ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.08р.

Справа № 1/532-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія" Дніпрообленерго" в особі "Дніпропетровських міських електричних мереж", м. Дніпропетровськ,

до Українсько-латвійського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулібат", м. Дніпропетровськ,

про стягнення 2258 грн. 93коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача - Колодочка Г.В., дов. №332 від 10.12.2007р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ "Енергопостачальна компанія" Дніпрообленерго" в особі "Дніпропетровських міських електричних мереж" звернулося до господарського суду, в якому просить стягнути з Українсько-латвійського товариства з обмеженою відповідальністю "Гулібат" заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2258грн. 93коп, з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1290 від 21.03.2000р.

Позивач позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити.

Відповідач не використав надане йому законом право на участь свого представника в судовому засіданні, відзив на позов та витребувані судом докази не надав, вимог не заперечив, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (поштове повідомлення від 20.02.2007р.). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Справа розглядається за наявними документами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2000 р. між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»в особі Криворізких міських електричних мереж (надалі – Позивач) та Українсько-латвійським товариством з обмеженою відповідальністю «Гулібат»(надалі –Відповідач) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 1290 строком дії до 31.12.2000 р. Відповідно до п. 10.1 Договору він вважається автоматично продовженим, якщо за місяць до закінчення строку жодна із сторін не заявить про його зміну чи розірвання. Доказів розірвання договору суду не надано, Договір сторонами в спірний період виконувався, отже є чинним.

Згідно п. 3.2. Договору Споживач щомісячно 5-10 числа зобов’язаний надавати Постачальнику звіти показань приладів обліку електричної енергії, на підставі яких Постачальник здійснює нарахування за спожиту електроенергію, які споживач зобов’язаний оплатити за розрахунковий період згідно з тарифами на електроенергію, які визначаються у порядку, затвердженому Національною комісією регулювання енергетики України.

Споживач показання приладів обліку електричної енергії по деяким точкам обліку не надавав, тому нарахування були здійснені згідно п. 7.25 Правил користування електричною енергією, по встановленій в договорі потужності струмоприймачів.

Згідно п. 3.3., 3.4. Договору споживач зобов’язаний самостійно в п’ятиденний термін після дати, вказаній в платіжному дорученні здійснювати оплату за спожиту електричну енергію шляхом перерахування грошових коштів постачальнику на поточний рахунок зі спеціальним режимом користування.

Всупереч п. 2.1. Договору оплата за спожиту електроенергію здійснювалася Відповідачем несвоєчасно, не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості.

Заборгованість утворилася за період з 01.09.2004 р. по 01.11.2004 р. і станом на 01.09.2007р. становить 1675 грн. 06 коп.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені належним чином.

Так, до позовної заяви не додано доказів щодо пред’явлення суми заборгованості Відповідачу, звітів про споживання електроенергії, двосторонній акт звірки, рахунки за вересень–листопад 2004 р.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази досудового врегулювання спору.

За приписами ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на позивача.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя

І.А. Рудь

Рішення підписано 29.02.2008р.