СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.08                                                                                 Справа № 1/22.

Суддя Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства "Ровенькиантрацит", м. Ровеньки Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перевальський торговий дім", м. Перевальськ Луганської області

про стягнення 31982 грн. 40 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача – Кощеєва Ю.В., дов. від 27.12.07 № 1-3/3д-29;

від відповідача – Парчевський В.Ю., дов. від 06.02.08 б/н;

в с т а н о в и в :

Суть спору: про стягнення 31982 грн. 40 коп. боргу з провізної плати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 05.02.08 проти позову заперечує з посиланням на відсутність у нього документів у підтвердження договірних відносин з позивачем, відсутність за матеріалами справи доказів перерахування провізної плати залізниці, розбіжності щодо отримувачів вугілля.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Як свідчить зміст позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на протязі 2001-2002 років ДХК "Ровенькиантрацит" /правонаступником якого є позивач/ було відвантажене вугілля по реквізитам, які були зазначені відповідачем, та при розрахунках за який утворився борг з провізної плати на загальну суму 31982 грн. 40 коп.

У запереченнях на відзив відповідача позивач доводи відповідача відхиляє та посилається на встановлення договірних відносин через обмін листами.

Однак з наявних у справі листів відповідача від 01.08.02 № 41, від 04.07.02 № 38, від 27.08.02 № 45 вбачається, що відвантаження вугілля проводилось на виконання договорів від 18.12.01 № 216, від 05.07.02 № 141, про які зазначено у даних листах.

Але позивачем не надані дані договори для з"ясування питання щодо виникнення зобов"язання за відповідачем по сплаті залізничного тарифу та покладення обов"язку по сплаті провізної плати саме на відповідача. За даними відповідача документи, які стосуються спірного періоду, знищені.

На час розгляду справи позивачем не надані докази у підтвердження підстав поставки вугілля, що необхідно для з'ясування питання щодо виникнення за відповідачем зобов'язання по сплаті боргу, заявленого до стягнення.

У відповідності зі ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги про стягнення 31982 грн. 40 коп. боргу, тому у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –05.03.08.

Суддя                                                                      Н.М.Зюбанова