ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 26/616

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Державного підприємства "Дельта-Лоцман"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р.

та рішення

господарського суду м. Києва від 04.01.2006р.

у справі

№26/616

за позовом

Державного підприємства "Дельта-Лоцман"

до

Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія "Дженералі-Гарант"

треті особи:

1)          Відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Лиман"

2)          Товариство з обмеженою відповідальністю "Цепелін-Україна"

про

стягнення 551452,07грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Миронюк К.Г., дов. №1682 від 26.09.2006р.;

від відповідача: Ястреб Д.А., дов. №3513-1/14 від 19.11.2007р.;

від третьої особи 1: Стамат Є.Г. - дир., Кузовлєва С.М., дов. №4-232 від 20.03.2006р.;

від третьої особи2: Галух О.Ф., дов. б/н від 18.12.2007р.;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005р. Державне підприємство "Дельта-Лоцман" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія "Гарант-Авто", за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних позовних вимог: Відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Лиман", про стягнення з відповідача на користь позивача 551452,07грн. - суми збитків, що настали внаслідок страхового випадку на лоцманському катері "Гард" у вересні 2004р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.01.2006р. у справі №26/616 (суддя Пінчук В.І.) в позові відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2006р. у справі №26/616 залучено для участі у даній справі у якості третьої особи без самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цепелін-Україна".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. у справі №26/616 (колегія суддів у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Верховця А.А., Тищенко А.І.) апеляційні скарги Державного підприємства "Дельта-лоцман" та Відкритого акціонерного товариства "Суднобудівний завод "Лиман" залишені без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 04.01.2006р. у справі №26/616 - без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Державне підприємство "Дельта-Лоцман" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 04.01.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. скасувати, а справу передати на новий розгляд.

У відзиві на касаційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Лиман" повністю заперечує підстави скасування постанови апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, 21.07.2004р. між ВАТ Українська страхова компанія "Гарант-Авто" в особі Миколаївської обласної дирекції - страховиком та ДП "Дельта-лоцман" страхувальником був укладений договір страхування засобів водного транспорту (КАСКО) №0083909, за яким було застраховане лоцманське судно "Гард".

Договором страхування сторони визначили страхову суму в розмірі 3559687,02грн.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 10.08.2004р. позивач сплатив відповідачу страхову премію в розмірі 32037,18грн. згідно платіжного доручення №5484.

Місцевий та апеляційний господарські суди зазначили, що 09.09.2004р. при виконанні завдань, пов'язаних з будівництвом ГСХ "Дунай-Чорне море" в районі міста Вилкове, на лоцманському катері "Гард" вийшли з ладу два двигуна, внаслідок чого зазначене судно було виведене з експлуатації, однак про цю подію, позивач повідомив відповідача лише 07.02.2005р.

При цьому, твердження позивача в обґрунтування несвоєчасного повідомлення відповідача внаслідок міркувань позивача, що усунення виявленої поломки не потягне за собою значних витрат і тільки після того, як двигуни були розібрані і виявилися дефекти, йому стало відомо про настання збитків внаслідок страхового випадку, суд апеляційної інстанції правильно визнав безпідставними, мотивуючи свій висновок тим, що вже 02.11.2004р. ТОВ "Цепелін-Україна" повідомило листом позивача, що внаслідок проведення дефектації двигунів цього судна необхідно використати запасні частини на суму приблизно 340000грн., що перевищує розмір франшизи за договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до абз.1, 4 п.14.2 договору страхування страхувальник зобов'язаний надати страховику інформацію про всі відомі йому обставини у відношенні до заявленого на страхування судна і, в подальшому, інформувати про всі зміни ступеня застрахованого ризику, сповісти страховика про настання збитків, як тільки дізнається чи повинен дізнатись про таку подію і до проведення сюрверського огляду.

Відповідно до п.12.1 Правил страхування водного транспорту ВАТ СК "АВЕСТ-Класік" (Правила) страховик має право призначити сюрвейера на свій розсуд.

Суди при розгляді даної справи правильно врахували наведені вимоги договору страхування та Правил та дійшли вірного висновку про порушення позивачем вказаних договірних обов’язків внаслідок неповідомлення відповідача під час укладання договору страхування про наявність існуючих ще до його укладання дефектів в роботі обладнання лоцманського катеру "Гард" при його будівництві і введенні в експлуатацію, що є суттєвою інформацією і відноситься до об'єкту страхування, а також щодо несвоєчасного сповіщення відповідача про зміни в ступені застрахованого ризику, зокрема: неповідомлення про вихід з ладу двох двигунів; неповідомлення про проведення ремонтів двигунів та заміни окремих частин двигуна; неповідомлення про заміну зламаних двигунів новими, щодо позбавлення відповідача можливості здійснити огляд двигунів та, як наслідок, встановити дійсні причини поломки.

Враховуючи вимоги абз.2 п.14.3 договору страхування, згідно якого страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку невиконання страховиком обов'язків, обумовлених в даному Полісі та Правилах страхування, суди дійшли вірного висновку про обґрунтованість відмови відповідачем позивачу у виплаті страхового відшкодування у розмірі 551452,07грн. згідно страхового акту від 29.03.2005р. внаслідок порушення позивачем покладених на нього обов'язків за договором страхування.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд правильно визнав безпідставними й посилання позивача на акт приймання судна, акт первісного огляду лоцманського судна "Гард" від 08.01.2004р. та свідоцтво про придатність ГТС до експлуатації від 08.01.2004р. як доказ відсутності відхилень від проектних норм, зазначивши, що 05.04.2004р. було прийнято рішення про зміну рейтингу двигунів згідно листа ВАТ "Суднобудівний завод "Лиман" від 22.12.2004р. №4-1417.

В п.5 договору страхування перераховані випадки, при настанні яких здійснюється виплата страхового відшкодування, "гибель и повреждение корпуса и механизмов судна; спасание и расходы по спасанию".

Згідно п.6.3.1 Правил страховим випадком є загибель чи пошкодження застрахованого об'єкту, викликане прихованим недоліком машини чи корпусу судна.

При цьому, судом апеляційної інстанції з врахуванням вимог п.6.1 Правил страхування водного транспорту по полісам страхування, укладеним відповідно до вказаних правил, згідно якого в межах страхової суми відшкодовуються збитки, які настали внаслідок страхових випадків, обумовлених випадковістю та небезпекою мореплавання, а також іншими причинами раптового та не передбачуваного характеру, вірно зазначено, що пошкодження двигунів застрахованого судна "Гард" не відноситься до страхового випадку, оскільки при виготовлені двигунів, по узгодженню із позивачем було допущено відхилення від проектних показників водотоннажності судна більш ніж на 10%, при цьому міцність двигунів була залишена проектною, що зробило їх ураженими до любої незначної нештатної ситуації в експлуатації.

Крім того судом на підставі аварійного сертифікату Центру морських та берегових досліджень і консалтингу від 23.03.2005р. встановлено, що при проектуванні приймальні повітроводи машинного відділення були розміщенні з зовнішньої сторони внаслідок чого навіть при незначному коливанні моря та силі вітру створюванні бризки засмоктувались в приймальні повітря патрубки двигунів і володіння усіма руйнівними агресивними характеристиками морської води, відкладались у вигляді соляних відкладень на всмоктуючих клапанах, лопатках турбонагнітателів.

Зазначивши про обізнаність позивача щодо збоїв у системі охолодження та відхилення від проектних норм, узгоджених з позивачем, що стали основним чинником виходу з ладу двигунів, суд апеляційної інстанції вірно відхилив як такі, що не відповідають обставинам справи твердження позивача, що ці недоліки є прихованими, оскільки приховані недоліки відповідно до ст.853 ЦК України це недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі прийняття виконаної роботи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду, що внаслідок: відсутності можливості отримання висновку судового експерта щодо причин виходу з ладу двигунів, які для усунення поломки були розібрані до повідомлення відповідача про настання страхового випадку; вжиття судом апеляційної інстанції, при цьому, усіх необхідних заходів для проведення судової експертизи у даній справі; наявності порушення позивачем умов абз.1, 4 п.14.2 договору страхування від 21.07.2004р., що виключає відповідальність відповідача; на підставі наявних матеріалів справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 04.01.2006р. відсутні, а тому касаційна скарга Державного підприємства "Дельта-Лоцман" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Державним підприємством "Дельта-Лоцман" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції згідно ст.ст. 1115, 1117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Дельта-Лоцман" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 04.01.2006р. у справі №26/616 залишити без змін.

Головуючий суддя

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук