ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2008 р. Справа № 8/367-АП-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді Хом'якової В.В. при секретарі Шульженко Г. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тягинське хлібоприймальне підприємство"

до Державної податкової інспекції у Бериславському районі

про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення.

за участю представників сторін:

від позивача - представник Соловйова В.Д. дов. №37 від 20.02.08;

від відповідача - зав. юр. сектора Канер С.В. дов. №9656/10/01 від 27.12.07

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тягинське хлібоприймальне підприємство" (позивач) в жовтні 2006 року звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бериславському районі Херсонської області № /0 від 5 липня 2006 року. Податковим повідомленням ДПІ у Бериславському районі Херсонської області зменшено ТОВ „Тягинське ХПП” суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по декларації травня 2006 року у розмірі 6450 грн. Податкове повідомлення прийнято за висновками акту документальної невиїзної (камеральної) перевірки достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2006 року (акт від 05.07.2006). Посадові особи податкової інспекції встановили, що підприємством занижені податкові зобов'язання по ПДВ внаслідок необґрунтованого застосування нульової ставки ПДВ до послуг, які надавав позивач нерезиденту фірмі „Дабл Ю Джей Грейн ЛТД” по прийомці, зберіганню, інших послуги з метою зберігання якості, переоформленню та відвантаженню на експорт сільськогосподарських культур відповідно до контракту, укладеному між ВАТ „Тягинське ХПП” та фірмою „Дабл Ю Джей Грейн ЛТД” від 27 липня 2004 року. Статтею 6 п.6.2 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування. Відповідно до п. 1.14 Закону про ПДВ супутні послуги - це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.           Позивач вважає помилковим висновок ДПІ про те, що послуги по прийомці, загальному зберіганню, інші послуги з метою зберігання якості, переоформлення (крім відвантаження) на експорт товарів - не належать до переліку супутніх послуг, приведених в Митному Кодексі.

Позивач посилається на те, що надані позивачем нерезиденту послуги по навантаженню експортного товару на митній території України не підпадають під ст. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. “г” п. 6.5 ст. : Закону України “Про податок на додану вартість”. Позивач вважає неправомірним застосування податковою інспекцією п. 3.1 ст. 3 та підпункт “г” п. 6.5 ст. 6 Закону України “Про ПДВ”. В послуги транспортування входять діяльність, пов'язана з навантаженням і розвантаженням вантажів, а також діяльність, яка пов'язана з нетривалим зберіганням вантажів під час транспортування. Транспортні послуги включають в собі діяльність, пов'язану з розвантаженням та навантаженням вантажів, а також діяльність, пов'язану з нетривалим зберіганням вантажів під час транспортування.

Наданий нерезиденту комплекс транспортних послуг по доставці експортного товару до митного корону України є супутніми послугами в розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість”. Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону „Про податок на додану вартість” при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку на додану вартість становить „0” відсотків до бази оподаткування. Супутні послуги - послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Позивач стверджує, що витрати по навантаженню, вивантаженню, перевантаженню, транспортуванню експортного товару до пункту перетинання митного кордону України входять до митної вартості товарів, вказаної в вантажних митних деклараціях.

Розпорядженням голови господарського суду Херсонської області № 243 від 18 жовтня 2006 року розгляд справи переданий на розгляд судді Хом'яковій В.В.

Державна податкова інспекція у Бериславському районі Херсонської області (відповідач) заперечує проти позову, посилаючись на те, що надані позивачем нерезиденту послуги по прийомці, зберіганню експортного товару, інші послуги з метою зберігання якості, переоформлення (крім відвантаження) на експорт товарів не входять до переліку супутніх послуг, приведених в Митному кодексі України. Позивач не може надавати супутні послуги, бо не є експортером товару. До того ж місцем надання послуг є митна територія України, тому ця операція не відповідає вимогам пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 , пп.. „г” п. 6.5 ст. 6 Закону України „Про ПДВ” і підлягає оподаткуванню за ставкою 20 відсотків.

