ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08 р.                     Справа № 24/167

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В. Ломовцевої

При секретарі судового засідання                                          В.П.Петровій

за участю:

Представників сторін:

від позивача Патяшина А.С. – довір.

від відповідача Мельченко В.І. – довір.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Сілур”, м. Харцизьк

До відповідача Приватного підприємства “Донбасс – Ремстрой”, м. Краматорськ

про стягнення суми збитків в розмірі 13 905 грн. 55 коп.

СУТЬ СПОРУ:                    У судовому засіданні 12.11.2008р.

оголошувалась перерва до 25.11.2008р.,

25.11.2008р. до 04.12.2008р.

Відкрите акціонерне товариство “Сілур”, м. Харцизьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства “Донбасс – Ремстрой”, м. Краматорськ про стягнення суми збитків в розмірі 13 905,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір оренди автотранспорту та обладнання від 01.04.2003р., акти прийому – передачі майна від 02.04.2003р., 22.05.2003р., рішення господарського суду Донецької області по справі № 35/391пд від 28.11.2005р., акт державного виконавця від 27.09.2007р.

Позивач наполягає на задоволенні позову, надав суду розгорнутий розрахунок суми збитків та посилається на акт державного виконавця від 27.09.2007р., яким було встановлено, що комплектність та технічний стан транспортних засобів та обладнання значно відрізняються від початкового стану, в якому вони були передані у відповідності з договором. Також посилається на п. 31.4.7. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, яким забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності стекол, дзеркал заднього виду, медичної аптечки, вогнегасника, а також при наявності інших технічних несправностей.

Представником позивача надані письмові пояснення № 1-ю/50-327 від 25.11.2008р., в яких позивач стверджує, що стандартна комплектація автомобілів ММЗ 5555 (ЗІЛ-4502) та ГАЗ – 53, включає в себе крім аптечки, вогнегасника, знаку аварійної зупинки та запасного колеса, також набір інструментів, в тому числі балонний ключ та домкрат, посилаючись при цьому на Інструкцію по експлуатації автомобіля ЗІЛ-130. Стосовно ступеня зношених шин, позивач вказує на акт від 26.07.2007р., складений ВАТ “Сілур”, у відповідності з яким встановлено, що автошини непридатні до подальшої експлуатації та підлягають утилізації.

Відповідач надав відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд застосувати до даного спору строк позовної давності в один рік, провадження по справі припинити.

По суті заявлених вимог представник відповідача пояснив, що відсутність масла у двигуні та значний знос шин автомобілів є нормальним ізносом об’єкту найма в процесі його експлуатації. Відсутність домкрата, великого ключа, аптечки, вогнегасника, дзеркалу заднього виду також не є погіршенням предмету, оскільки дане майно не передавалось з предметом найму при укладені договору оренди та обладнання, а відсутність вказаних предметів не може вплинути на експлуатацію предмета за його цільовим призначенням.

Крім цього, представник ПП “Донбасс – Ремстрой” вважає, що позивач не має права вимагати у нього відшкодування збитків, тому що не звертався до відповідача з вимогою про відновлення предмету найма, виходячи з приписів ч. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України.

Відповідач надав клопотання від 03.12.2008 р. про виклик до суду посадової особи – державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області Запорожця Максима Леонідовича, для дачі пояснень відносно комплектності орендованого майна та ступеня зношення шин.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання.

Заявлене представником відповідача клопотання суд не задовольняє, оскільки, як повідомив сам заявник, будь – які докази стосовно питань, викладених у вищевказаному клопотанні, у нього відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач просить викликати державного виконавця Запорожця Максима Леонідовича як свідка, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Строк розгляду справи продовжено відповідно до приписів ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством “Сілур”, м. Харцизьк (далі – орендодавець) та Приватним підприємством “Донбасс – Ремстрой”, м. Краматорськ (далі – орендар) 01.04.2003 р. укладений договір оренди автотранспорту та обладнання, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар отримує у строкове володіння автотранспорт (орендоване майно), розташоване за адресою: м. Харцизьк, вул. Філатова, 9, у задовільному стані.

В пункті 1.1. договору визначений перелік майна, яке передається в оренду:

-          автомобіль ММЗ 5555 (ЗІЛ-4502), інв. № 42021, д/н 37-28 ЯНА;

-          автомобіль ГАЗ – 53, інв. № 50041, д/н 60-94 ЯНА;

-          автокран КС – 3577А, інв. № 41015, д/н 51-03 ДОГ;

-          зварочний апарат САК, інв. № 427894, д/н Т23-15ДЦ;

-          причіп ПК-12-12, інв. № 50022, д/н 36-24 ХН;

-          установка для порізки мармуру, інв. № 423383.

Відповідно до п. 3.2. договору передача майна в оренду здійснюється сторонами за актом прийому – передачі.

Факт отримання орендарем орендованого майна підтверджується актами прийому – передачі від 02.04.2003р., 22.05.2003р.

Згідно з рішенням господарського суду Донецької області від 28.11.2005р., прийнятого по справі № 35/391пд за участю тих самих сторін, договір оренди від 01.04.2003р. розірвано та зобов’язано відповідача повернути орендоване майно.

Позивач вважає, що на виконання рішення суду при поверненні майна комплектність та технічний стан повернутих автотранспортних засобів та обладнання значно відрізняється від початкового стану, в якому вони були передані у відповідності з договором. Автомобілі та обладнання були повернуті в неробочому та розукомплектованому стані з чисельними пошкодженнями та дефектами, стан деяких вузлів та агрегатів транспортних засобів перевищує норми нормального зносу, в окремих одиницях автомобілів були відсутні деталі та механізми, що було зафіксовано в акті державного виконавця від 27.09.2007 р.

При розгляді справи суд виходив з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 767 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Відповідно до актів прийому – передачі майна від 02.04.2003 р., 22.05.2003 р. позивач передав відповідачу: установку для порізки мармуру, інв. № 423383; автомобіль ММЗ 5555, інв. № 42021, д/н 37-28 ЯНА; зварочний апарат САК, інв. № 427894; причіп ПК-12-12, інв. № 50022, д/н 36-24 ХН; автомобіль ГАЗ – 53, інв. № 50041, д/н 60-94 ЯНА; автокран КС – 3577А, інв. № 41015, д/н 51-03 ДОГ, без зазначення комплектності.

Оскільки саме на некомплектність повернутих автомобілів посилається позивач у позовній заяві, то недоцільним є його посилання на приписи ч. 3 ст. 767 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі.

Тобто зазначена норма права пов’язує обов’язок наймача саме із справністю речі. Відсутність комплектуючих та майна не є несправністю автомобілів та зварочного апарату, а є лише їх некомплектністю.

Крім того, пунктом 1.2. договору визначено, що стан орендованого майна на момент передачі в орендну є задовільним.

При цьому сторони не визначили поняття “задовільне”, а виходячи з цього, можливо припустити, що саме у зв’язку із некомплектністю стану орендованого майна, не визначене як “добре”, “відмінно” або “укомплектоване”.

Під час примусового повернення спірного майна, 27.09.2007р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області за участю понятих та у присутності заступника директора відповідача, складено акт, в якому зазначено про те, що за юридичною адресою ПП “Донбасс – Ремстрой”: м. Краматорськ, вул. 19-го Партз’їзду, 39, на подвір’ї знаходяться автомобілі, а саме: автомобіль ММЗ 5555 (ЗІЛ-4502), державний номер 37-28 ЯНА, автомобіль ГАЗ – 53, державний номер 60-94 ЯНА, без комплектуючих складових.

Посилання позивача на Правила дорожнього руху, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, якими забороняється експлуатація транспортних засобів у разі відсутності стекол, дзеркал заднього виду, медичної аптечки, вогнегасника не є доказом передання майна з цими складовими.

Відповідач посилається саме на той факт, що позивач не довів того, що при передачі майна в оренду зазначені в позові комплектуючі також були наявними.

Згідно з ч. 3 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Позивач посилається на той факт, що автомобілі ММЗ 5555 (ЗІЛ-4502), державний номер 37-28 ЯНА та ГАЗ – 53, державний номер 60-94 ЯНА повернуті із значно зношеними шинами. При цьому жодного доказу фактичного встановлення цього факту, виходячи з приписів п. 31.4.5. Правил дорожнього руху, представником позивача не надано.

Визначення поняття “значний ізнос” не конкретизовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частина 2 цієї ж статті Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи із зазначених норм права вбачається, що складовою збитків є наявність збитків, противоправна поведінка боржника, причинний зв’язок між противоправною поведінкою та збитками.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, позивач не довів, що автотранспортні засоби та зварочний апарат САК були передані відповідачу у комплектному стані, а стан вищевказаних транспортних засобів та обладнання значно погіршився саме за час знаходження в оренді. Відповідач, в свою чергу, довів відсутність своєї вини у спірних відносинах.

Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що не звертався до відповідача з вимогою усунути недоліки з комплектності.

Суд не погоджується із заявою відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 786 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем.

Визначений в ч. 1 ст. 786 Цивільного кодексу України строк позовної давності в один рік позивачем не пропущений, виходячи з того, що повернення майна відбулось 27.09.2007р.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Сілур”, м. Харцизьк до Приватного підприємства “Донбасс – Ремстрой”, м. Краматорськ про стягнення суми збитків в розмірі 13 905,55 грн. задоволенню не підлягають у зв’язку із недоведеністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. ст. 614, 767, 779, 786 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 43, 47, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В :

У задоволені позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Сілур”, м. Харцизьк до Приватного підприємства “Донбасс – Ремстрой”, м. Краматорськ про стягнення суми збитків в розмірі 13 905,55 грн. відмовити.

Видати позивачу довідку про повернення надмірно сплаченого державного мита в сумі 60,95 грн.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня його підписання.

Повний текст рішення підписаний 04.12.2008 р.

Суддя