ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2008 р.

№ 19/202
Вищий господарський суд
України у складі колегії суд
Козир Т.П. - головуючого,
розглянувши у відкритом
судовому засіданні касаці
скаргу
Концерну "Шар"
на рішення г
осподарського суду Полтавсь
кої області від 18.10.2006 року
та на постанову Киї
вського міжобласного апеляц
ійного господарського суду в
у справі
№ 19/202
господарського суду
Полтавської
за позовом
Концерну "
до
Приватної агр
за участю третьої особи,
заявляє самостійних вимог
предмет спору на стороні
позивача
Суб"єкта підпри
ємницької діяльності
про стягнен
за участю представникі
позивача Балицько
ї О.М., Шкуруній О.І.
відповідача -
Костенка В.О.
третьої особи -
ОСОБА_1
У вересні 2004 р. кон
церн “Шар” звернувся до госп
одарського суду Полтавської
області з позовом про стягне
ння з приватного сільськогос
подарського підприємства “Н
овомихайлівське” 150 000 грн. осно
вного боргу та 45 000 грн. штрафу.
Рішенням господарського с
уду Полтавської області від
23.11.2004 року у справі № 19/202 (суддя: Бе
зрук Т.М.), залишеним без змін п
остановою Київського міжобл
асного апеляційного господа
рського суду від 08.02.2005 року у да
ній справі (судді: Рибченко А.О
., Андрейцева Г.М., Швець В.О.), поз
ов задоволено повністю; стяг
нуто з відповідача на корист
ь позивача 150 000 грн. основного б
оргу, 45 000 грн. штрафу та судові в
итрати.
Постановою Вищого господа
рського суду України від 23.11.2005 р
оку (судді: Щотка С.О., Мележик Н
.І., Подоляк О.А.) постанову Київ
ського міжобласного апеляці
йного господарського суду ві
д 08.02.2005 року у даній справі скас
овано, а справу передано до су
ду апеляційної інстанції для
здійснення апеляційного пер
егляду.
Постановою Київського між
обласного апеляційного госп
одарського суду від 09.02.2006 року (
судді: Рибченко А.О., Андрейцев
а Г.М., Швець В.О.) рішення місцев
ого господарського суду від
23.11.2004 року у даній справі залише
но без змін.
Постановою Вищого господа
рського суду України від 24.05.2006 р
оку (судді: Щотка С.О., Мележик Н
.І., Подоляк О.А.) рішення господ
арського суду Полтавської о
бласті від 23.11.2004 року та постано
ву Київського міжобласного а
пеляційного господарського
суду від 09.02.2006 року у даній спра
ві скасовано, а справу переда
но на новий розгляд до місцев
ого господарського суду.
Ухвалою Верховного Суду Ук
раїни від 27.07.2006 року відмовлено
в порушенні касаційного про
вадження з перегляду постано
ви Вищого господарського суд
у України від 24.05.2006 року.
Рішенням господарського с
уду Полтавської області від
18.10.2006 року (суддя Плеханова Л.Б.),
залишеним без змін постаново
ю Київського міжобласного ап
еляційного господарського с
уду від 05.10.2007 року у даній справ
і (судді: Сибіга О.М., Тарасенко
К.В., Шкурдова Л.М.), в задоволен
ні позову відмовлено.
Не погоджуючись з постанов
леними у справі судовими акт
ами, концерн "Шар" звернувся д
о Вищого господарського суду
України з касаційною скарго
ю, в якій просить рішення госп
одарського суду Полтавської
області від 18.10.2006 року та поста
нову Київського міжобласног
о апеляційного господарсько
го суду від 05.10.2007 року в даній сп
раві скасувати, та прийняти н
ове рішення про задоволення
позовних вимог. В обґрунтува
ння своїх вимог скаржник п
осилається на те, що судами пе
ршої та апеляційної інстанці
й неправильно застосовані н
орми матеріального права та
порушені норми процесуаль
ного права, що призвело до пр
ийняття незаконних судових
актів.
Колегія суддів, обговоривш
и доводи касаційної скарги, з
аслухавши пояснення предста
вників сторін, перевіривши ю
ридичну оцінку обставин спра
ви та повноту їх встановленн
я, дослідивши правильність з
астосування господарськими
судами першої та апеляційно
ї інстанцій норм матеріально
го та процесуального права, в
важає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наст
упних підстав.
Відповідно до розяснень
Пленуму Верховного Суду Укр
аїни, що викладені в п.1 Постан
ови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове
рішення”, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального закон
одавства і всебічно перевіри
вши обставини, вирішив справ
у у відповідності з нормами м
атеріального права, що підля
гають застосуванню до даних
правовідносин.
Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повністю від
ображені обставини, що мають
значення для даної справи, ви
сновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки
є вичерпними, відповідають д
ійсності і підтверджуються д
остовірними доказами, дослід
женими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного су
ду та рішення місцевого госп
одарського суду відповідают
ь зазначеним вимогам, оскіль
ки ґрунтуються на всебічному
, повному і обєктивному роз
гляді в судовому процесі всі
х обставин справи в їх сукупн
ості.
Як встановлено судами попе
редніх інстанцій та вбачаєть
ся з матеріалів справи, спірн
і правовідносини між сторона
ми виникли з укладеного між с
торонами договору без номера
від 23 березня 2004 року про нада
ння послуг (далі Договір), ві
дповідно до умов якого викон
авець /позивач/ за завданням з
амовника /відповідач/ зобов
язався надати комплекс послу
г: інформаційно-консультатив
ні, представницькі, послуги з
правової допомоги, а замовни
к прийняти та оплати надан
і послуги.
Згідно з розділом ІІ Д
оговору надання послуг оформ
люється звітом, який є невід
ємною частиною договору і по
дається замовнику до 31.08.2004 року
. Замовник зобовязаний про
тягом двох днів з дня отриман
ня звіту від виконавця розгл
янути його та при відсутност
і зауважень і заперечень до н
ього, прийняти його до оплати
шляхом затвердження звіту. П
риймання-передача наданого в
иконавцем комплексу послуг о
формлюється актом виконаних
робіт.
Оскільки замовник (відпові
дач) не виконав свої зобовя
заня щодо оплати виконаних п
озивачем робіт протягом 10 кал
ендарних днів з дня підписан
ня сторонами акту приймання-
передачі виконаних робіт згі
дно з рахунком-фактурою, пози
вач звернувся до суду з позов
ом про стягнення заборговано
сті.
Згідно ст.215 ЦК України підст
авою недійсності правочину є
недодержання в момент вчине
ння правочину стороною (стор
онами) вимог, передбачених ст
.203 ЦК України, якою встановлен
о, що зміст правочину не може с
уперечити Цивільному кодекс
у, іншим актам цивільного зак
онодавства, правочин має вчи
нятися у формі, встановленій
законодавством та має бути с
прямований на реальне настан
ня правових наслідків, обумо
влених ним.
Якщо недійсність правочин
у прямо не встановлена закон
ом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа запере
чує його дійсність на підста
вах, встановлених законом, та
кий правочин може бути визна
ний судом недійсним.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суди попередніх інст
анцій виходили з того, що спір
ний договір укладений від ім
ені відповідача ІНФОРМАЦІ
Я_1 ОСОБА_1, яка також зат
вердила звіт виконавця 27.08.2004ро
ку та підписала без зауважен
ь акт виконаних робіт 30.08.2004 року
.
Проте, в звіті про надання п
ослуг зазначено, що ОСОБА_1
є представником Концерну “Ш
АР” та приймала участь у нада
нні послуг відповідачу.
Відповідно до п.3 ст.238 ЦК Укра
їни представник не може вчин
яти правочин від імені особи
, яку він представляє, у своїх
інтересах, або в інтересах ін
шої особи, представником яко
ї він одночасно є, за винятком
комерційного представництв
а, а також щодо інших осіб, вст
ановлених законом.
Судом першої інстанції вст
ановлено, що ОСОБА_1, будуч
и одночасно представником Ко
нцерну “Шар” і ІНФОРМАЦІЯ_1
, не маючи відповідних повно
важень, самочинно уклала з Ко
нцерном “Шар” спірний догові
р про надання послуг, при цьом
у у господарських правовідно
синах із позивачем та відпов
ідачем вона виступала як фіз
ична особа, а не як субєкт пі
дприємницької діяльності чи
комерційним представником с
торін у розумінні ст.295 ГК Укра
їни та ст.245 ЦК України.
Статтею 83 ГПК України перед
бачено, що господарський суд
, приймаючи рішення, має право
визнати недійсним повністю
чи у певній частині, повяза
ний з предметом спору догово
рі, який суперечить законода
вству.
Таким чином, висновок місце
вого господарського суду про
відмову у задоволенні позов
у та визнання недійсним дог
овору про надання послуг від
23.03.2004 року, як такий, що суперечи
ть чинному законодавству, є о
бґрунтованим і відповідає ма
теріалам справи, а суд апеляц
ійної інстанції, переглядаюч
и справу в порядку апеляційн
ого провадження, обґрунтован
о погодився з такими висновк
ами.
Враховуючи наведене, судов
а колегія прийшла до висновк
у про правомірність та обґру
нтованість оскаржуваних суд
ових актів, які відповідають
положенням ст. 84 ГПК України т
а вимогам, що викладені в пост
анові Пленуму Верховного Суд
у України від 29.12.1976 р. № 11 “Про суд
ове рішення” зі змінами та до
повненнями.
Водночас, відповідно до ст.
ст. 1117 ГПК України, касаційна і
нстанція не має права встано
влювати або вважати доведени
ми обставини, що не були встан
овлені у рішенні або постано
ві господарського суду чи ві
дхилені ним, вирішувати пита
ння про достовірність того ч
и іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, зби
рати нові докази або додатко
во перевіряти докази.
Твердження оскаржувача пр
о порушення і неправильне за
стосування місцевим господа
рським судом норм матеріальн
ого та процесуального права
при прийнятті оскаржуваного
рішення не знайшли свого під
твердження, в звязку з чим п
ідстав для зміни чи скасуван
ня законного та обґрунтовано
го судового акту колегія суд
дів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11111 Господарського проце
суального кодексу України Ви
щий господарський суд Україн
и, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу
Концерну "Шар" залишити без за
доволення.
Рішення господарського
суду Полтавської області ві
д 18.10.2006 року та постанову
Київського міжобласного апе
ляційного господарського су
ду від 05.10.2007р. у справі № 19/202 залиш
ити без змін.

Головуючий суддя
Т.П. Козир

Судді
Н.І. Мележик

С.С. Самусенко

Доповідач суддя Мележи
к Н.І.