ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ Б29/05-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого,

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

акціонерного банку «Брокбізнесбанк»

на ухвалу

господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2007

у справі

господарського суду

№ Б29/05-07

Дніпропетровської області

за заявою

Верхньодніпровської об’єднаної державної податкової інспекції

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Завод цирконових вогнетривів»

про

визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявника касаційної скарги

Бондаренко Р.В. (дов. №70/03 від 16.04.2007)

від заявника

Шишлаков Б.П. (дов. №12075/10/10-10 від 22.08.2007)

від боржника

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2007 (суддя Полєв Д.М.) прийнято заяву Верхньодніпровської об’єднаної державної податкової інспекції до розгляду, порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Завод цирконових вогнетривів» (далі –боржника) і призначено проведення підготовчого засідання на 31.01.2007, введено мораторій на задоволення вимог конкурсних кредиторів; з метою забезпечення грошових вимог кредиторів, заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації чи відчуження основних засобів, що належать боржнику.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, акціонерний банк «Брокбізнесбанк», звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення, аргументуючи порушенням норм матеріального права, а зокрема, статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону), статті 64 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно з статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Згідно з пунктом 11 статті 13 Закону після призначення розпорядника майна і до припинення процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права без згоди розпорядника майна приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення юридичних осіб або про участь в інших юридичних особах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід із складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника.

За приписами частини 13 статті 13 Закону керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного фонду господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Відповідно до частини 4 статті 64 Закону україни "Про виконавче провадження" у разі порушення судом провадження у справі про банкрутство боржника –юридичної особи державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім виконання провадження по зверненню стягнення на заставлене майно.

Отже, законодавцем обмежено компетенцію органів управління боржника щодо вчинення господарської діяльності в окремих питаннях та зобов'язано погоджувати її з розпорядником майна, який контролює діяльність органів управління боржника на стадії розпорядження майном. І вжиття заходів на забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони до призначення розпорядника майна боржника вчиняти угоди, укладення яких повинно здійснюватися за попереднім погодженням з розпорядником майна відповідає цілям закону про банкрутство та узгоджується з приписами спеціальних норм права, які не передбачають можливості вжиття такої заборони щодо інших осіб.

Вирішуючи питання про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, судом першої інстанції не було враховано положень статті 67 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд, зокрема, може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, а не забороняти проводити певні дії, що було зроблено судом першої інстанції у справі (з такими висновками погодився Верховний Суд України в постанові №06/287 від 11.07.2006 по справі №2-5/11915-05).

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що пункт 5 ухвали суду першої інстанції від 15.01.2007 слід змінити та викласти його в такій редакції:

«Заборонити органам управління боржника та уповноваженим ними особам до призначення розпорядника майном вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації боржника, відчуження нерухомого майна та розпорядження ним будь-яким чином, у тому числі передавати в користування, оренду та заставу».

В решті ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2007 залишити без змін.

Справу № Б29/05-07 передати для розгляду до господарського суду Дніпропетровської області .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу акціонерного банку «Брокбізнесбанк»задовольнити частково.

2. Пункт 5 резолютивної частини ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2007 змінити та викласти його в такій редакції:

«Заборонити органам управління боржника та уповноваженим ними особам до призначення розпорядника майном вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації боржника, відчуження нерухомого майна та розпорядження ним будь-яким чином, у тому числі передавати в користування, оренду та заставу».

В решті ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2007 залишити без змін.

Справу № Б29/05-07 передати для розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко