ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 р.

№ 33/196-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В., розглянувши касаційну скаргу Холодногірської виправної колонії №18 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області,

за участю представників сторін: позивача –

відповідача –Ткаченко В.І., Адельянова В.К.,

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року у справі за позовом Холодногірської виправної колонії №18 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області до Комунального підприємства "Виробничо-технічне підприємство "Вода" про зобов’язання укласти угоду,

встановив:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 серпня 2007 року (суддя Савченко А.А.) позов задоволений частково. Визнано додаткову угоду №3 від 29 січня 2007 року до договору на відпуск і споживання води №1120 від 01.12.2004 року укладеною в редакції, запропонованій позивачем, за винятком п.5 та п.9 додаткової угоди; з тексту додаткової угоди виключений п.5; з тексу п.9 додаткової угоди виключити наступні слова "набирає чинності з дати її підписання". Викласти п.9 додаткової угоди в наступній редакції: "Ця додаткова угода має для сторін юридичну силу договору і діє протягом строку дії договору". В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року рішення суду скасоване та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вказану постанову суду, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як правильно встановлено судом, 1 грудня 2004 року між сторонами у справі був укладений договір №1120 на відпуск і споживання води.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просив внести зміни та доповнення до вказаного договору в формі укладення додаткової угоди №3 до цього договору, зважаючи на те, що нарахування вартості послуг відповідача, передбачених цим договором (п.4.1 розділу 4) доцільно диференціювати в залежності від особливостей його діяльності, і насамперед відокремленням встановлених Харківською міською радою тарифів на водоспоживання по трьом категоріям (населення, бюджетні установи, інші споживачі) відносно осіб, які за вироками судів відбувають кримінальні покарання у місцях позбавлення (обмеження) волі.

Згідно ч.2 ст.652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Апеляційний господарський суд, повно, всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність умов, за яких, на вимогу заінтересованої особи можливе внесення змін до договору.

При цьому, суд виходив з того, що запропоновані позивачем зміни та доповнення до укладеного з відповідачем договору не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України. Особи, які відбувають покарання у місцях, визначених у встановленому порядку, мають особливий статус (як спецконтингенту), їх права та обов'язки встановлені відповідними підзаконними (нормативними) актами, прийнятими уповноваженими державою органами. Вони не можуть бути суб'єктами цивільно-правових відносин стосовно кількості та вартості житлово-побутових послуг, які позивач повинен їм надавати в силу специфіки своєї діяльності.

Є обгрунтованими посилання відповідача на те, що він надає послуги юридичній особі, без врахування особливостей її діяльності, за тарифами, визначеними в установленому законодавством порядку. Взаємовідносини позивача з особами, які відбувають покарання на території, закріпленої за позивачем та яким надаються відповідні послуги по їх утриманню, підлягають врегулюванню в законодавчому порядку.

Наведені в постанові висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для її зміни не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115,1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Холодногірської виправної колонії №18 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області –без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко