ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08

Справа №2/39-08.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Виробничо-технічне підприємство «Укренергочормет», м. Харків

До відповідача: Спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Суми

про стягнення 141174 грн. 72 коп.

Суддя Соп’яненко О.Ю.

При секретарі судового засідання Журбенко Р.В.

За участю представників:

позивача – Ольшанський В.В.

відповідача – Шелегеда О.І.

В судовому засіданні 11.02.2008 р. оголошувалася перерва до 12-40 год. 13.03.2008 р.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення строку поставки товару за договором № 10-10/2007 від 09.02.2007 р. у розмірі 141174 грн. 72 коп., а також витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 11.02.2008 р. № 75-Юр, в якому проти позову заперечує і просить відмовити у його задоволенні.

Позивач подав додаткові пояснення, відповідно до яких вважає застосування до відповідача пені в сумі 141174 грн. 72 коп. за 40 днів прострочення поставки продукції, а також стягнення судових витрат правомірним та повністю обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

09.02.2007 р. між сторонами по справі був укладений договір № 10-10/2007, відповідно до п. 1.1 якого продавець (відповідач) зобов‘язується поставити, а покупець (позивач) – прийняти та оплатити продукцію згідно Специфікації (Додаток № 1), яка є невід‘ємною частиною даного договору. В Специфікації зазначається найменування, кількість, вага, ціна та строк поставки продукції.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов‘язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов‘язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов‘язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту, що звичайно ставляться.

Оплата за продукцію покупцем відповідно до п. 3.1 договору здійснюється наступним чином: передоплата в розмірі 50% від загальної суми договору згідно графіку, наведеного в п.п. 3.1.1 договору; 50% від суми договору, що залишилися, сплачуються на протязі 10-ти календарних днів від дати письмового (факс) повідомлення про готовність продукції до відгрузки.

На виконання своїх зобов‘язань за договором позивач платіжними дорученнями № 639 від 20.02.2007 р., № 840 від 19.03.2007 р., № 1086 від 17.04.2007 р., № 230 від 17.05.2007 р., № 332 від 18.06.2007 р. та № 344 від 21.06.2007 р. перерахував відповідачу 1764684 грн. Крім того, за власною ініціативою позивач перерахував відповідачу 882342 грн. авансу платіжними дорученнями № 397 від 18.07.2007 р., № 2201 від 17.08.2007 р. та № 514 від 20.09.2007 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з урахуванням визначеного п. 1.1 договору та Специфікаціями № 1, № 2 строку поставки, відповідач мав поставити всю продукцію позивачеві на протязі 240 днів з моменту отримання першої авансової оплати, тобто в строк до 19.10.2007 р. Відповідач лише листом № 02/01-3410 від 23.11.2007 р. повідомив про остаточну дату поставки продукції - 29.11.2007 р. та необхідність провести розрахунок. Прострочення відповідачем поставки товару за договором склало 40 днів. Згідно п. 4.6 договору у випадку порушення строків поставки продукції згідно п. 1.4 договору, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочення поставки. Станом на 29.11.2007 р. (дата готовності продукції до відгрузки) пеня за порушення строків поставки склала 141174 грн. 72 коп.

Порушення зобов‘язання відповідно до ст. 218 ГК України є підставою застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ст. 193 ГК України).

Частиною 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов‘язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов‘язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 1.4 договору від 09.02.2007 р. передбачено, що строк поставки визначається у відповідності зі строками , що обумовлені у Специфікації, але не пізніше, ніж на протязі 3-х днів з моменту отримання остаточної оплати. Застосування штрафних санкцій, узгоджених сторонами у п. 4.6 договору, пов‘язується саме з порушенням передбачених п. 1.4 договору строків.

Остаточна оплата позивачем була проведена 03.12.2007 р., а продукція готова до відгрузки – 29.11.2007 р.

Таким чином, відповідачем не порушений передбачений п. 1.4 договору строк поставки, у зв’язку з чим вимога позивача про стягнення пені за порушення відповідачем строку поставки товару на 40 днів є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову – відмовити.

СУДДЯ СОП‘ЯНЕНКО О. Ю.

Повний текст рішення підписаний 18.03.2008 р.