуатації реконструйованого нежитлового приміщення під офіс по
вулиці Леніна, 36-а в місті Севастополі, яке має загальну площу 43,6
кв.м, вартість прийнятих до експлуатації основних фондів складає 25000,00грн.

Таким чином,
реконструкція  виконувалась вже існуючого
об'єкту нерухомого майна для цільового використання  - під офіс на земельній ділянки, яка належить
орендодавцю, який, в свою чергу відповідно до норм чинного законодавства
України та умов договорів оренди, надав його у користування орендарю.

Земельна ділянка належить
одному з власників об'єкту оренди - Територіальній громаді міста
Севастополя  в особі Фонду комунального
майна Севастопольської міської Ради.

Тобто, реконструкція
спірного об'єкту оренди виконувалась з дозволу власника  земельної ділянки - Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради.

Судова колегія вважає
обгрунтованим висновок господарського суду, що реконструкція об'єкту оренди
позивачем була зроблена з дотриманням
вимог діючого законодавства України, що підтверджується актом державної
прийомочної комісії  про прийняття до
експлуатації закінченого реконструкцією об'єкту
від 20.09.2005.

Статтею 796 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одночасно з правом  найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право
користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право
користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у
розмірі, необхідному для  досягнення мети
найму.

У договорі найму сторони
можуть  визначити розмір земельної
ділянки, яка  передається наймачеві.

Якщо розмір земельної
ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування  усією земельною ділянкою, якою володів
наймодавець. Якщо наймодавець не є
власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки
погоджується на надання наймачеві права коирстування земельною ділянкою, якщо
інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

На думку судової колегії,
господарський суд правомірно дійшов до висновку про  безпідставність відповідача вважати, що   об'єкт оренди є самовільним будівництвом.

Враховуючи наведене, судова
колегія вважає обгрнутованими висновки господарського суду, що позовні вимоги
про визнання права власності за суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на 213/250 часток  в загальній
частковій власності із загальної площі 43,6 кв.м на нежитлові приміщення
під офіс по вул. Леніна, 36-а в місті Севастополі підлягають  задоволенню.

На підставі
вищевикладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято
з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 101,
пунктом 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської міської ради  залишити без задоволення.

2. Рішення господарського
суду міста Севастополя від 01 листопада 2007 року у справі №
20-12/006-7/248-9/106 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.П. Горошко

Судді
К.В. Волков

В.С. Голик