ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.08 Справа № 29/209

За позовом:

Приватного підприємства фірми „Євротерм”, м. Львів,

до відповідача:

Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів,

про:

стягнення 44’960,28 грн.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

позивача:

Опока В. П. –директор,

відповідача:

Мелех Б. В. –предст.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов приватного підприємства фірми „Євротерм” до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про стягнення 44’960,28 грн. Ухвалою від 21.12.2007 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 21.01.2008 р. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов договору придбання приладів обліку теплової енергії №268 від 26.06.2006 р. не здійснив оплати у повному обсязі за проданий товар, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 44’960,28 грн., а також пеню на підставі п. 5.2 договору. В судове засідання 18.02.2008 р. позивачем представлено суду розрахунок нарахованої пені, просить стягнути з відповідача 31’178,62 грн.

В судовому засіданні 03.03.2008 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким визнано 44’960,28 грн. основного боргу. Проти нарахування пені відповідач заперечує, оскільки невиконання умов договору відбулося не з його вини, а у зв’язку із відміною торгів Спеціальною контрольною комісією з питань державних закупівель при Рахунковій палаті.

В судовому засіданні 11.03.2008 р. позивачем зменшено суму позовних вимог: наполягає на стягненні основного боргу в сумі 44’960,28 грн. та на стягненні пені 4’384,00 грн., починаючи з 10.05.2007 р. по 18.02.2008 р.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі укладено Договір №268 придбання приладів обліку теплової енергії від 26.09.2006 р. (надалі –Договір), за яким покупець (відповідач по справі) купує, а продавець (позивач по справі) продає комплекти теплових лічильників марки Pollustat, в кількості 120 комплектів. Змінами до Договору від 29.08.2006 р. передбачено збільшення обсягу закупівлі до 128 комплектів. Загальна вартість договору становить 719’120,28 грн.

Факт отримання відповідачем вказаного товару підтверджується довіреністю ЯМЗ №885060 від 01.11.2006 р., а також накладною №0111/1 від 01.11.2006 р.

У зв’язку з частковим погашенням заборгованості відповідачу надіслано претензію від 24.10.2007 р. №94 з вимогою сплатити 44’960,28 грн. У відповідь на претензію відповідачем надіслано лист від 05.12.2007 р. №2-14897/25, в якому визнано, що за Договором оплачено 674’160,00 грн. Оплатити решту суми коштів відповідач не може.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що при несвоєчасній оплаті за прилади обліку теплової енергії покупець (відповідач) сплачує продавцеві (позивач) пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочки.

Постановою Господарського суду Львівської області від 25.04.2007 р. повністю задоволено вимоги Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, визнано незаконним та скасовано рішення Спеціальної комісії з питань державних закупівель при Рахунковій палаті від 03.11.2006 р. №38/45-СКК-1р/с. Доказів оскарження вказаної постанови суду не представлено.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 44’960,28 грн. основного боргу є обгрунтованими, доведені зібраними по справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 4’384,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник через неправильні дії відповідача, суд вважає за доцільне сплату судових витрат покласти на нього в порядку ч. 2 ст. 49 ГПК України. Однак, оскільки позивачем сплачено лише 449,60 грн. державного мита, хоч мав сплатити 493,44 грн., решту несплаченого мита в сумі 43,84 грн. потрібно стягнути з відповідача в дохід державного бюджету.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 45, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (адреса: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008; ) на користь приватного підприємства фірми "Євротерм" (адреса: вул. Морозна, 14, а. с. 9899, м. Львів, 79066; ) 44’960,28 грн. основного боргу, 4’384,00 грн. пені, 449,60 грн. відшкодування витрат на оплату державного мита, 118,00 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Стягнути з Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (адреса: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008; ) в доход Державного бюджету України 43,84 грн. державного мита.

4.          Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя