ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18.02.08р.

Справа № А20/8-08

за позовом Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,м. Дніпропетровськ

до Національного Банку України в особі управлінн Національного Банку УКраїни в Дніпропетровській області

про скасування постанови

Головуючий суддя Пархоменко Н.В.

Судді: Орєшкіна Е.В. . Загинайко Т.В.

Секретар судового засідання Іванова М.О.

Представники сторін:

від позивача: Лучанінов Д.В., дов. № 10096 від 19.12 .07р.

від відповідача: Бондар І.В дов. від 20.09.06 р.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк” (надалі Позивач) звернулося з адміністративним позовом до Національного банку України в особі управління Національного банку України в Дніпропетровській області (надалі Відповідач), та просить скасувати Постанову Відповідача від 07.08.2007 № 42 про притягнення Позивача до відповідальності за порушення валютного законодавства у вигляді штрафу у сумі 680 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті підстави, що в діях ПриватБанку відсутні ознаки порушення вимог статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»від 19.02.1993р. № 15-93 , що виключає відповідальність , передбачену абзацем п’ятим пункту 2 статті 16 вищевказаного Декрету та настанні наслідків , передбачених абзацем третім пункту 2.5 розділу 2 «Положення про валютний контроль»затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000р. № 49. Позивач вважає , що оскаржувана постанова суперечить діючому законодавству України, зокрема, встановлений підзаконними актами НБУ обов’язок повідомлення податкових органів не відповідає законодавчо встановленому порядку розкриття інформації, що становить банківську таємницю.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржувану постанову винесено з дотриманням вимог чинного законодавства в зв’язку з виявленням порушення Позивачем вимог Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, зокрема, невиконання Банком функції агента валютного контролю щодо подання інформації до податкових органів за місцем реєстрації клієнта порушника, а отже вважає її законною, обґрунтованою й такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 18.02.2008 оголошено вступну та резолютивну частини постанови згідно зі ст. 160 КАСУ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

19.10.2007 року управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області було винесено постанову № 56 про притягнення Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»до відповідальності за порушення валютного законодавства, у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 680 грн. 00 коп.

Постанову було винесено за результатами розгляду матеріалів по запланової перевірки з питань виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”. За результатами позапланової перевірки було складено 03.10.2007 року Акт перевірки , та Протокол порушення валютного законодавства .

Постановою, зокрема, встановлено, що на виконання зобов’язань за імпортним контрактом від 03.11.2006 року № 20061103-1 , укладеним ТОВ Універсал- Центр» з нерезидентом, банком за дорученням клієнта 20.12.2006 року перераховано нерезиденту 3675,00 доларів США. Граничний законодавчо встановлений 90-денний термін розрахунків 20.03.2007 року. Товар від нерезидента надійшов 05.04.2007р. на суму 3675,00 доларів США, тобто порушенням законодавчо встановленого 90- денного терміну розрахунків .

Банком в ході перевірки надана копія листа від 04.04.2007 року № 06.00-04.01.01/0708, адресованого до Лівобережної міжрегіональної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська , в якому зазначена інформація про порушення клієнтом ТОВ «Універсал-Центр » законодавчо встановленого терміну розрахунків за імпортним контрактом від 03.11.2006 року № 20061103-1 яке виникло у березні 2007 року .Проте, у банку відсутній документ , який би підтверджував вручення цього листа адресату, що є порушенням вимог пункту 7.1. розділу 7 „Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями”, затвердженої постановою НБУ від 24.03.1999 № 136, оскільки цим пунктом встановлено наступний порядок надання інформації: «банки надсилають …повідомлення податковим органам за місцем реєстрації резидентів поштою з отриманням поштового підтвердження про їх вручення адресату або кур’єром банку з обов’язковою відміткою податкових органів про отримання»

Національний банк вважає , що цей факт свідчить про невиконання банком функцій агента валютного контролю в частині порушення порядку надання інформації до державного податкового органу про порушення клієнтом законодавчо встановленого терміну розрахунків в іноземній валюті

Таким чином, постановою визначено, що Позивачем порушено вимоги пункту 2 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, що тягне за собою відповідальність, передбачену абз. 5 п. 2 ст. 16 вищевказаного Декрету та санкції, передбачені абз. 3 п. 2.5. розділу 2 „Положення про валютний контроль” затвердженого постановою НБУ від 08.02.2000 № 49.

До функцій Національного Банку України згідно пункту 14 статті 7 Законну України « Про національний банк України »входить, здійснення відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютного регулювання, визначення порядку здійснення платежів в іноземній валюті, організація і здійснення валютного контролю за банками та іншими кредитними установами , які отримали ліцензію Національного Банку на здійснення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про національний банк України», Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль.

До компетенції НБУ у сфері валютного регулювання та контролю належить :

-          видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій;

-          застосування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів ) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” на уповноважені банки, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, покладено функції із здійснення контролю за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи банків.

Частиною 1 ст. 13 названого Декрету, Національний банк України визначено як головний орган валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів, та забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Статтею 11 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю” Національний банк України наділений повноваженнями щодо видачі у межах, передбачених цим Декретом, обов'язкових для виконання нормативних актів щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Згідно затвердженого постанови НБУ від 08.02.2000 року № 49 „Положення про валютний контроль” уповноважені банки, які отримали від Національного банку генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, зобов’язані здійснювати контролю за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи банку. Цей контроль полягає в запобіганні уповноваженими банками проведенню резидентами і нерезидентами через ці установи незаконних валютних операцій та/або своєчасному інформуванні уповноваженими банками, у випадках та в порядку, установлених законодавством, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку, відповідних державних органів про порушення резидентами і нерезидентами законодавства, пов'язаного з проведенням ними валютних операцій.

Постановою правління НБУ від 24.03.1999 року № 153 затверджено Інструкцію про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експертними, імпортними та лізинговими операціями, пунктом п. 7.1 якої передбачено, що банки надсилають усі передбачені цим розділом повідомлення до десятого числа місяця, наступного за звітним, а повідомлення згідно з пунктом 7.8 у визначені ним строки податковим органам за місцем реєстрації резидентів поштою з отриманням поштового підтвердження про їх вручення адресату або кур'єром банку з обов'язковою відміткою податкових органів про отримання. Зазначені повідомлення мають також надаватися на магнітних носіях або засобами електронного зв'язку з дотриманням установлених цим пунктом строків за письмовою вимогою податкового органу, яка підписана його керівником (заступником керівника) та засвідчена відбитком печатки. У повідомленнях обов'язково зазначаються такі реквізити резидентів:

-          повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ та місцезнаходження - для юридичних осіб;

-          прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання та ідентифікаційний номер за ДРФО (за наявності) - для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Пунктом 7.10. зазначеної Інструкції визначено, що банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 7 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в ліцензіях) виручки, товарів або об'єкта лізингу. У наступному звітному місяці інформація про ці порушення вже не надається.

Зокрема, згідно додатку № 7 до вказаної Інструкції, податковим органам повинна направлятися інформація із зазначенням найменування резидента –клієнта банку, його ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ, місця знаходження, дати і номеру договору, а також дати здійснення платежу за імпортною (лізинговою) операцією, дати оформлення ВМД за експортною (лізинговою) операцією.

Позивач доказів отримання державною податковою інспекцією листа-повідомлення від 04.04.2007 року № 08.00-04.01/01/0708 не надав, відповідно до довідки Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області № 20226 /10/22 -020 від 30.07.2007 року податкові органи недотримали повідомлення від ПриватБанку щодо порушення його клієнтом ТОВ «Універсал-Центр»законодавчо встановленого 90-денного терміну розрахунків за імпортним контрактом від 03.11.2006р. № 2006/103-1, таким чином позивач не виконав функцію агента валютного контролю і Банк правомірно був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу.

Розглянувши заперечення позивача , його посилання на те що Постанова суперечить діючому законодавству України, зокрема, встановлений підзаконними актами НБУ обов’язок повідомлення податкових органів не відповідає законодавчо встановленому порядку розкриття інформації, що становить банківську таємницю , суд вважає заперечення необґрунтованими , оскільки законодавством прямо передбачено розкриття такої інформації , на Банки в законодавчому порядку покладені функції агента валютного контролю (Декрет Кабінету міністрів України від 19.02.93р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю») і Банк порушив вимоги Декрету, що було зафіксовано в акті та протоколі позапланової перевірки. від 03.10.2007року, на підставі яких була винесена постанова № 56 від 19.10.2007 року , яке є законною і скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача щодо скасування Постанови Національного банку України від 19.10.2007 № 56 про притягнення ЗАТ КБ „Приватбанк” до відповідальності за порушення валютного законодавства у вигляді штрафу у сумі 680 грн. 00 коп. не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 94,160-163, 167 , пунктом 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанову може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Судді: Е.В. Орєшкіна

Т.В. Загинайко

Постанова виготовлена

в повному обсязі 11.03.08р.