донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.01.2008 р.                                                              справа №11/265

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ахметова Н.В. дов. № 07-5157 від 28.12.2007р.,

від відповідача 1:

від відповідача 2:

Цвітун М.М. дов. № Н-01/2219 від 06.07.2007р.

Алексюк С.М. дов. № 4 від 21.01.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугілля-Південь" м.Теплогірськ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.10.2007 року

по справі

№11/265

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Макіївкокс" м.Макіївка Донецької області

до

Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вугілля-Південь" м.Теплогірськ Луганської області

про

стягнення 5283грн. 90коп.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство «Макіївкокс»м.Макіївка Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вугілля-Південь»м.Теплогірськ Луганської області 5283грн. 90коп. майнової шкоди у вигляді збитків від недостачі вугільного концентрату марки «КС».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 37, 105 Статуту залізниць України, дані залізничних накладних № 48825264, 48825258 та актів приймання продукції по кількості №48/п від 10.01.2007р., № 48 від 12.01.2007р., акту про вагу тари № 48 від 13.01.2007р.

Господарський суд Донецької області рішенням від 12.10.2007р. у справі № 11/265 позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 5283грн. 90коп. задовольнив в повному обсязі за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю “Уголь –Юг” м.Теплогорськ, у задоволенні позову за рахунок Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк відмовив у зв’язку з недоведеністю.

Рішення господарського суду вмотивоване тим, що позивачем доведено розмір спричинених збитків, а відповідати за заявленим позовом повинен вантажовідправник, яким являється Товариство з обмеженою відповідальністю “Уголь –Юг”, оскільки ним неправильно було зазначено масу вантажу в накладній, чим заподіяно позивачеві збитки у вигляді недостачі вугільного концентрату у сумі 5283грн. 90коп. На підставі статті 111 Статуту залізниць України господарський суд звільнив від відповідальності Державне підприємство «Донецька залізниця».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вугілля-Південь»м.Теплогірськ Луганської області, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007р. у справі № 11/265 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за рахунок ТОВ «Вугілля-Південь», вартість недостачі вантажу стягнути з належного відповідача.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом при задоволені позовних вимог про стягнення на користь позивача майнової шкоди у вигляді збитків від недостачі вугільного концентрату, помилково були застосовані ст.ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України, оскільки ЗАТ «Макіївкокс», як вбачається з залізничних накладних № 48825264, 48825258, не є власником переданого до перевезення вантажу, і відповідно не являється належним позивачем у справі, у якого виникло право вимоги понесеної майнової шкоди.

Крім того, заявник скарги вважає, що господарським судом порушені приписи ст. 87 ГПК України, згідно якої рішення направляється сторонам у справі у п’ятиденний строк з дні його прийняття, тоді як господарський суд рішення у справі № 11/265 прийняв 12.10.2007р., а заявнику скаргу дане рішення було відправлено 18.10.2007р.

У судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник ДП «Донецька залізниця»підтримав вимоги апеляційної скарги та просив рішення господарського суду від 12.10.2007р. у справі № 11/265 скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути вартість недостачі з належного відповідача.

Представник Закритого акціонерного товариства «Макіївкокс»просив рішення господарського суду від 12.10.2007р. у справі № 11/265 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням встановлених до нього вимог, враховуючи наступне.

ТОВ «Вугілля-Південь»09.01.2007р. по залізничним накладним на маршрут або групу вагонів № 48825264, № 48825258 відвантажило на адресу ЗАТ «Макіївкокс»12 вагонів із концентратом вугільним (марки КС 0-100).

По прибуттю вагонів на адресу одержувача при прийманні продукції була виявлена недостача вугільного концентрату у всіх вагонах у кількості 16700кг.

На підставі ст.52 Статуту залізниць України, у зв’язку з відсутністю ознак втрати, вантаж був виданий залізницею одержувачу без перевірки маси вантажу у вагонах.

Приймання продукції по кількості було оформлено актом № 48/п від 10.01.2007р. Згідно даних акту № 48/п приймання продукції було здійснено комісійно: приймоздатчиками ЗАТ «Макіївкокс»Красовою Є.В., Паніною З.М., представником Возгердас І.В., якій діяв на підставі доручення № 48/п від 09.01.2007р.

Згідно даних акту приймання продукції по кількості № 48/п від 10.01.2007р. в момент огляду продукції вагони знаходились у технічно справному стані, вантаж завантажений навалом, кількість недостачі визначено на 150-тонних вагонних вагах, приписаних на станції Ясинувата Донецької залізниці, перевірених лабораторією Держстандарту 11.10.2006р.

За результатами кількісної перевірки продукції недостача вугільного концентрату у 12 вагонах складає 16700кг, комісія дійшла до висновку, що кількість вантажу, якого не вистачає у вагон вміститися могла, недостача виникла в результаті недостатнього наповнення вагонів вантажовідправником.

Подальше приймання продукції було зупинено для виклику представника вантажовідправника для спільного продовження приймання продукції за кількістю.

По прибуттю представника вантажовідправника Грищенко С.М. –заступника начальника навантаження ТОВ «Вугілля-Південь», 12.01.2007р. о 13год.30хв. приймання продукції за кількістю продовжено.

За результатами приймання складено акт приймання продукції за кількістю № 48 від 12.01.2007р., згідно даних цього акту недостача у кількості 16700кг підтвердилась, представник вантажовідправника погодився із недостачею вантажу з врахуванням норм природної втрати.

Відповідачем –ТОВ «Вугілля-Південь», після відвантаження продукції позивачу пред’явлений рахунок-фактура № 2311 від 16.01.2007р. на суму 1386810грн. 00коп., який оплачений платіжним дорученням №9431 від 22.01.2007р. в повному обсязі.

Оскільки оплата здійснена за кількість відвантаженої продукції згідно даним накладних, позивач звернувся до вантажовідправника з позовом про стягнення збитків, які виникли у зв’язку з отриманням продукції з ваговою недостачею.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приймання продукції позивачем здійснювалось відповідно до вимог Інструкції «Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю», затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. № П-6 (далі –Інструкція №П-6).

За змістом статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником зазначається у накладній їх маса.

Відповідно статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 5283грн. 90коп. (з врахуванням ПДВ 880грн. 65коп.); із розрахунку: 9,270т (нестача вантажу, зданого до перевезення, з урахуванням норми недостачі 1%) х 475грн. 00коп. (вартість 1т вугілля кам’яного + ПДВ).

Враховуючи наведене слід визнати, що господарський суд обґрунтовано визнав доведеними наданими позивачем документами факт недостачі вугільного концентрату у сумі 5283грн. 90коп.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Із матеріалів справи вбачається, що факт нестачі за спірним перевезенням є підтвердженим актами приймання продукції по кількості № 48/п від 10.01.2007р. та № 48 від 12.01.2007р., виявлена на станції призначення недостача виникла з вини вантажовідправника, внаслідок недостатнього наповнення вагонів вантажем. У графі 2 залізничних накладних №№ 48825264, 48825258 «Відмітки про видачу вантажу»є відповідні відмітки про те, що вантаж за вищевказаними накладними прибув у справних вагонах без ознак втрати і виданий 10.01.2007р. в порядку статті 52 Статуту залізниць України.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Оскільки спірний вантаж надійшов у справних вагонах без слідів втрати або розкрадання, колегія суддів не вбачає підстав для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Таким чином, господарський суд правомірно дійшов висновку про відсутність вини з боку перевізника –Державного підприємства «Донецька залізниця»у виникненні недостачі вантажу.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає правильним та обґрунтованим матеріалами справи висновок господарського суду про задоволення позову ЗАТ «Макіївкокс»щодо стягнення з ДП „Донецька залізниця” та ТОВ «Вугілля-Південь»5283грн. 90коп. суми недостачі вугільного концентрату за рахунок вантажовідправника, підстав для покладення відповідальності на перевізника не вбачається.

Доводи заявника скарги та ДП «Донецька залізниця»стосовно того, що сума недостачі стягнута з неналежного відповідача, та як згідно залізничних накладних № 48825264, 48825258, ТОВ «Вугілля-Південь»не є власником переданого до перевезення вантажу не приймаються колегією суддів до уваги виходячи з того, що ТОВ «Енергоком»- власник вантажу, не є вантажовідправником, а отже і особою відповідальною за достовірність даних зазначених у накладній, оскільки позов заявлено щодо недостачі вантажу, переданого для перевезення у зв’язку з виконанням договірних зобов’язань, а тому неможливо застосування до останнього відповідальності за заподіяння шкоди.

Доводи заявника скарги щодо порушення господарським судом приписів ст. 87 ГПК України, в частині несвоєчасного направлення рішення сторонам у справі не приймаються колегією суддів до уваги виходячи з наступного.

Згідно ст. 87 ГПК України рішення направляється сторонам у справі у п’ятиденний строк з дня його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи господарський суд рішення у справі № 11/265 виніс 12.10.2007р., і направив його сторонам 17.10.2007р. рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить штамп канцелярії господарського суду. Тобто господарським судом не було допущено порушень норм процесуального права, в частині розсилки сторонам рішення у справі.

Отже, враховуючи вищенаведене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та вважає безпідставними доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності із вимогами чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин та матеріалів справи, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вугілля-Південь»м.Теплогірськ Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.10.2007р. у справі № 11/265 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС