ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"06" лютого 2008 р.

справа № 5020-2/005

За позовом відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

до відповідача Севастопольської міської організації Соціал-демократичної партії України (Об’єднаної) (99029, м. Севастополь, вул. 6-та Бастіонна, 46)

про стягнення 231,84 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники сторін:

позивачів –Охріменко В.І., довіреність № 12/0/2-08 від 02.01.2008;

відповідача - не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі - ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”) звернулось у господарський суд з позовом до Севастопольської міської організації Соціал-демократичної партії України (Об’єднаної) про стягнення 231,84 грн., з яких заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 103,97 грн., за перевищення ліміту активного споживання –110,59 грн., пеня –7,38 грн., 3% річних –2,10 грн., сума заборгованості з урахуванням інфляції –7,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладеного між сторонами договору № 4251 від 26.01.2004, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов’язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України: не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник відповідача у судові засідання 23.01.2008 та 06.02.2008 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, за адресою вказаною у позовній заяві та договорі.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України спір розглядається за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача суд -

ВСТАНОВИВ:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику” та Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

26.01.2004 між ВАТ ЕК “Севастопольенерго” та Севастопольською міською організацією Соціал-демократичної партії України (Об’єднаної) (далі –СМО СДПУ) укладений Договір № 4251 на поставку електричної енергії строком дії з дня його підписання по 31.12.2004. Він вважається щорічно продовженим на наступний річний період, якщо не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору не надійшло заяви від однієї з сторін про розірвання договору або його зміну (арк. с. 9-16).

Цей договір не був розірваний. Натомість, сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало СМО СДПУ електроенергією, а СМО СДПУ користувалося нею і частково оплачувало спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а СМО СДПУ користувалось електроенергією на підставі Договору № 4251 від 26.01.2004 (далі –Договору).

Пунктом 2.2.4 Договору передбачено обов’язок відповідача оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов Додатку № 3 та № 4 згідно з умовами, вказаними у розділі 8 Договору.

Відповідач здійснює оплату спожитої електроенергії у строк остаточного розрахунку –19 числа календарного місяця (пункт 8.4 Договору).

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 (далі - Правила) встановлено, що договір на поставку електроенергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за врегульованими тарифами та споживачем, та встановлює зміст правових відносин, прав та обов’язків сторін.

Відповідно до показань розрахункових приладів позивач здійснював нарахування електричної енергії за період з 14.06.2006 по 13.04.2007 та виставляв відповідні рахунки. Рахунки виставлялися своєчасно та належним чином.

Але відповідачем зобов’язання щодо оплати виставлених рахунків належним чином не виконувались, в результаті чого за період з 14.06.2006 по 13.04.2007 утворилася заборгованість по оплаті за активну електричну енергію перед позивачем у розмірі 103,97 грн.

Відповідно до статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору, відповідач зобов’язався дотримуватись режиму споживання електричної енергії, встановлених розділом 5 Договору.

Пунктом 4.2 Правил встановлено, що відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом у термін, обумовлений договором. Пропозиції споживача щодо необхідного йому обсягу електричної енергії та строків постачання є пріоритетними для оформлення договірних величин споживання електричної енергії за наявності виробничих можливостей у постачальника електричної енергії. У разі потреби постачальник електричної енергії може вимагати від споживача надання обґрунтування очікуваних обсягів споживання. Розмір очікуваного споживання електричної енергії визначається та вказується для кожної площадки вимірювання. У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений договором термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється постачальником електричної енергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року. Споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про заявку величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюються додатком до договору як договірні величини.

В порушення вказаних вимог відповідачем не надані відомості про очікувані обсяги споживання електричної енергії у 2006 році, у зв’язку з чим на адресу відповідача позивачем 21.11.2005 надісланий додаток № 1 до Договору (обсяг постачання електричної енергії на 2006 рік).

Відповідно Додатку № 1 до Договору обсяг споживання електричної енергії у червні 2006 року склав 30 кВт/г.

Але, відповідно до звітів відповідача про витрати електроенергії обсяг використаної електроенергії перевищив у червні 2006 року - на 390 кВт/г.

На підставі викладеного позивачем здійснено нарахування за перевищення договірної величини спожитої електроенергії та виставлений рахунок № 30276 від 26.06.2006 на суму 110,59 грн.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику” відповідач у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачує позивачу двохкратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідачем рахунок на день прийняття рішення не оплачений, заборгованість відповідача перед позивачем за перевищення ліміту споживання електричної енергії складає 110,59 грн.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 7 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Відповідачем належним чином не виконані зобов’язання за договором № 4251 від 26.01.2004, заборгованість на день прийняття рішення не погашена, у зв’язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за активну енергію у розмірі 103,97 грн. та за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у сумі 110,59 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, нараховані позивачем на суму простроченої заборгованості збитки внаслідок інфляції з у сумі 7,80 грн. та 3 % річних у сумі 2,10 грн. перевірені судом та визнані такими, що підлягають стягненню.

Позивачем з посиланням на пункт 4.2.1 договору за неналежне виконання зобов’язань за договором нарахована пеня.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Пеня згідно розрахунку позивача складає 7,38 грн. Розрахунок перевірений судом, здійснений з урахуванням вищезазначених норм, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для визнання позовних вимог у сумі 231 грн. 84 коп. обґрунтованими, у зв’язку з чим зазначена заборгованість підлягає стягненню.

Витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Севастопольської міської організації Соціал-демократичної партії України (Об’єднаної) (99029, м. Севастополь, вул. 6-та Бастіонна, 46, код в , рр 308 у СФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324195) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код в , рахунок зі спеціальним режимом використання № 5510 у Ощадбанку м. Севастополя, МФО 324515) заборгованість у сумі 214 грн. 56 коп. (двісті чотирнадцять грн. 56 коп.), з яких: активна електроенергія – 103,97 грн., перевищення договірних величин –110,59 грн.

3.           Стягнути з Севастопольської міської організації Соціал-демократичної партії України (Об’єднаної) (99029, м. Севастополь, вул. 6-та Бастіонна, 46, код в , рр 308 у СФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 324195) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код у , п/р № 260073537 у АБ ПІБ м. Києва, МФО 300506) заборгованість у сумі 17 грн. 28 коп. (сімнадцять грн. 28 коп.) з яких: пеня –7,38 грн., 3% річних –2,10 грн., витрати з урахуванням інфляції –7,80 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. (сто дві грн. 00 коп.); витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального

кодексу України і підписано 11.02.2008.