ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"06" лютого 2008 р.
Справа № 9/409-07

Господарський суд Київської області
в складі судді Євграфової Є.П., розглянувши справу

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Яблунівка, Білоцерківський район,

до

Відкритого акціонерного
товариства Національної страхової компанії «Оранта», м. Київ в особі
Білоцерківського міського відділення, м. Біла Церква,

про

про визнання зіткнення
автотранспортного засобу страховим випадком та стягнення 24 800,00 грн.,

за участю представників:

позивача:

ОСОБА_2, довір. №11503 від
14.12.2007р.,

відповідача:

не з'явились,

обставини справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1(далі -СПД ОСОБА_1, позивач), звернувся до
господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного
товариства Національної страхової компанії «Оранта»в особі Білоцерківського
міського відділення (далі -ВАТ «Оранта», відповідач)  про визнання зіткнення автотранспортного
засобу страховим випадком та стягнення 24 800,00 грн.

Зокрема, позивач просив визнати
зіткнення застрахованого автотранспортного засобу марки IVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1та
напівпричіп фургон - Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2, який належить Позивачу,
що стався на 96 км. автодороги Київ-Одеса, страховим випадком, стягнути з
відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 24 800,00 грн.

Відповідно до заяви про уточнення
позовних вимог від 17.01.2008р. позивач просить в частині визнання зіткнення
страховим випадком провадження у справі припинити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
80 ГПК України, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування по
автотранспортному засобу марки IVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1в розмірі 20 704,63 грн.,
по напівпричепу фургон - Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 11 806,24
грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 08.11.2005р. між ним, Страхувальником за умовами Договору,
Білоцерківським міським відділенням НАСК «Оранта», Страховиком, та АБ «Банк
регіонального розвитку»в особі Білоцерківського відділення, Вигодонабувачем був
укладений договір добровільного страхування автотранспортних засобів від
08.11.2005 року № 25. Зазначає, що 09.06.06 року близько 00 год. 30 хв. сталась
дорожня транспортна пригода в результаті якої водій ОСОБА_3, керуючи в
присутності позивача автотранспортним засобом марки ІУЕСО, д.н.з. НОМЕР_1, на
96 км автотраси Київ - Одеса, не вибрав безпечну швидкість руху і при
виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки
транспортного засобу, що призвело до наїзду на стоячий частково на проїзній
частині автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_3тобто порушив вимоги п. п 12.2, 12.3
ПДР. Відповідно до Постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 29.06.06
року у справі № 3-17310/06 за скоєння ДТП водій ОСОБА_3 був притягнутий до
адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

За твердженням позивача на
виконання вимог п. 2.10.2 Договору № 25 від 08.11.2005 року Позивачем була
направлена заява про страхову виплату, в якій було повідомлено про настання
події, що має ознаки страхового випадку та повідомлено відповідача про
обставини події. Суб'єктом оціночної діяльності НАСК «Оранта»за заявою Позивача
був складений акт № 190 від 21.07.06 року про визначення матеріального збитку,
заподіяного власнику. Проте, листом від 01.09.2006 року № 221 Білоцерківське
міське відділення НАСК «Оранта»підтвердило, що документи по страховому
відшкодуванню по ДТП за участю автотранспортного засобу марки IVЕСО, д.н.з.
НОМЕР_1та напівпричепу фургон -Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 належним чином
оформлені. Листом № 223 від 07.09.2006 року Білоцерківське міське відділення
НАСК «Оранта»повідомило Позивача про відому у виплаті страхового відшкодування,
мотивуючи її тим, що водій ОСОБА_3 керував автотранспортним засобом у
відсутності його власника. На думку позивача зазначені висновки відповідача не
відповідають дійсним обставинам події, не узгоджуються з умовами укладеного між
Позивачем та Відповідачем Договору, не ґрунтуються на вимогах ст. 26 Закону
України «Про страхування»та розцінюються Позивачем як ухилення від виконання
добровільно взятих на себе договірних зобов'язань.

Відповідач проти позову заперечує.
Зокрема, у відзиві на позов зазначає, що для з'ясування обставин по справі для
прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування Начальником служби
безпеки ВАТ НАСК «Оранта»було направлено запит до Управління ДАІ ГУ МВС України
в Київській області 3-го взводу дорожньо-патрульної служби ДАІ від 15.08.2006р.
№04-05тр/2025. На юридичну адресу НАСК «Оранти»надійшла відповідь від
17.08.2006 року №82, в якій зазначалось, що для оформлення матеріалів ДТП на
місце пригоди прибув наряд 3-го взводу ДПС УДАІ ГУ МВС України в Київській
області, та що документально підтвердити факт присутності в якості пасажира
ОСОБА_1 під час ДТП не можуть, адже під час оформлення матеріалів ДТП
інспектори ДПС бачили тільки водія ОСОБА_3 і що лише через деякий час до
інспекторів підійшов громадянин і представився власником автомобіля з д.н.з.
НОМЕР_1. Зазначає також, що водій ОСОБА_3 при опитуванні про обставини пригоди,
не вказав в своєму поясненні про перебування в автомобілі під час ДТП
громадянина ОСОБА_1 Зазначає у відзиві, що ст. 26 Закону України «Про
страхування»передбачає підстави для відмови страховика у здійсненні страхового
відшкодування або страхових виплат. Згідно підпункту 2 пункту 5.2.3. розділу 5
Правил добровільного страхування транспортних засобів №100 в редакції від
30.12.2004 року, на умовах яких було укладено договір, не вважається страховим
випадком факт заподіяння шкоди застрахованому транспортному засобу внаслідок
керування застрахованим транспортним засобом особою, яка не мала законних
підстав керувати застрахованим транспортним засобом відповідно до чинного
законодавства. За твердженням відповідача, водій ОСОБА_3не є власником
застрахованого транспортного засобу, не мав тимчасового реєстраційного талону,
або доручення на право керування, керував застрахованим транспортним засобом у
відсутності його власника, отже, відсутні правові підстави для виплати
страхового відшкодування.

В засіданні 29.01.2008р.
представник позивача вимоги підтримав (з урахуванням збільшення) з підстав
наведених в позові, та відповідно до додаткового правового обґрунтування.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суд
не повідомив.

В судовому засіданні 29.01.2008р.
оголошувалась перерва для виготовлення повного тексту рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд встановив:

Відповідно до 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання
певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові)
або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші
умови договору.

Як свідчать матеріали справи
08.11.2005р. між позивачем, страхувальником за умовами Договору, Білоцерківським
міським відділенням НАСК «Оранта», страховиком, та АБ «Банк регіонального
розвитку»в особі Білоцерківського відділення, вигодонабувачем був укладений
договір добровільного страхування автотранспортних засобів від 08.11.2005 року
№ 25.

Відповідно до умов страхування, що
визначені в частині 1 договору, страхувальник зобов'язався сплачувати страхові
платежі у терміни визначені у п. 1.2. договору та виконувати інші умови
договору, а страховик бере на себе зобов'язання здійснити страхувальнику виплату
страхового відшкодування та шкоду заподіяну транспортним засобам, застрахованим
за цим Договором, внаслідок настання (страхових випадків), на випадок яких
проводиться страхування та в порядку и на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Додатку №1 до
зазначеного договору застраховані наступні транспортні засоби:

1. вантаж. IVЕСО, д.н.з.
НОМЕР_11998 р. вартістю 127090,00 грн.; страхова сума, грн. - 127090,00; річна
тарифна ставка, % від страхової суми -1,88, страхова премія, грн. -2389,29,
франшиза за ризиками ДТП, стихійні лиха, пожежа, протиправні дії третіх осіб,
грн. 5,00; франшиза за ризиком «незаконне заволодіння», грн. -4,00.

2. причеп. ВАRТОLЕТТІ д.н.з.
НОМЕР_2 вартістю 55550,00 грн., страхова сума, грн. - 55550,00; річна тарифна
ставка, % від страхової суми -1,27, страхова премія, грн. -2389,29; франшиза за
ризиками ДТП, стихійні лиха, пожежа, протиправні дії третіх осіб, грн. 5,00;
франшиза за ризиком «незаконне заволодіння», грн. -4,00.

Я свідчать матеріали справи
09.06.06 року близько 00 год. 30 хв. сталась дорожня транспортна пригода в
результаті якої водій ОСОБА_3, керуючи в присутності позивача автотранспортним
засобом марки ІУЕСО, д.н.з. НОМЕР_1, на 96 км автотраси Київ - Одеса, не вибрав
безпечну швидкість руху і при виникненні перешкоди не вжив заходів для
зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до
наїзду на стоячий частково на проїзній частині автомобіль КАМАЗ д.н.з.
НОМЕР_3тобто порушив вимоги п. п 12.2, 12.3 ПДР. Відповідно до Постанови
Білоцерківського міськрайонного суду від 29.06.06 року у справі № 3-17310/06 за
скоєння ДТП водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону
України «Про страхування»що страховий випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 2.3.1.1. Частини
2.3. Договору, що страховими ризиками є втрата або пошкодження застрахованого
транспортного засобу таабо застрахованого додаткового обладнання внаслідок
зіткнення застрахованого автотранспортного засобу під час руху з рухомими тачи
нерухомими предметами, зіткнення рухомих транспортних засобів з нерухомим
застрахованим транспортним засобом, перевертання застрахованого транспортного
засобу (ризик ДТП).

