ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№
5/144

Вищий
господарський  суд України у складі
колегії суддів:

Кочерової
Н. О., - головуючого,

Рибака
В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши
матеріали касаційної скарги

СПД ОСОБА_1

на
постанову  та ухвалу

Львівського
апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007 року

у
справі господарського суду

Івано-Франківської області

за
позовом

СПД
ОСОБА_1

до

СПД
ОСОБА_2

про

стягнення
1987,86 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

-
позивача:

не
з'явився,

-
відповідача:

не
з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007р. СПД ОСОБА_1 звернувся
до господарського суду з позовом про стягнення з СПД ОСОБА_2 1987,86 грн., з
яких 1937,90 грн. -  заборгованість по
оплаті за отриманий товар та 49,96 грн. - пеня за несвоєчасну оплату.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007р. в якості другого відповідача
залучено фізичну особу ОСОБА_3 та припинено провадження у справі, в зв'язку з
тим, що спори за участю фізичної особи господарському суду непідвідомчі.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.10.2007р. ухвалу місцевого господарського від
02.08.2007р. залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями СПД ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить ухвалу
господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2007р. та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2007р. скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Доповідач:
Черкащенко М.М.

В
обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно
застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до
прийняття незаконних судових рішень.

Судова
колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
01.01.2004р. між СПД ОСОБА_1 (продавець) та СПД ОСОБА_2 (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу № 3, відповідно до умов якого позивач здійснює
поставку товару відповідачу.

Відповідно
до п. 4.3 даного договору, розрахунки між продавцем і покукпцем
проводяться  у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. За згодою
сторін можливі інші форми розрахунків.

Відповідач визнає, що на його адресу
дійсьно замовлялись товари, за які проводився кінцевий розрахунок готівкою з
торговим агентом ОСОБА_3, який перебував з позивачем у трудових відносинах, про
що той, в свою чергу, надав власноручні розписки.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання(неналежне зобов'язання).

З вищезазначеного випливає, що
розрахувавшись готівкою з торговим агентом -ОСОБА_3, СПД ОСОБА_2 порушила п.4.3
договору укладеного між нею та СПД ОСОБА_1

Відповідно до ст.1 ГПК України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно
з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 21 ГПК передбачено, що сторонами в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Стаття 12 ГПК містить вказівку про те, що
господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають  при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, звернувся з позовом до
фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за невиконання господарського зобов'язання.

Судова колегія зазначає, що  фізична особа ОСОБА_3 не є учасником
договірних відносин між позивачем та відповідачем, а тому суд безпідставно
залучив в якості другого відповідача у
справі ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суб'єктний склад
у даній справі відповідає вимогам ст. ст. 1, 21 ГПК України, а спір носить
господарський характер. Таким чином, відсутні процесуальні підстави для
висновку про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

Зважаючи
на вимоги ч. 2 ст. 1117  Господарського
процесуального кодексу України, відповідно до яких касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи для нового розгляду.

При новому розгляді суду необхідно
врахувати вищевикладене, обговорити питання про виключення з числа співвідповідачів
ОСОБА_3, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України,
повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи
позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку і прийняти законне
рішення.

На
підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119 -11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу задовольнити.

Постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 року та ухвалу
господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2007 року у справі №
5/144 скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий                                                                               Н.
Кочерова

Судді
В.  Рибак

М.
Черкащенко