ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008 р.

№
12/5-08

Вищий господарський
суд України  у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Кравчука
Г.А.,

суддів:

Мачульського
Г.М.,

Шаргала
В.І.

за
участю представників сторін:

позивача

не
з'явився

відповідача

не
з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

на
постанову

Житомирського
апеляційного господарського суду від 10.06.2008 року

у
справі

№12/5-08
господарського суду Вінницької області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

до

Виконавчого
комітету Вінницької міськради

про

визнання
недійсним п. 9 договору №327 від 14.02.06 р. на перевезення пасажирів на
автобусному маршруті

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт
підприємницької діяльності (надалі СПД) ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Вінницької області з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міськради
(надалі Виконком) та просив визнати недійсним п. 9.3 договору №327 від 14.02.06
р. на перевезення пасажирів на автобусному маршруті, що укладений  за результатами проведення конкурсу.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що оспорюваним пунктом договору передбачений щорічний
внесок у розмірі 6 600 грн. на розвиток транспортної інфраструктури міста,
однак законодавством не передбачено фінансування переможцем конкурсу окремих
статей видатків Замовника. Крім того, фінансовий стан перевізника погіршився у
зв'язку з зростанням видатків на забезпечення нормальної роботи
транспорту.  Поряд з цим, виконання
названого пункту договору ставить позивача у нерівні (гірші) умови
господарювання порівняно з іншими перевізниками.

Рішенням
господарського суду Вінницької області від 17.03.2008 року (суддя Кожухар
М.С.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського
суду від 10.06.2008 року (судді: Іоннікова І.А., Веденяпін О.А., Черпак Ю.К.),
в задоволенні позову відмовлено з огляду на відсутність підстав для визнання
договору недійсним.

Не
погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, СПД ОСОБА_1.
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України
ст. ст. 25, 31 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", просить їх скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх
інстанцій норм  матеріального та
процесуального права,  судова колегія
Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Виконкому Вінницької
міської ради від 24.11.05 р. №2767 "Про проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в режимі маршрутного
таксі" обумовлено основні засади проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в режимі маршрутного
таксі згідно з визначеним Переліком (додаток №1 до рішення), в тому числі на
маршруті №56 (Барське шосе -Педучилище).

У
“Вінницькій газеті" 06.01.2006 року опубліковані оголошення про проведення
конкурсу 30.01.2006 року  та Умови
проведення конкурсу та перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального
користування в режимі маршрутного таксі в м. Вінниці, де наведено перелік
документів, що подаються на конкурс, який включає і конкурсні пропозиції щодо
участі у розбудові транспортної інфраструктури міста.

СПД
ОСОБА_1. 20.01.2006 р.  подано заяву для
участі в конкурсі  на перевезення за
названим маршрутом.  До заяви 23.01.2006
р. та 02.02.2006 р.  надані пропозиції,
згідно з якими  підприємець пропонував
щороку виділяти на розвиток транспортної інфраструктури міста 6 600 грн.

За результатами конкурсу  СПД ОСОБА_1. визнано переможцем і 14.02.2006
року між  Виконкомом Вінницької міської
ради  і підприємцем укладений договір
№327 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті №56 (Барське шосе
-Педучилище) загального користування в режимі маршрутного таксі в м. Вінниці.
Строк дії договору -з 14.02.2006 р. по 13.02.2013 р. В пункті 9.3 цього
договору сторони обумовили, що перевізник щорічно здійснює перерахування до
міського бюджету на розбудову транспортної інфраструктури міста коштів в сумі 6
600 грн. протягом перших трьох місяців року. Договір підписаний сторонами без
будь-яких зауважень.

Господарськими
судами попередніх інстанцій також досліджено процес організації конкурсу, за
результатами якого укладений між сторонами договір №327 на перевезення
пасажирів на автобусному маршруті №56, п. 9.3 якого позивач просить визнати
недійсним, та встановлено, що дії відповідача по організації конкурсу
відповідають положенням ст. 44 Закону України "Про автомобільний
транспорт", п. 10 ст. 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування", п. 20 Порядку проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. №139.

Статтею
626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість  двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею
179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення
господарських договорів, пунктом 4 якої передбачено, що  при укладенні господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на основі:

вільного
волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які
умови договору, що не суперечать законодавству; ….

типового
договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках,
передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть
відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його
умови.

У
статті 627 Цивільного кодексу України
також закріплений принцип свободи договору. Згідно з приписами цієї
статті сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В
обґрунтування своїх вимог позивач послався, зокрема, на невідповідність спірної
частини договору нормам Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суди
попередніх інстанцій надали належну правову оцінку названим доводам позивача,
відзначивши, що договір відповідає положенням Закону України "Про
автомобільний транспорт" ( ч. 5 ст. 47, в редакції чинній на час укладення
договору), крім того,  пункт 9.3 договору
відповідає пропозиціям самого підприємця щодо внесків на розбудову транспортної
інфраструктури міста.

З
огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини та з урахуванням
норм наведеного законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного
висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З
урахуванням  викладеного та виходячи з
меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час
розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини
справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів
справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна
юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального
права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування
прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 року у справі
№12/5-08 залишити без змін.

Головуючий  суддя

Кравчук
Г.А.

Суддя

Мачульський
Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.