Отже, обставини події ДТП, яка
сталась 09.06.06 року мають ознаки події, яка визначена в Договорі страховим
ризиком, і з настанням якої на Страховика покладався обов'язок здійснити
страхове відшкодування.

Відповідно до положень ст. 990 ЦК
України, ст. 25 ЗУ «Про страхування»страховик здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного
сертифіката).

На виконання вимог п. 2.10.2
Договору № 25 від 08.11.2005 року Позивачем 09.06.2006р. була подана заява про
страхову виплату, в якій було повідомлено про настання події, що має ознаки
страхового випадку та повідомлено відповідача про обставини події.

Суб'єктом оціночної діяльності за
заявою позивача НАСК «Оранта» 26.06.2006р. за №186 та 17.07.2006р. були
складені звіти (дослідження спеціаліста-автоексперта) про матеріальний збиток,
завданий позивачу у даній справі. Відповідно до висновків спеціаліста експерта
матеріальний збиток внаслідок пошкодження автотранспортного засобу марки IVЕСО,
д.н.з. НОМЕР_1становить - 20 709,63 грн., а напівпричепу фургон - Е
марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 -11 811,24 грн.

Білоцерківським міським відділення
НАСК «Оранта»24.07.2006р. затверджено страховий акт №33 та  відповідно до якого (за розрахунком, що
додається) сума прямих збитків в наслідок пошкодження автотранспортного засобу
марки IVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1становить 20 709,63 грн., сума страхового
відшкодування -14355,13 грн., безумовна франшиза 6354,50 грн.,; в наслідок
пошкодження напівпричепу фургон - Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 -11811,24
грн., сума страхового відшкодування - 9033,74 грн., безумовна франшиза -
2777,50 грн.

04.08.2006 року Білоцерківське
відділення АБ «Банк регіонального розвитку»направило лист начальнику
Білоцерківського міського відділення НАСК «Оранта», в якому надало згоду на
виплату страхового відшкодування власнику автотранспортного засобу ОСОБА_1за
пошкоджений автотранспортний засіб марки IVECO, д.н.з. НОМЕР_1та напівпричіп
фургон -Е марки BARTOLETTI д.н.з. НОМЕР_2згідно договору добровільного
страхування транспортних засобів № 25 від 08.11.2005 року.

В листі № 223 від 07.09.2006 року
Білоцерківське міське відділення НАСК «Оранта»повідомило Позивача про відмову у
виплаті страхового відшкодування, мотивуючи її тим, що водій ОСОБА_3 керував
автотранспортним засобом у відсутності його власника. Таке рішення Відповідач
обґрунтовував підпунктом 2 пункту 5.2.3 Правил страхування транспортних засобів
№ 100, відповідно до яких не вважається страховим випадком факт заподіяння
шкоди застрахованому транспортному засобу внаслідок керування застрахованим
транспортним засобом особою, яка не мала законних підстав керувати
застрахованим транспортним засобом відповідно до чинного законодавства.

Згідно із положеннями ст. 991 ЦК
України та ст. 26 Закону України «Про страхування»підставами для відмови
страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір
страхування, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником-громадянином
або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного
злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;
одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового
страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасне повідомлення страхувальником
без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення
страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
наявності інших підстав, встановлених законом.

При цьому, як зазначено в ч. 2 ст.
26 та ч. 9 ст. 991 зазначених вище актів, умовами договору страхування можуть
бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо
це не суперечить Закону.

Відповідно до положень ст. 16
Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу
працівників міліції, передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші
документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також
дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж. Згідно п. 2.1. Правил
дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
зокрема, а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної
категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на
транспортний, а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім
того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи
тимчасовий реєстраційний талон; г) у встановлених законодавством випадках
дорожній лист і документи на вантаж, що перевозиться; на маршрутних
транспортних засобах додатково - схему маршруту та розклад руху; на
транспортних засобах, що здійснюють перевезення великогабаритних чи
великовагових вантажів, - дозвіл на рух; на транспортних засобах, що здійснюють
перевезення небезпечних вантажів, - технічні умови на перевезення, свідоцтво
про допуск водія і допуск транспортного засобу до перевезення небезпечного
вантажу та дозвіл на дорожнє перевезення. Відповідно до п. 2.2. Правил, власник
транспортного засобу, а також особа, яка має тимчасовий реєстраційний талон,
можуть передавати у своїй присутності керування транспортним засобом іншій особі,
що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної
категорії, а також особі, яка навчається водінню транспортним засобом
відповідно до вимог цих Правил.

