ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" січня 2008 р. Справа № 14/331-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні заяву Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про перегляд постанови суду, винесеної 11 вересня 2007 року, за нововиявленими обставинами у справі

за позовом Приватного підприємства "Ватерпас"

до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації

про визнання права власності та спонукання до виконання певних дій,

за участю представників:

позивача –Ріпка О.В.,

відповідача –Долгополова О.В.,

в с т а н о в и в:

11 вересня 2007 року за даною справою судом винесено постанову, котра підписана 18 вересня 2007 року, якою позовні вимоги задоволені шляхом визнання за позивачем права власності на вантажно-розвантажувальний майданчик загальною площею 154,8 м2, що розташований по проспекту Херсона, 3-а у м. Херсоні, та складається з майданчику паркування вантажних і легкових автомобілів, а також відповідача зобов’язано здійснити державну реєстрацію права власностіпозивача на вказане майно.

Ця постанова не була оскаржена в апеляційному порядку, а тому набула законної сили з 28 вересня 2007 року.

За змістом постанови позовні вимоги задоволені виходячи з того, що за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.10.05 р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 452 від 04.10.05 р., за ПП “Ватерпас” зареєстровано право власності на комплекс, який розташований за адресою: м. Херсон, проспект 200 років Херсону, 3-а; до якого входить склад –літ. “Б”, площею 1009,5 м2, магазин –літ. “А”, площею 2293,8 м2, огорожа –№ № 1, 2.

На підставі відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці, на якій знаходиться належне на праві власності позивачу нерухоме майно, останній здійснив будівництво вантажно-розвантажувального майданчику, загальною площею 154,8 м2, який складається з під’їзного шляху та майданчику паркування вантажних та легкових автомобілів.

Вказаний факт підтверджується: дозволом на виконання будівельних робіт №14/04 від 28.01.03 р.; витягом з протоколу № 16 від 22.09.04 р.; довідками про вартість виконаних підрядних робіт; актами приймання виконаних підрядних робіт; погодженим планом благоустрою прилеглої території.

Окрім того, позивач, як власник нерухомого майна, звернувся до Херсонської міської ради з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки площею 1200 м2 під розміщення (будівництво) вантажно-розвантажувального майданчику та тимчасової площадки паркування. На час звернення до суду, в Херсонській міській раді на погодженні знаходиться договорі оренди земельної ділянки під вантажно-розвантажувальний майданчик по пр. 200 років Херсону, 3-а у м. Херсоні.

Право власності виникає за наявності певних юридичних фактів і конкретних життєвих обставин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що передбачено ст. 328 України.

В постанові від 11 вересня 2007 року судом зазначено, що правовою підставою для задоволення позовних вимог є положення статті 392 ЦК України, за якою власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому судом враховано, що на момент завершення будівництва позивачу не було відведено у встановленому законом порядку у користування або у власність відповідну земельну ділянку під будівництво спірного об’єкту нерухомості, здійснене позивачем будівництво вантажно-розвантажувального майданчику є самочинним.

Відповідно до положень частин 1, 3 та 5 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В подальшому 17 грудня 2007 року відповідачем подано до суду заяву про перегляд названої постанови за нововиявленими обставинами, якими, на його думку, є факт відведення частини земельної діялнки, на якій споруджено спірне майно, іншій особі –товариству з обмеженою відповідальністю „Агропромисловий комплекс „Південний” під будіівництво торгівельно-житлового комплексу, за договором оренди від 20 серпня 2007 року, укладеного з Херсонською міською радою. На думку відповідача, ця обставина не була відома обом сторонам та суду, а тому вона є нововиявленою.

За змістом статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв’язку з нововиявленими обставинами. Серед підстав для такого перегляду є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За своєю юридичною суттю нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

У зв’язку з викладеним, суд вважає, що перебування частини земельної ділянки, на якій споруджено спірне майно –майданчик паркування вантажних і легкових автомобілів, в користуванні іншої особи є нововиявленою обставиною, яка не була відома відповідачеві при розгляді справи, а тому юридична мотивація судового рішення від 11 вересня 2007 року про належність земельної ділянки безпосередньо позивачеві є помилковою.

За таких обставин, постанова суду від 11.09.2007 р. підлягає скасуванню.

Поряд з цим, судом констатується, що безпосередньо визначення поняття „справа адміністративної юрисдикції” наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб’єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта.

В той же час, у випадку, якщо суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Крім цього слід зазначити, що поняття „суб’єкт владних повноважень” визначено у статті 3 КАС України –це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб’єкта владних повноважень є здійснення цим суб’єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб’єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб’єкт не знаходиться „при здійсненні управлінських функцій”, та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб’єкта владних повноважень.

В той же час, за частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший прядок судового вирішення.

Отже, спори про право власності не мають ознак публічно-правових, оскільки носить характер цивільних, так як правовідносини, які стосуються права власності є цивільними, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, за яким суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі зазначених правових норм і керуючись статтями 58-163, 157, 253 пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.Заяву Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про перегляд постанови суду, винесеної 11 вересня 2007 року у даній справі, за нововиявленими обставинами задовольнити.

2.Постанову суду від 11 вересня 2007 року скасувати.

3.Провадження у справі закрити.

4.Роз’яснити приватному підприємству „Ватерпас” про можливість звернення до суду з вимогами про визнання права власності та вчиненням дій, що пов’язані з ним, в порядку господарського судочинства.

Дата підпису постанови –8 січня 2008 року

Суддя М.К. Закурін