ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 січня 2008 р.

№ 2-28/1659.2-2007 (2-24/1801.1-2006)

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

судді Палій В.М.,

судді Харченка В.М.,

розглянувши

касаційну скаргу Сакського міжрайонного управління водного господарства Державного комітету України по водному господарству

на постанову від 26.09.2007р. Севастопольського апеляційного господарського суду та рішення від 19.06.2007р. господарського суду Автономної Республіки Крим

у справі №2-28/1659.2-2007

господарського суду Автономної Республіки Кримі

за позовом Сакського міжрайонного управління водного

господарства Державного комітету України по водному господарству

до Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Сімферополя"

про стягнення 456 000грн.

в с т а н о в и л а :

Сакське міжрайонне управління водного господарства Державного комітету України по водному господарству звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.06.2007р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.09.2007р., прийняті у справі №2-28/1659.2-2007.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржнику з таких підстав.

Відповідно до ст.1111 ГПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні. Докази виконання вимог зазначеної норми додаються до касаційної скарги в силу ч.4 ст.111 ГПК України.

Скаржником в якості доказів направлення копії касаційної скарги та додатних до неї документів відповідачу до касаційної скарги додана незасвідчена ксерокопія повідомлення про вручення, яка не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки не відповідає встановленим вимогам.

Так, згідно ст.36 ГПК України, письмові докази –документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. При цьому, оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Крім того, відповідно до п.4 ст.111 ГПК України, до касаційної скарги додаються також докази сплати державного мита.

Державне мито сплачується в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, що визначено ст.46 ГПК України. При цьому, відповідно до ст.45 ГПК України, позовні заяви і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Розмір державного мита визначений Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а порядок сплати –Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. №15.

За змістом ст.2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, одним з об’єктів справляння державного мита є касаційна скарга на рішення та постанови суду.

Розмір ставок державного мита визначений ст.3 вказаного Декрету. Зокрема, відповідно до підпункту “г” п.2 вказаної норми, ставка державного мита з касаційних скарг на рішення та постанови встановлена у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Так, в силу підпункту “а” п.2 ст.3 Декрету, з позовних заяв майнового характеру ставка державного мита встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.09.2007р., яка оскаржується в касаційному порядку, залишено без змін рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.06.2007р. Відповідно до рішення суду першої інстанції відмовлено у задоволенні позову щодо стягнення 387 600грн. Зазначені судові акти оскаржуються скаржником у повному обсязі.

Так, у поданій касаційній скарзі, Сакське міжрайонне управління водного господарства Державного комітету України по водному господарству просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.09.2007р. та прийняти нове рішення, яким стягнути на його користь з відповідача у справі 387 600грн.

Таким чином, касаційна скарга підлягала оплаті державним митом у розмірі 1938грн. (387 600/100*1/100*50).

Разом з тим, до касаційної скарги скаржником додане платіжне доручення №932 від 12.10.2007р., відповідно до якого до державного бюджету сплачено державне мито у сумі 750грн., тобто менше ніж встановлено. Доказів доплати державного мита скаржником не надано.

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

Після усунення допущених порушень, скаржник, має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.86, пп.3,4 ст.1113 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сакського міжрайонного управління водного господарства Державного комітету України по водному господарству на рішення господарського суду автономної Республіки Крим від 19.06.2007р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.09.2007р. у справі №2-28/1659.1-2007 та додані до неї документи повернути.

Головуючий суддя М.В.Кузьменко Суддя В.М.Палій

Суддя В.М.Харченко