ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 1/256-28/53 (1/968-22/340)

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на рішення господарського суду Львівської області від 14.06.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р.

у справі №1/256-28/531(1/968-22/340) господарського суду Львівської області

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради

до відповідача Адвокатського об’єднання

"Адвокатська фірма "Верховенство права",

Релігійної організації - Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників:

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради – не з’явилися;

Адвокатського об’єднання "Адвокатська фірма "Верховенство права" – Мудрий В.Я.;

Релігійної організації - Курія Львівської Архиєпархії УГКЦ - не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Управління комунального майна Львівської міської ради звернулося до господарського суду Львівської області з позовом та просило суд усунути перешкоди у користування майном шляхом виселення відповідача –Адвокатського об’єднання "Адвокатська фірма "Верховенство права" з нежилого приміщення площею 45м2, розташованого у будинку №11 по вул. Чайковського у м. Львові.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що АО "Адвокатська фірма "Верховенство права" займає зазначене приміщення безпідставно, оскільки договір суборенди від 01.05.95р., який укладено між Львівським Архиєпархіальним Управлінням Української греко-католицької церкви та АО "Адвокатська фірма "Верховенство права", припинив свою дію, у зв’язку з припиненням дії основного договору оренди, що укладений 04.04.95р. між Управлінням комунального майна м. Львова, правонаступником якого є Управління комунального майна Львівської міської ради, та Львівським Архиєпархіальним Управлінням Української греко-католицької церкви, правонаступником якого є Релігійна організація - Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви (т.1 а.с.2-4)

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.03.2006р. до участі у справі в якості другого відповідача залучено Релігійну організацію - Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви (а.с.128-129).

Другий відповідач у справі - Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви у поясненні на позов вказує, на те, що фактично передані в оренду приміщення використовувались АО "Адвокатська фірма "Верховенство права" відповідно до договору суборенди. Оскільки перший відповідач не сплачував орендну плату, а Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви не мала змоги її сплачувати, вона звернулась з пропозицією розірвати договір оренди, однак, фактично приміщення не передала позивачу, оскільки не мала доступу до них (т.1 а.с.156-157).

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.06.2007р. у задоволенні позову відмовлено. При цьому, судом замінено позивача у справі –Управління комунального майна Львівської міської ради його правонаступником - Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (т.1 а.с.217-223).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- позивачем не доведено факту припинення основного договору оренди, оскільки він не розірваний в установленому порядку;

- посилання позивача на безпідставність користування спірними приміщеннями необґрунтовано, оскільки перший відповідач займає такі приміщення на підставі договору суборенди, укладення якого погоджено з орендарем, і строк такого договору не закінчився;

- відмова орендаря –першого відповідача від договору оренди за відсутності згоди суборендатора не припиняє суборендних відносин.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р. рішення господарського суду Львівської області від 14.06.2007р. залишено без змін (т.2 а.с.15-18).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, прийнявши нове рішення щодо задоволення заявлених вимог.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм матеріального права, а саме ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна (т.2 а.с.28-29).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргою такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, 04.04.1995р. між Управлінням комунального майна м. Львова та Львівським Архиєпархіальним Управлінням Української греко-католицької церкви, правонаступником якого є другий відповідач, укладено договір №6524, предметом якого є передача в строкове платне користування майна, що є комунальною власністю.

За умовами вищевказаного договору, Львівському Архиєпархіальному Управлінню Української греко-католицької церкви передано нежиле приміщення площею 45м2 у будинку №11 по вул. Чайковського у м. Львові строком на 30 років. При цьому, підпунктом "г" п.13 договору передбачено право орендаря передавати приміщення в суборенду Адвокатському об’єднанню "Адвокатська фірма "Верховенство права".

01.05.1995р. між Львівським Архиєпархіальним управлінням Української греко-католицької церкви та Адвокатським об’єднанням "Адвокатська фірма "Верховенство права" укладено договір, за умовами якого вищевказане приміщення передано в суборенду першому позивачу строком на 25 років на умовах, визначених цим договором.

Об’єкт суборенди переданий АО "Адвокатська фірма "Верховенство права" відповідно до акта прийому-передачі від 27.06.95р.

Предметом спору у даній справі є право першого відповідача –АО "Адвокатська фірма "Верховенство права" володіти та користуватись спірним приміщенням; підставою заявленого позову є факт припинення договору суборенди від 01.05.95р. внаслідок розірвання договору оренди від 04.04.95р.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції визнав необґрунтованими твердження позивача про припинення договору суборенди і такий висновок є правильним.

Так, такий висновок суду ґрунтується на тому, що в установленому порядку скасовано рішення (на яке посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог) господарського суду Львівської області від 25.03.2004р. у справі №1/119-5/42 за позовом прокурора Галицького району і інтересах держави в особі Львівської міської ради, Управління комунального майна Львівської міської ради до релігійної організації –Курія Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви, яким припинено провадження у справі на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України в частині розірвання договору оренди від 04.04.95р. та задоволено вимоги щодо виселення Курії Львівської Архиєпархії Української греко-католицької церкви з нежилих приміщень площею 45м2 у будинку №11 по вул. Чайковського у м. Львові. Вказаним рішенням, на яке посилався позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, був встановлений факт розірвання спірного договору оренди за згодою його сторін.

Однак, судом встановлено, що вищезазначене рішення скасовано постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2005р. Отже, факти встановлені вказаним рішенням, як правильно визначили суди, не мають преюдиційної сили для даної справи.

Під час нового розгляду спору у справі №1/119-5/42 (1/16-27/4) рішенням господарського суду Львівської області від 18.05.2007р. відмовлено у задоволенні вимог первісного позову, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову АО "Адвокатська Верховенство право, який подано під час нового розгляду, до Управління комунального майна Львівської міської ради про спонукання до укладення договору . При цьому, зазначеним рішенням встановлено, що відсутні підстави для розірвання договору оренди від 04.04.95р. Зазначене рішення на момент прийняття оскаржуваної постанови набрало законної сили відповідно до ч.4 ст.85 ГПК України.

Враховуючи суб’єктний склад сторін у даній справі та вищевказаній, встановлені зазначеним рішенням обставини, у відповідності з ч.2 ст.35 ГПК України, є преюдиційними для даної справи.

Посилання скаржника на те, що строк дії договору суборенди не може перевищувати строк, на який укладено договір оренди не має значення для вирішення спору у даній справі.

Так, дійсно, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Разом з тим, як встановлено судами, договір суборенди укладено строком на 25 років, що не перевищує строку дії договору оренди, який укладено на 30 років.

Враховуючи, що перший відповідач довів, що він правомірно користується спірним приміщенням –на підставі договору суборенди, який не розірвано в установленому порядку та не визнано недійсним, а позивач не довів відсутність правових підстав у першого відповідача володіти та користуватись спірним приміщенням, суд першої інстанції, що підтримано апеляційною інстанцією, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Враховуючи зазначене, підстав для зміни чи скасування прийнятих у справі судових актів не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.09.2007р. у справі №1/256-28/53(1/968-22/340) господарського суду Львівської області залишити без змін, а касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради –без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.