ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.08 Справа № 21/314

Господарський суд Львівської області в складі:

судді Масловської Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

За позовом:

Колективне підприємство “Шляхо-будівельна організація-34”, м.Пустомити

до відповідача:

ТзОВ “Н.П.Б.”, м.Львів

Про визнання недійсним договору

купівлі-продажу від 07.11.2001р.

Представники:

від прокуратури - Макогон Ю.-прокурор

від позивача - Білик Л.В.-представник.

від відповідача - П”ятковський А.П. –представник

Суть спору: Колективне підприємство “Шляхо-будівельна організація-34”, м.Пустомити звернулась з позовом в господарський суд про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року, укладеного між ТзОВ “Н.П.Б.” та Колективне підприємство “Шляхо-будівельна організація-34”.

Підставами позову є те, що ухвалою господарського суду Львівської області від 19.02.2007р. підприємство позивача визнано банкрутом та порушено процедуру ліквідації. На виконання ухвал суду арбітражним керуючим подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.11.01р., оскільки вважає, що даний договір суперечить статуту КП “ШБО-34”, а саме пункту 9.1 статуту підприємства. Крім того, договір суперечить ст.48 ЦК УРСР та містить суперечності відносно вартості об”єкту продажу. В судові засідання позивачем подано доповнення до позовної заяви №1-21/314 та №2-31/314 відповідно від 10.01.2008р. та 31.01.2008р. в яких зазначає додаткові підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним, а саме суперечить вимогам ст.181 ГК України, оскільки скріплений печаткою яка не відповідає вимогам п.1.2 статуту підприємства та п.15 Положення про державну реєстрацію суб”єктів підприємницької діяльності-юридичної особи. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з викладених підстав, просить їх задоволити.

Відповідач-1 ТзОВ “Н.П.Б.” не погоджується з позовними вимогами, мотивуючи тим, що спірний договір купівлі-продажу від 07.11.2001р., укладений з Колективне підприємство “Шляхо-будівельна організація-34” з урахуванням вимог чинного законодавства, обидві сторони договору мали повноваження на його укладення, оскільки на момент укладення договору були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Також звертає увагу на те, що все майно позивача на час укладення спірного договору купівлі-продажу перебувало у податковій заставі і на відчуження якого податкова інспекція у Пустомитівському районі дала згоду №812/24-013 від 18.10.2001р. Просить у задоволенні позову відмовити.

Прокуратурою Львівської області 06 лютого 2008 р. подано заяву про вступ у справу №21/314 з метою захисту інтересів держави в порядку ст.29 ГПК України.

Заслухавши представників сторін та прокуратури, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив.

07.11.2001 року між Колективним підприємством „ШБО-34” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Н.П.Б.” було укладено договір купівлі-продажу.

Згідно вказаного договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року Колективне підприємство „ШБО-34” продало Товариству з обмеженою відповідальністю „Н.П.Б.” будівлі та споруди, що позначені на плані літерами В-1 склад, Б-1 ремонтну майстерню, А-2 адміністративний корпус, Г-1 гаражний бокс, які розташовані в м. Пустомити по вул. Глинській, 38.

Станом на день укладення зазначеного договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року, усе майно Колективного підприємства „ШБО-34” перебувало у податковій заставі через наявність у Колективного підприємства „ШБО-34” податкового боргу про що свідчить згода ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області № 812/24-013 від 18.10.2001 року, згідно якої ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області не заперечувала проти відчуження адміністративного корпусу по вул. Глинській, 38 в м. Пустомити по ціні згідно з висновком № 2450 від 20.09.2001 року будівельно-технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 12543 грн., ремонтної майстерні по вул. Глинській, 38 в м. Пустомити по ціні згідно з висновком № 2452 від 21.09.2001 року будівельно-технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 6044 грн., гаражних боксів по вул. Глинській, 38 в м. Пустомити по ціні згідно з висновком № 2451 від 19.09.2001 року будівельно-технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 9391 грн., складу по вул. Глинській, 38 в м. Пустомити по ціні згідно з висновком № 2449 від 20.09.2001 року будівельно-технічного дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 2527 грн.

Як встановлено судом, умовою надання згоди на продаж даних приміщень була вимога про перерахування коштів, які виручені від продажу, на рахунок реалізації заставного майна № 5012 отримувач Управління державного казначейства (УДК), ЗКПО - 23965036, банк отримувача УДК у м. Львові, МФО 825014.

Поняття податкової застави, підстави її виникнення та умови її застосування на момент укладення договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року регулювалося Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-III від 21.12.2000 року.

Прийнятим на його виконання Порядком застосування податкової застави органами державної податкової служби, який затверджений наказом ДПА України № 338 від 28.08.2001 року і зареєстрований у Міністерстві юстиції України 3 жовтня 2001 року за № 857/6048, передбачено, що якщо активи боржника за станом на 30.09.2001 вже перебувають в податковій заставі відповідно до Указу Президента України від 04.03.98 № 167 "Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами", то до них застосовується процедура, передбачена Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.98 № 941" (п. 8.1. Порядку).

Частиною 2 п. 5 Указу Президента України „Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами" № 167/98 від 04.03.1998 року передбачено, що відчуження майна та майнових прав, які перебувають у податковій заставі, може здійснюватися лише за письмовою згодою органів державної податкової служби за місцезнаходженням платника податків, крім товарів в обороті, якщо такі товари реалізуються за цінами не нижче звичайних.

На виконання вищезазначеного, пунктом 2.2 договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року було передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити ціну об'єкта продажу на протязі 30-ти календарних днів до 07 грудня 2001 року шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Управління державного казначейства УДК р/р 5021 у УДК м. Львова МФО 825014 ЗКПО 23965036.

Таким чином, твердження позивача про те, що кошти за реалізоване на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року майно повинні бути зараховані на рахунок Колективного підприємства „ШБО-34” не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Згідно цього ж п. 2.2. договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року, продаж вчинено за 30505 гривень в тому числі ПДВ.

Зазначену вартість об'єкта продажу Товариство з обмеженою відповідальністю „Н.П.Б.” оплатило у листопаді 2001 року, здійснення зазначеної оплати підтверджується тим, що відповідно до п. 8. Порядку звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1998 р. № 941, орган державної податкової служби здійснює контроль за цільовим використанням виручених коштів. Надавши дозвіл на реалізацію Колективним підприємством „ШБО-34" об'єктів нерухомого майна, ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області здійснювала контроль за надходженням та цільовим використанням виручених від реалізації Колективним підприємством „ШБО-34" нерухомого майна коштів. З часу укладення договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області жодних вимог про оплату вартості проданого на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року нерухомого майна не пред'являла, як і позивач.

Пунктом 2.3. договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року передбачено, що передача об'єкта купівлі-продажу здійснюється сторонами в десятиденний термін з моменту сплати покупцем ціни продажу.

Об'єкт продажу був переданий покупцю у грудні 2001 року та зареєстрований у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що свідчить витяг № 1761478 від 20.10.2003 року.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що договір купівлі-продажу від 07.11.2001 року сторонами є повністю виконаний.

Що ж до вартості об'єкта продажу за договором купівлі-продажу від 07.11.2001 року, слід зазначити, що така вартість була визначена експертним шляхом Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, про що зазначено у згоді ДШ у Пустомитівському районі Львівської області № 812/24-013 від 18.10.2001 року.

Враховуючи те, що ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області надала згоду № 812/24-013 від 18.10.2001 року, дійшовши висновку, що продаж об'єкта продажу за визначеною у згоді ціною не призведе до зменшення спроможності платника податків вчасно і у повному обсязі погасити податковий борг (п. 5.5. Порядку застосування податкової застави органами державної податкової служби), що у свою чергу свідчить про те, що ціна продажу даного об'єкта відповідала рівню ринкових цін

Що ж до невідповідності ціни продажу об'єкта згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року його вартості, слід зазначити, що згідно п. 9 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, яка була чинна у 2001 році, передбачено, що інвентаризаційна вартість об'єкта визначається виходячи з його будівельної (балансової) вартості.

Інвентаризаційна вартість об'єкта нерухомого майна, яка наводилася у довідці характеристиці, виданій у 2001 році ЛОК БТІ та ЕО, відображає не ринкову вартість даного об'єкта станом на конкретний час, а проіндексовану будівельну вартість, яка визначена на підставі усереднених витрат на будівництво подібних об'єктів або ж взагалі на підставі "Сборников (ТУТ 1-37) укрупненньїх показателей востановительной стоимости зданий и сооружений" (Москва, Госстрой, 1970).

Що стосується укладення спірного договору купівлі-продажу від 07.11.2001р.з порушенням статуту Колективного підприємства „ШБО-34”, а саме пунктів 9.1, 9.2 статуту, згідно яких право підпису від імені підприємства мають директор та головний бухгалтер. Спірний договір, як стверджує позивач підписаний лише директором без підпису головного бухгалтера.

Суд з таким твердженням позивача не погоджується, оскільки у відповідності до ст.63 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення спірного договору, визначено, що угода укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов”язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Відповідно до ст. 241 діючого ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу від 07.11.2001 року є виконаний сторонами, і жодна із сторін не ставила до іншої сторони претензій з приводу його виконання.

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Згідно ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, чинного у момент укладення договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Аналогічно згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, чинного у момент укладення договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Аналогічно згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як поважну причину пропуску строку позовної даності позивач вказує на те, що про існування спірного договору купівлі-продажу від 07.11.2001 року йому стало відомо 24.05.2007 року. Проте, призначення ліквідатора Колективного підприємства „ШБО-34” в процедурі банкрутства у даному аспекті є лише зміною особи керівника підприємства, а тому не впливає на перебіг строків позовної давності, а відтак вказані позивачем аргументи поважності причин пропуску строку позовної давності є необгрунтовані.

Окрім того, враховуючи, те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження правові підстави застосування санкції, передбаченої ч.1 ст.208 ГК України, в задоволенні даної вимоги слід також відмовити.

За таких обставин, господарський суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.49 ГПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 207, 208, 215, 241, 257, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                                           Масловська Л.З.