В акті перевірки вказано, що позивач в декларації з ПДВ за квітень 2006 року суми експортних послуг відобразив по рядку 2.1.2 Декларації та застосував при цьому нульову ставку оподаткування по ПДВ, тоді як ставка податку "0" відсотків до бази оподаткування застосовується при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ( п.6.2 ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" ). На думку ДПІ, послуги, які передбачені контрактом з нерезидентом по прийомці, загальному зберіганню, інші послуги з метою зберігання якості, переоформлення та відвантаження на експорт товарів, не належать до переліку супутніх послуг, приведених в Митному Кодексі , місце надання цих послуг ТОВ „Тягинське ХПП” нерезиденту знаходиться на митній території України.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до діючого законодавства.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Закону об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, з ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або реімпорту (далі -імпорту) та з вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорту).

Пунктом 6.5 ст. 6 Закону України про ПДВ місцем поставки послуг вважається місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку… У сфері діяльності, допоміжній транспортній, такій як навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт, місцем поставки є місце, де фактично надаються послуги. Доводи позивача про нетотожність понять “місце надання” послуг та “місце поставки” послуг в даному випадку не впливає на суть спору, оскільки місцем надання послуг позивачем або місцем постави таких послуг все одно є митна територія України. А якщо послуги надаються на митній території, то ставка оподаткування для них встановлена в розмірі 20 %.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на п. 6.2 ст. 6 Закону України про ПДВ, як підставу для застосування нульової ставки ПДВ. Дана норма передбачає, що “При експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить “0” відсотків до бази оподаткування. Товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.”

Відповідно до п. 1.14 Закону про ПДВ супутні послуги - це послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються. Порядок і методи визначення митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються) наведено у главі 48 Митного кодексу України (далі Кодекс) від 11.07.2002р. № 92-1 V , а саме :

- митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом           вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України (ст.259 Кодексу)

До митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені:

а) на навантаження, вивантаження, перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України;

б) комісійні та брокерські винагороди;

в) ліцензійні та інші платежі за використання об'єктів права інтелектуальної власності, які покупець повинен прямо чи побічно здійснити як умову продажу (експорту) товарів, які оцінюються.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надавав нерезиденту послуги по прийомці, зберіганню, переоформленню, відвантаженню сільгосппродукції. Таким чином, послуги по прийомці, зберіганню, переоформленню взагалі не підпадають під поняття супутніх у контексті ст. 6 Закону України про ПДВ, а послуги з відвантаження товарів на експорт є супутніми тільки при наявності факту експорту товару.

Зміст п. 6.2 Закону про ПДВ свідчить про те, що за нульовою ставкою оподатковується тільки експорт товарів та супутніх послуг при наявності останніх, якщо їх вартість підлягає включенню до митної вартості цих товарів, що експортуються, згідно норм митного законодавства. Не передбачено окремого оподаткування тільки експорту супутніх послуг без експорту товарів, експорт послуг в розумінні нової редакції Закону про ПДВ не є окремим об’єктом оподаткування за нульовою ставкою.

Послуги з відвантаження товарів на експорт є супутніми тільки для експортера товару. Оскільки супутні послуги включаються до митної вартості тільки при оформленні вантажної митної декларації, в якій продавцем є експортер, саме він і буде мати право на нульову ставку ПДВ, навіть в тому разі, коли експортер придбав такі послуги у іншого платника податків за звичайною ставкою оподаткування.

Послуги, які надає позивач, є його основною діяльністю, він не здійснює експорту послуг, а продає ці послуги нерезиденту на території України, позивач не оформлює ВМД на послуги, які ним надаються, тому нульова ставка не може бути застосована і порядок оподаткування таких послуг залежить від місця їх надання.

Посилання позивача на висновок науково-правової експертизи від 28.04.2006р. не спростовує висновків місцевого господарського суду, оскільки колегія суддів розглядає справу за наявними обставинами та доказами у їх сукупності. Крім того, зазначений висновок не є висновком судової експертизи.

Приймаючи до уваги викладене, в задоволенні позову відмовляється. Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 159 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю. "Тягинське хлібоприймальне підприємство" в задоволенні позову про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Бериславському районі Херсонської області № /0 від 5 липня 2006 року.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Хом'якова

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 25.02.2008 року.