ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2008

Справа
№2-7/15019-2007

За
позовом Торгівельно-господарської асоціації «Атланта» (96500, м. Саки, вул.
Сімферопольська, 6А, ідентифікаційний код 22248367)

До
відповідача  Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про
розірвання договору та стягнення 4912,00 грн.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача - Бурлак В. М., предст., дов. №103 від 01.11.2007 р.

Від
відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Торгівельно-господарська
асоціація «Атланта» звернулася до Господарського суду АР Крим з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про розірвання укладеного між
сторонами договору про надання послуг від 14.09.2004 р. та стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 4912,00 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що згідно з умовами договору від 14.09.2004 р. за
рахунок коштів відповідача здійснювалося переобладнання торгових прилавків у
торгові кіоски та була досягнута попередня згода щодо передачі торгового місця
в оренду. Позивач зазначив, що після завершення робіт по переобладнанню СПД
ОСОБА_1 без укладання відповідного договору був самовільно зайнятий торговий
кіоск №14, орендна плата за який сплачується відповідачем несвоєчасно та не в
повному обсязі, у зв'язку з чим позивач просить розірвати договір від
14.09.2004 р. та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4912,00 грн.

У
судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій Торгівельно-господарська асоціація «Атланта» відмовилася від
позовних вимог в частини розірвання спірного договору та просить стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 4912,00 грн. Вказана заява прийнята судом
до розгляду.

Відповідач
у судове засідання тричі не з'явився, відзив на позов не надав, про причини
неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований
належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею
77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд
справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,
підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст.
75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд
справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши
представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача суд

ВСТАНОВИВ :

Торгівельно-господарській
асоціації «Атланта» належить на праві постійного користування земельна ділянка
площею 0,2560 га для організації торгівлі та відпочинку населення, про що
свідчить державний акт про право постійного користування земельною ділянкою
серії ІІ_КМ №003358.

Рішенням
виконавчого комітету Сакської міської ради №362 від 23.07.2004 р.
Торгівельно-господарській асоціації «Атланта» був наданий дозвіл на
переобладнання торгових рядів у торгові павільйони в межах території ринку,
розташованого по вул. Сімферопольській, 6а в м. Саки.

Рішенням
ГС АР Крим від 30.10.2007 р. у справі №2-29/9218-2007, залишеним без змін
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.12.2007
р., було встановлено, що 01.12.2002р. на загальних зборах Торгово -
господарської асоціації “Атланта”було прийняте рішення про притягнення грошових
коштів підприємців, що здійснюють торгівлю на вказаній земельній ділянці, для
використання їх на переобладнання торгових рядів в павільйони в якості
фінансової допомоги з подальшим поверненням їх з суми орендної плати. Також
було прийнято рішення про надання пільг з надання безвідсоткової фінансової
допомоги підприємцям, у виді права оренди знов побудованого павільйону строком
на 10 років.

14.09.2004р. між позивачем та
відповідачем, був укладений договір про надання послуг на вище вказаних умовах.

Суд встановив, що після оформлення
документації на вказаний об'єкт нерухомості, відповідачу було запропоновано
укласти договір оренди нового кіоску на уточнених правових умовах, однак
останній відмовився від укладення договору оренди.

Таким чином, відповідач не використав
свого першочергового права на оренду кіоску, та відповідно користується їм без
достатніх правових підстав. Крім того, користуючись спірним кіоском, відповідач
без правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку, яка
знаходиться у постійному користуванні позивача.

Зазначеним судовим рішенням були
усунуті перешкоди, які чинить фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Торгово
-господарській асоціації “Атланта у користуванні земельною ділянкою площею 4,4
кв. м., яка розташована під незавершеним будівництвом торговим кіоском №14 в
літері А павільйон №3 кв.54 за адресою: м. Саки, вул. Сімферопольська,6А,
шляхом зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку
ділянкою площею 4,4 кв. м., яка розташована під незавершеним будівництвом
торговим кіоском №14 в літері А павільйон №3 кв.54 за адресою: м. Саки, вул.
Сімферопольська, 6А. Крім того, суд також зобов'язав фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 звільнити торговий кіоск №14, розташований за адресою: м. Саки, вул.
Сімферопольська, 6А в літері “А” павільйону №3 кварталу 54.

Згідно зі статтею 35 Господарського
процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду
(іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

У той же час, матеріали справи
свідчать, що під час незаконного займання відповідачем торгового кіоском №14
ним несвоєчасно сплачувалася орендна плата, що призвело до виникнення
заборгованості  у сумі 4912,00 грн. та
стало приводом для звернення Торгівельно-господарської асоціації «Атланта» до
суду з позовом про стягнення її в примусовому порядку.

З цього приводу суд вважає за
необхідне повідомити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання
з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно
з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно
до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій
осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини
(п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Ч. 1
ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин
може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка
сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2
ст. 205 Цивільного кодексу України).

Усно
можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми
має наслідком їх недійсність (ч. 1 ст. 206 Цивільного кодексу України).

Отже,
з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що під час займання
відповідачем торгового місця №14 між сторонами у справі був фактично укладений
усний правочин, що не суперечить положенням чинного законодавства України.
Відповідно, у відповідача виник обов'язок щодо сплати орендної плати.

Матеріали
справи свідчать, що розмір орендної плати складає 264,00 грн. на місяць. Проте,
з наявних в матеріалах справи прибуткових касових ордерів вбачається, що СПД
ОСОБА_1 орендна сплачувалася несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до
виникнення заборгованості у розмірі 4912,00 грн.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
стосовно господарських зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського
кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не
допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач
не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі
4912,00 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, способом,
передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів. Таким
чином, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем
обов'язку по повній та своєчасній сплаті орендної плати, через що вимоги
Торгівельно-господарської асоціації «Атланта» про стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 4912,00 грн. є
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки
Торгівельно-господарська асоціація «Атланта» відмовилася від позовних вимог в
частині розірвання спірного договору, провадження у справі в цій частині
підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь
Торгівельно-господарської асоціації «Атланта» (96500, м. Саки, вул.
Сімферопольська, 6А, ідентифікаційний код 22248367) суму заборгованості у
розмірі 4912,00 грн., 187, 00  грн.
державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.          В іншій частині провадження у справі
припинити.

4.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.