ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 2-21/6502-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т.Б. Дроботової -головуючого,
Н.О. Волковицької, Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

не з'явився (про час та місце
судового засідання повідомлений належним чином)

відповідача  відповідача  прокурора

не з'явився (про час та місце
судового засідання повідомлений належним чином) не з'явився (про час та місце
судового засідання повідомлений належним чином) Громадський С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційне подання

Першого заступника прокурора
Автономної Республіки Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 03.10.2007 року

у справі

№ 2-21/6502-2007 господарського
суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Керченського міжрайонного
природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної земельної
інспекції Автономної Республіки Крим з використання та охорони земель

до

Белінської сільської Ради
Ленінського району Автономної Республіки Крим Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

про

визнання недійсним договору
оренди

ВСТАНОВИВ:

Керченський міжрайонний
природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду з позовом в
інтересах держави в особі Державної земельної інспекції Автономної Республіки
Крим з використання та охорони земель про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 27.07.2005р., укладеного Белінською сільською Радою
Ленінського району Автономної Республіки Крим та Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1, на підставі статті 12 Земельного кодексу України, статті 15
Закону України "Про оренду землі", статті 13 Закону України "Про
оцінку земель", статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу
України з мотивів відсутності в договорі нормативної грошової оцінки землі, що
є необхідною та визначальною для встановлення істотної умови договору
-визначення розміру орендної плати.

Відповідачем Белінською сільською
Радою позов відхилено з огляду на відсутність порушень при визначенні розміру
орендної плати, здійснення на даний час нормативно-грошової оцінки орендованої
земельної ділянки, відповідно якої визначено орендну плату.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 21.06.2007р. (суддя Чонгова С.І.) у позові
відмовлено; судове рішення вмотивовано недоведеністю обставин, на які
посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, встановленими обставинами
справи щодо проведення грошової оцінки земельної ділянки, що є предметом
спірного договору, відсутністю передбачених законодавством підстав недійсності
договору.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року (головуючий суддя -Фенько
Т.П., судді -Антонова І.В., Котлярова О.Л.) рішення місцевого господарського
суду залишено без змін з мотивів його відповідності обставинам справи та
приписам процесуального законодавства.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до
Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить
скасувати постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду та припинити
провадження у справі з огляду на відсутність предмету спору.

Подання вмотивовано доводами про
порушення та невірне застосування апеляційним та місцевим господарським судом
норм процесуального права, а саме пункту 1.1 статті 80 Господарського процесуального
кодексу України, за яким провадження у справі підлягає припиненню в разі
відсутності предмету спору.

Відповідачі відзиви на касаційне
подання не надали, сторони не скористались правом на участь своїх представників
у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача, пояснення представника прокуратури, присутнього у судовому
засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є наявність чи відсутність передбачених законодавством підстав
для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з обставин, викладених
у позовній заяві.

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, господарський  суд повинен
встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди
вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за
угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення спору. Вказані обставини належить
з'ясувати на момент укладення угоди, проаналізувавши норми відповідних
нормативних актів та статутних документів позивача.

Також розгляд справи повинен
відбуватись з додержанням принципів диспозитивності та змагальності учасників
судового процесу, передбачених статтею 129 Конституції України та статтею 43
Господарського процесуального кодексу України, відповідно до підстав та
предмету позову.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України, визначену прокуратурою як підстава визнання
договору недійсним, передбачено, що підставою недійсності договору є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу, тобто, дана норма має посилання на статтю 203 Цивільного кодексу
України, що також містить певний перелік підстав недійсності правочину.

Також сторони не позбавлені права
самостійно внести зміни в спірний договір, усунувши недоліки, на які
посилається особа, що подала позов про визнання договору недійсним.

Відтак для правильного вирішення
спору судам обох інстанцій належало з'ясувати дійсні обставини справи, що
полягають у наступному: які саме підстави (за якою саме частиною статті 203
Цивільного кодексу України) визначено прокуратурою при зверненні з відповідним
позовом, чи підтверджується наявність цих підстав встановленими обставинами
справи (яку саме угоду було укладено, які її умови, чи містять ці умови
недоліки, на які покликається прокуратура).

Ці встановлені судом обставини
справи вказуються у мотивувальній частині рішення чи постанови, про що
говориться у статтях 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судам належить
враховувати, що саме по собі викладення в судовому рішенні чи постанові
обставин, на які посилаються сторони, не є встановленням обставин справи і
стосується не мотивувальної, а описової частини (відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України).

Всупереч викладеному, судове
рішення не містить жодних встановлених судом обставин справи, за винятком
посилання на  надані документи, що
підтверджують проведення грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка
розроблена державним підприємством "Кримський науково-дослідницький та
проектний інститут землеустрою", за якими грошова оцінка спірної земельної
ділянки складає 638010,00грн., а щомісячна орендна плата  - 6380,10грн. на місяць.

Також судове рішення не містить
правових висновків з приводу розглянутих позовних вимог: були допущені
порушення при укладенні договору чи ні, та, якщо були, то які саме; вплинуло
здійснення нормативної грошової оцінки землі на дійсність спірного договору, чи
це не має жодного правового значення. Простий перелік норм процесуального та
матеріального права, який наведено в судовому рішенні, не вказує на мотиви, з
яких прокурору було відмовлено у задоволенні позовних вимог

Переглядаючи рішення, суд
апеляційної інстанції, всупереч приписам статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, не здійснив повторний розгляд справи у повному
обсязі, а обмежився питанням правильності застосування місцевим господарським
судом норм процесуального права, перебравши на себе функції касаційної
інстанції.

Відтак, судами попередніх інстанцій
не розглянуто по суті позовні вимоги, що унеможливлює перевірку відповідності
висновку судів про відмову в позові приписам норм матеріального права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11
“Про судове рішення” обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, оскаржувані судові
рішення вказаним вимогам не відповідають за вище вказаних підстав.

З огляду на межі повноважень
касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України, постанова апеляційної інстанції та рішення
господарського суду підлягають скасуванню, а справа -  направленню на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи,
господарським судам слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у
відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 43, 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського
процесуального кодексу України,
Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Першого
заступника прокурора Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 03.10.2007 року у справі № 2-21/6502-2007
господарського суду Автономної республіки Крим та рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 21.06.2007р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н.
Волковицька

Л. Рогач