ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.08 Справа № 4/2431-22/400

за позовною заявою ТзОВ „ТПК „Омега-Автопоставка”, смт.Васищеве, Харківська область

до відповідача-1 ТзОВ „Южавтотранс”, м.Харків

до відповідача-2 ТзОВ „Кадет”, м.Львів

про стягнення 24343,97 грн.

Суддя М.Желік

Представники

Від позивача: Почигайло І.В. (довіреність № 168 від 31.01.2008р.)

Від відповідача-1: не з’явився

Від відповідача-2: Козій Ю.В. (довіреність №юр-2 від 12.03.2007р.)

Суть спору: На розгляд господарського суду Харківської області поступила позовна заява ТзОВ „ТПК „Омега-автопоставка” до ТзОВ „Южавтотранс” та до ТзОВ „Кадет” про стягнення 23843,97 грн. збитків та 500,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.08.2006р. по справі № 18/09-06 позов частково задоволено, присуджено до стягнення на користь ТзОВ „ТПК „Омега-автопоставка” з ТзОВ „Южавтотранс” 100,00 грн. штрафу, з ТзОВ „Кадет” 23731,05 грн. збитків та 400,00 грн. штрафу. Судові витрати покладено на відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. рішення господарського суду Харківської області від 29.08.2006р. скасовано у зв'язку з порушенням норм процесуального права, а саме рішення прийнято господарським судом з порушення правил територіальної підсудності, справу передано на розгляд до господарського суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 13.11.2006р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.11.2006р. В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 11.01.2007р.

28.11.2006р. на адресу господарського суду Харківської області поступила касаційна скарга ТзОВ „ТПК „Омега-Автопоставка” на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. у зв'язку чим, ухвалою господарського суду Львівської області від 02.01.2007р. провадження у справі зупинено, справу направлено до Вищого господарського суду України. Вищим господарським судом України постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2006р. залишено без змін.

Ухвалою суду від 07.05.2007р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 25.05.2007р. В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 08.06.2007р. В судовому засіданні 08.06.2007р. оголошено перерву до 13.06.2007р.

За клопотанням відповідача-2, ухвалою суду від 13.06.2007р., залишеною без змін Львівським апеляційним господарським судом, провадження у справі зупинено до набрання вироком Чутівського районного суду Полтавської області законної сили. Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою від 11.01.2008р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.01.2008р. В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 12.02.2008р. 28.02.2008р.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, уточненні позовних вимог від 13.06.2007р. та уточненні позовних вимог від 12.02.2008р. Позов мотивовано пошкодженням товару при перевезенні його відповідно до укладеного між позивачем та ТзОВ "Южавтотранс" договору № 13-Н від 03.01.2005р. на транспортно експедиційне обслуговування. Наполягає на стягненні з ТзОВ "Южавтотранс" 500,00 грн. штрафу за порушення строків виконання зобов'язання та на стягненні з ТзОВ "Кадет", як з безпосереднього перевізника 23731,00 грн. збитків, завданих пошкодженням вантажу при перевезенні та 752,98 грн. витрат на відрядження працівника відповідача.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Ствердив, що ТзОВ "Южавтотранс" виступило лише організатором здійснення перевезення, його вина в нанесенні збитків відсутня, що підтверджено вироком Чутівського районного суду Полтавської області, тому позовні вимоги підлягають задоволенню за рахунок безпосереднього перевізника - ТзОВ "Кадет".

Представник відповідача-2 в процесі розгляду справи, проти позову не заперечував, заявляв клопотання про зупинення провадження у справі до набрання вироком Чутівського районного суду Полтавської області законної сили, яке судом задоволено. Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі та поновлення провадження у справі жодних заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем-2 надано не було.

Заслухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

03.01.2005р. між ТзОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" (надалі позивач) та ТзОВ "Южавтотранс" (надалі відповідач-1) укладено договір № 13-Н на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом на території України, відповідно до якого відповідач, як експедитор зобов'язався виконати або організувати виконання послуг з перевезення вантажів позивача автомобільним транспортом.

Відповідно до п.2.1 клієнт (позивач) за 24 години до дати запланованого завантаження подає експедитору (відповідачу) заявку, що є додатком до договору і є його невід’ємною частиною.

На виконання умов договору позивачем подана, відповідачем прийнята заявка № ХВ-0002990 від 12.08.2005р., згідно якої відповідач-1 прийняв на себе зобов'язання організувати перевезення запчастин за маршрутом смт.Висщеве, Харківська область - м.Львів. Відповідно до умов перевезення зазначених у заявці, 13.08.2005р. о 12 год 00 хв. автомобіль повинен бути поданий під завантаження, 15.0.2005р. о 10 год. 00 хв. - відповідно під вивантаження.

