ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р.

Справа № 8/152-07-6404

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Бойко Л.І.

суддів: Величко Т.А., Жукової А.М.

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Афанасьєв М.Г.

від відповідача - Корнієнко С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Астор"

на рішення господарського суду Одеської області від 19.09.2007р.

по справі № 8/152-07-6404

за позовом Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств

до Фермерського господарства "Астор"

про стягнення 25520,00 грн.

встановив:

Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств 26.07.2007р. звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог про стягнення з Фермерського господарства "Астор" 25520,00 грн. за договором №1 від 19.12.2001р. про надання фінансової допомоги фермерському господарству на платній основі та додатковою угодою №1 від 29.05.2002р. і додатку №2 від 03.01.2003р. до цього договору, посилаючись на несплату відповідачем заборгованості у добровільному порядку.

Відповідач - фермерське господарство "Астор" із позовом не погодилось і просило припинити провадження у справі, посилаючись на ухвалу господарського суду Одеської області у справі № 26/359-05-9703 за позовом Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеського відділення Укрдержфонду до СФГ "Астор" про стягнення коштів фінансової підтримки, якою провадження у справі припинено, оскільки спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.09.2007р. (суддя Атанова Т.О.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 20000,00 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1500,00 грн., індекс інфляції у сумі 4020,00 грн., 225,20 грн. держмита і 118, 00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, оскільки суд вважає, що позовні вимоги є законними і обгрунтованими, заснованими на діючому законодавстві, умовах договору та підтверджуються матеріалами справи.

Не погодившись із прийнятим судом рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, провадження у справі припинити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з вимогами відповідача та просить суд залишити без змін рішення господарського суду Одеської області від 19.09.2007р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення відповідає нормам діючого законодавства і засновується на фактичних обставинах справи, і його слід залишити без змін з огляду на таке:

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 19.12.2001р. між Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств та Селянським (фермерським) господарством "Астор" був укладений договір №1 та Додатки до нього, про надання фінансової допомоги фермерському господарству на зворотній основі на підставі заяви останнього від 19.10.2001р.

Відповідно до умов цього договору Одеське відділення Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств зобов'язалось надати фінансову допомогу відповідачу у розмірі 20000,00 грн., а останній зобов'язувався використати зазначену фінансову допомогу на окремо визначені цілі та повернути її у порядку та в строк, передбачений цим договором та додатками до нього №1 від 29.05.2002р. і № 2 від 03.01.2003р.

На виконання вказаних умов договору Одеське відділення Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств надало фермерському господарству "Астор" фінансову допомогу загальною сумою 20000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 10 від 30.05.2002р., № 169 від 09.09.2002р., і № 10 від 23.01.2002р.

Відповідач - фермерське господарство "Астор" до теперішнього часу свої зобов'язання за означеним договором не виконало - отриману зворотню фінансову допомогу не повернуло, внаслідок чого за ним залишилась заборгованість в розмірі 20000,00 грн.

Факт заборгованості у сумі 20000,00 грн. відповідач визнав, про що свідчить заява голови СФГ "Астор" від 01.09.2003р. щодо перенесення терміну повернення фінансової допомоги до 30.08.2004р. та додаток до договору від 01.09.2003р. про його зобов'язання повернути отриману фінансову допомогу у сумі 20000,00 грн. до 30.12.2004р. Проти цього факту відповідач не заперечує і в апеляційній скарзі.

15.07.2005р. та 01.08.2006р. позивачем на адресу відповідача були направлені претензії щодо погашення боргу у сумі 20000,00 грн., які залишені останнім без розгляду та задоволення.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив судовій колегії, що незважаючи на те, що він підписав договір №1 від 19.12.2001р., відповідно до якого зобов'язався повернути гроші, надані Українським державним фондом підтримки селянських (фермерських) господарств, він наполягає на тому, що ця допомога, яка була використана ним на придбання свиноматок, має благодійний характер і не підлягає поверненню. Це його переконання грунтується на Розпорядженні Кабінету Міністрів УРСР від 27 червня 1991р. №83-р, згідно якого Український державний фонд підтримки селянських (фермерських) господарств створювався як Український фонд підтримки селянських (фермерських) господарств і кооперативів по виробництву сільськогосподарської продукції, а саме за рахунок коштів республіканського позабюджетного фонду стабілізації економіки Української РСР, відрахувань від доходів селянських (фермерських) господарств і кооперативів по виробництву сільськогосподарської продукції, добровільних внесків підприємств, організацій і громадян, що на його думку свідчить про те, що видані цим фондом кошти є наданими на безповоротній основі.

Судова колегія дослідила, що згідно з Постановою КМУ України від 14 березня 1992р. №133, а саме п. 2 цієї Постанови, Український фонд підтримки селянських (фермерських) господарств і кооперативів по виробництву сільськогосподарської продукції, утворений розпорядженням Кабінету Міністрів УРСР від 27 червня 1991р. №83, перетворено на Український державний фонд підтримки селянських (фермерських) господарств, а абзац 6 п.2 вказаної Постанови також передбачає активізацію підприємницької діяльності Фонду, залучення доходів селянських (фермерських) господарств до коштів Фонду, запровадження у практику надання фінансових пільг цим господарствам для їх діяльності під гарантію повернення через 5 років.

Згідно з Постановою КМУ України від 13 квітня 2001р. №357 та Наказом Міністерства аграрної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України №144/257/115 від 28.05.2001р., надання коштів державної підтримки на безповоротній основі відбувається лише у випадках, вичерпний перелік яких надається у вищезгаданих Постанові та Наказі, а вказані в договорі №1 від 19.12.2001р. про надання відповідачу фінансової допомоги цілі, на які господарство зобов'язується використати фінансову допомогу, а саме придбання свиноматок, ВРХ, птиці, кормів, ПММ, запчастин, насіння, до цього переліку не входять, тобто вони не є такими, що відповідають критеріям надання коштів державної підтримки на безповоротній основі.

Отже, господарський суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у зв'язку з їх обгрунтованістю та підтвердженням матеріалами справи.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення, які складають 1500,00 грн. та 4020,00 грн. відповідно (згідно розрахунку позивача).

Таким чином, стягнення судом з відповідача 25520,00 грн. відповідає фактичним обставинам справи і нормам діючого законодавства України.

Щодо посилань скаржника на порушення судом норм процесуального права, а саме на те, що позов подано неуповноваженою особою, а тому провадження у справі слід припинити, то як свідчать матеріали справи, позов подано Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в сосбі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, а згідно Статуту державної установи "Український державний фонд підтримки фермерських господарств", він має право бути позивачем і відповідачем у судах, і підписано позов в.о. директора Одеського відділення Г.В. Дідик, яка уповноважена в тому числі і на представлення інтересів Фонду в судах всіх рівнів зі всіма правами, зокрема, наданими законом позивачеві, відповідно до довіреності від 15.12.2006р.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 53, 93, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

Поновити Фермерському господарству "Астор" строк для подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Одеської області від 19.09.2007р. у справі № 8/152-07-6404 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.І. Бойко

Судді: Т.А. Величко

А.М. Жукова