Керування транспортними засобами
особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування
транспортним засобом особі, яка не має права керування, керування транспортними
засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для
перевірки посвідчення, реєстраційних та інших документів, що підтверджують
право на керування чи розпорядження транспортним засобом, дорожнього
(маршрутного) листа та документів на вантаж, що перевозиться (крім власників
транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних
цілях), талона про проходження державного технічного огляду, тягнуть за собою
адміністративну відповідальність (адімістративне стягнення) відповідно до ст.
126 КпАП України. Відповідно до ст. 254 КпАП про вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або
представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до підпункту 2 п. 21 ч.
1 ст. 11 закону України «Про міліцію»N 565-XII від 20.12.1990 року міліції для
виконання покладених на неї обов'язків надається право: організовувати при
необхідності медичний огляд водіїв, затримувати, відстороняти від керування
транспортними засобами осіб, які перебувають у стані сп'яніння, а також тих,
які не мають документів на право керування або користування транспортними
засобами, позбавляти водіїв у передбачених законодавством випадках права
керування транспортними засобами. Крім того, відповідно до п. 12.12.6.
Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх
справ N 1111 від 13.11.2006 року, при порушенні учасником дорожнього руху
Правил дорожнього руху працівник ДПС складає протокол, а також здійснює
перевірку водія (у разі потреби та наявності достатніх підстав - також
пасажирів) і транспортного засобу за наявними інформаційними базами даних.
Відповідно до п. 12.12.13. Інструкції за всіма виявленими порушеннями Правил
дорожнього руху складається протокол про адміністративне правопорушення.

Як свідчать матеріали справи,
09.06.06 року відносно водія автотранспортного засобу марки IVЕСО, д.н.з.
НОМЕР_1ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії
АК № 0095855 за порушення п.12.2, 12.3 ПДР. Відповідно до змісту протоколу,
факту порушення п. 2.1., 2.2. ПДР (відсутність законних підстав на керування
автотранспортним засобом) гр. ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України
«Про страхування», відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено
страхувальником у судовому порядку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 вказаного Кодексу передбачено,
що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не вказано договором або законом.

Отже, доводи відповідача щодо
відсутності у водія права на керування застрахованим транспортним засобом не
підтверджується допустимими доказами, ґрунтується на власних припущеннях, а за
таких обставин, відмова у здійсненні страхового відшкодування є безпідставною.

Щодо суми відшкодування, суд
виходить з наступного.

Як зазначено вище, Білоцерківським
міським відділення НАСК «Оранта»24.07.2006р. затверджено страховий акт №33
та  відповідно до якого (за розрахунком,
що додається) сума прямих збитків в наслідок пошкодження автотранспортного
засобу марки IVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1становить 20 709,63 грн., сума страхового
відшкодування -14355,13 грн., безумовна франшиза 6354,50 грн.,; в наслідок
пошкодження напівпричепу фургон - Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 -11811,24
грн., сума страхового відшкодування -9033,74 грн., безумовна франшиза - 2777,50
грн.

Проте, визначена відповідачем сума
страхового відшкодування, у виплаті якої позивачу було відмовлено, визначена
неправильно, без врахування умов договору. Зокрема, відповідно до умов додатку
№1 до договору, що узгоджений між сторонами, сторони визначили франшизу за
ризиками «ДТП»в розмірі 5,00 грн. При розрахунку, що здійснений відповідачем,
застосовано розмір франшизи, що не передбачений умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України
«Про страхування»франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування. Отже визначена сума майновий збитків, що
визначена експертом підлягає зменшенню відповідно до розмірів по
автотранспортному засобу марки IVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1- 20 704,63 грн., а
напівпричепу фургон - Е марки ВАRТОLЕТТІ д.н.з. НОМЕР_2 - 11806,24 грн.

З огляду на наведене, сума
страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача становить
32 510,87 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до
ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В
:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати зіткнення застрахованого
автотранспортного засобу марки IVECO, д.н.з. НОМЕР_1та напівпричіп фургон -Е
марки BARTOLETTI д.н.з. НОМЕР_2, який належить Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, що стався 09.06.2006р. на 96 км.
автодороги Київ-Одеса, страховим випадком.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної страхової компанії «Оранта»(01032, м. Київ, вул.
Жилянська, 75, )  на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1
код НОМЕР_3) 32 510,87 грн. страхового відшкодування, 325,11 грн. витрат по
сплаті державного мита та 118 грн. витрат по сплаті послуг на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

Суддя
Є.П. Євграфова