Згідно договору на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом № 13/5 від 13.05.205р., укладеного між ТзОВ "Южавтотранс" та ТзОВ "Кадет" (надалі відповідач-2), ТзОВ "Южавтотранс" подано, ТзОВ "Кадет" прийнято до виконання заявку № ЮЖ-0001340 від 12.08.2005р., на виконання якої ТзОВ "Кадет" 13.08.2005р. в 10 год.00 хв. подав автомобіль під завантаження позивачу, 17.08.2005р. в 10 год. 00 хв. автомобіль прибув під вивантаження, тобто з порушенням терміну в дві доби.

Згідно п.6.1 договору № 13-Н від 03.01.2005р. передбачено, що за порушення строків виконання заявки, підписаної обома сторонами, винна сторона сплачує штраф у розмірі 250,00 грн. за кожну добу прострочення, але не більше 1000 грн. за порушення строків виконання кожної конкретної заявки.

Враховуючи, ту обставину, що автомобіль прибув під розвантаження із запізненням на дві доби, яка не заперечується відповідачами, вимога позивача про стягнення з відповідача-1 штрафу у розмірі 500,00 грн. за порушення умов договору є правомірною.

При вивантаженні товару вантажоотримувачем виявлено розходження за кількістю та якістю товару, про що зроблено відмітку у товарно-транспортній накладній серії ХВ № 0002433 від 2005 року та складено акт № 1 від 17.08.2005р. за участю представників позивача, відповідача-2 та вантажоотримувача. Вартість пошкодженого та втраченого товару у відповідності до даного акту становить 23843,97 грн.

Пошкодження вантажу сталось в наслідок скоєння ДТП працівником ТзОВ "Кадет", вина якого у скоєні ДТП встановлена Чутівським районним судом Полтавської області.

Позивач вважає вищенаведене порушенням відповідачами договірних зобов'язань, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, які підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача-2 збитків в сумі 23731,00 грн.

Згідно п.1 ст.509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають наслідки, передбачені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Аналізуючи, вимоги позивача вбачається, що позивач вважає підставою виникнення прав та обов'язків між ним та відповідачами, у зв'язку з порушенням яких, йому завдано збитки, саме договірні правовідносини. Однак, договірні зобов'язання перед позивачем існують лише у відповідача-1, які виникли на підставі договору № 13-Н від 03.01.2005р.

Зокрема, у відповідності до п.3.1.2 даного договору № 13-Н від 03.01.2005р. експедитор (відповідач-1) несе повну матеріальну відповідальність за збереження (цілісність) вантажу і пломб вантажовідправника від моменту завантаження до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу. Відповідно до п.3.1.4 договору у випадку псування або втрати вантажу експедитор повинен відшкодувати повну вартість зіпсованого або втраченого (або те й інше) вантажу.

Договірні правовідносини між позивачем та відповідачем-2, які могли б стати підставою для стягнення з останнього збитків за неналежне виконання договірного зобов'язання, відсутні, що не заперечувалось сторонами.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Також, позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача-2 понесених витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме витрати по відрядженню до господарського суду представника позивача в розмірі 752,98 грн., які позивач розцінює як судові витрати в розумінні ст.44 ГПК України. Дана вимога не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

У відповідності до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат , пов’язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 Роз’яснення ВАСУ від 04.03.1998р. №02-5/78 “Про деякі питання практики застосування розділу VІ Арбітражного процесуального кодексу України” до інших судових витрат в розумінні ст.44 ГПК України відносяться суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (ст.30 ГПК України); за проведення огляду і дослідження доказів у місці їх знаходження (ст.39 ГПК України), витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Отже витрати на відрядження до господарського суду представника позивача не відносяться до судових витрат і не можуть бути покладені при задоволенні позову на відповідача у відповідності до ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача-1 штрафу в розмірі 500 грн., в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст.49 ГПК України судові витрати по розгляду спору покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22,43,49,75,82,84,85,115-117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ТзОВ "Южавтотранс", м.Харків на користь ТзОВ "ТПК "Омега-Автопоставка", смт.Васищеве Харківська область 500,00 грн. штрафу, 4,87 грн. державного мита та 2,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

3.          Наказ видати згідно із ст. 116 ГПК України.

4.          В частині стягнення з ТзОВ "Кадет" 23731,00 грн. збитків та 752,98 грн. витрат на відрядження представника позивача відмовити.

Суддя                                                                                           Желік М.Б.