ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2008 р.

Справа № 15-24/75-06-4017

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача – не з'явився,

від відповідача –не з'явився;

від третіх осіб:

1) ТОВ „Фінростбанк” –не з'явився,

2) ТОВ „Пфаннер Бар” –Седлачик Р.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Крєз” до Малого приватного підприємства „Сіс” про усунення перешкод у користуванні орендованим майном за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” та третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю „Пфаннер Бар”, –

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Крєз” звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Малого приватного підприємства “Сіс”, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк”, про усунення перешкод у користуванні позивачем орендованим за договором оренди від 03.04.2006 р. майновим комплексом з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, розташованого за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені права позивача як добросовісного орендаря цілісного майнового комплексу з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, розташованого за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44, з огляду на наступне.

03.04.2006 р. між ТОВ “Крєз” та ТОВ „Фінростбанк” був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу з прилягаючою територією, що необхідна для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44.

Так, позивач вказує, що з 03.04.2006 року він набув на підставі вказаного договору оренди від 03.04.2006 року право користування цілісним майновим комплексом з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44.

Однак, як зазначає позивач, реалізувати набуте за договором оренди право користування ТОВ “Крєз” не в змозі у зв'язку із зайняттям частини приміщень Малим приватним підприємством "Сіс". Так, при спробі в'їзду частина приміщень прийнятого в оренду цілісного майнового комплексу не була вільною та знаходилась у розпорядженні третіх осіб. У зв'язку з цим позивачем було направлено на адресу відповідача лист від 10.04.2006 року з вимогою звільнити приміщення цілісного майнового комплексу з прилягаючої територією, необхідної для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби 44.

Проте, зазначена вимога позивача щодо звільнення займаних приміщень відповідачем виконана не була. При цьому позивач зазначає, що відмову від виконання вимог позивача відповідач обґрунтував тим, що між МПП "Сіс” та ТОВ "Фінростбанк" була досягнута домовленість щодо передачі МПП „Сіс" частини цілісного майнового комплексу, що розташований за адресою: м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44. Між тим жодного документу, який би посвідчував укладення між ТОВ „Фінростбанк” і МПП "Сіс" договору оренди частини цілісного майнового комплексу відповідачем не були надані. Таким чином, на думку позивача, відповідач без належних підстав користується майном, право користування яким належить позивачу, що перешкоджає останньому користуватися орендованим майном.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.04.2006 р. було порушено провадження у справі № 24/75-06-4017.

З метою забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю “Крез” у позовній заяві заявило клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони МПП “Сіс” та будь-яким іншим особам без відповідного договору із ТОВ “Фінростбанк” займати та користуватися майновим комплексом з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична 3; с. Ялтушків, вул. Дружби 44. Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 25.04.2006 р. у справі № 24/75-06-4017 заборонено МПП “Сіс” та будь-яким іншим особам без відповідного договору із ТОВ “Фінростбанк” займати, користуватися майновим комплексом з прилягаючою територією, що необхідна для його обслуговування, яка розташована за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична 3; с. Ялтушків, вул. Дружби 44 та висилити з майнового комплексу з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, яка розташована за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична 3; с. Ялтушків, вул. Дружби 44, всіх юридичних осіб які не мають договірних відносин з ТОВ “Фінростбанк”.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Пфаннер Бар” звернулось до суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 25.04.2006 р. у справі № 24/75-06-4017 про вжиття заходів забезпечення позову. Під час розгляду вказаної апеляційної скарги Одеським апеляційним господарським судом залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Пфаннер Бар” до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача, про що винесено ухвалу від 11.07.2006 р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. ухвалу господарського суду Одеської області від 25.04.2006 р. про вжиття заходів забезпечення позову скасовано, у зв'язку з чим на підставі резолюції голови господарського суду Одеської області справу № 24/75-06-4017 передано на розгляд судді Петрову В.С.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Крез” та Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” звернулись до суду із касаційними скаргами на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2006 р. постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. залишена без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2006 р. справу № 24/75-06-4017 прийнято до провадження судді Петрова В.С., присвоєно справі № 15-24/75-06-4017 та призначено розгляд справи в засіданні суду.

У судовому засіданні 22.03.2007 р. представник третьої особи - ТОВ „Пфаннер Бар” звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі № 15-24/75-06-4017 до розгляду господарської справи № 30/195-03-5851 за позовом ТОВ комерційного банку „ФЕБ” до сільськогосподарського ТОВ „Ірен-Агронатурпродукт”, КП „Барське районне БТІ” про визнання права власності на майно, що є предметом спору у даній справі, за участю третьої особи –ТОВ „Валві”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.03.2007 р. провадження у справі № 15-24/75-06-4017 зупинено до розгляду господарської справи № 30/195-03-5851 за позовом ТОВ комерційного банку „ФЕБ” до сільськогосподарського ТОВ „Ірен-Агронатурпродукт”, КП „Барське районне БТІ” про визнання права власності за участю третьої особи – ТОВ „Валві”.

Як з’ясовано судом, рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2007 р. у справі № 15-30/195-03-5851, що набрало законної чинності, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Ірен-Агронатурпродукт”, Комунального підприємства „Барське бюро технічної інвентаризації”, треті особи, які не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів –Товариство з обмеженою відповідальністю „Валві” та Відкрите акціонерне товариство „Барський консервний комбінат”, про визнання права власності.

У зв’язку з усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2008 р. провадження у справі № 15-24/75-06-4017 поновлено та справу призначено до розгляду в засіданні суду на 20.02.2008 р.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, також відповідач відзив на позов не надав, у зв'язку з чим справу розглянуто відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Представник третьої особи на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” у судове засідання не з'явився, проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи відзиву на позов ТОВ „Фінростбанк” (а.с. 69-70 т. 1), третя особа проти позову не заперечує, обґрунтовуючи свою позицію тим, що товариство є власником майна, яке є предметом спору, що встановлено рішенням господарського суду Одеської області по справі № 30/195-03-5851 від 12.08.2003 р., а відтак правомірно розпорядилось своїм майном шляхом передачі його в оренду.

Третя особа на стороні відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Пфаннер Бар” проти позову заперечує у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, посилаючись на те, що належним власником майна, яке є предметом спору, є ВАТ „Барський консервний комбінат”, яким вказане майно було передано в оренду ТОВ „Пфаннер Бар” згідно договору № 2-05 від 12.07.2005 р.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, господарський суд встановив наступне.

03 квітня 2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Крєз” (орендар) був укладений договір оренди, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування майновий комплекс з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що з 03.04.2006 року він набув на підставі вказаного договору оренди право користування цілісним майновим комплексом з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44. Проте, відповідач порушує його право користування вказаним майном, оскільки безпідставно користується вказаним майном.

Між тим, як вбачається з вказаного договору оренди від 03.04.2006 р., право тимчасового користування об’єктом оренди переходить до позивача як орендаря з дати підписання сторонами акту прийому-передачі об’єкту оренди (п. 2.1 договору). При цьому дата підписання акта прийому-передачі вважається датою початку фактичного користування об’єктом оренди. До того ж згідно п. 1.2 договору оренди строк користування об’єктом оренди складає 11 місяців з дати фактичного початку користування майном.

Однак, доказів передачі позивачу третьою особою –ТОВ „Фінростбанк” об’єкту оренди за договором оренди від 03.04.2006 р., як передбачено вказаним договором, позивач не надав. Так, відповідний акт прийому-передачі об’єкту оренди за договором оренди від 03.04.2006 р. в матеріалах справи відсутній. У зв'язку з цим суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що він набув право користування цілісним майновим комплексом з прилягаючою територією, необхідною для його обслуговування, що розташований за адресою: Вінницька область, м. Бар, вул. Червоноармійська, 3; с. Бар, вул. Залізнична, 3; с. Ялтушків, вул. Дружби, 44, оскільки згідно умов договору оренди саме з дати підписання відповідного акту прийому-передачі у позивача виникне право користування зазначеним майновим комплексом.

Разом з тим, як з’ясовано судом, рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2007 р. у справі № 15-30/195-03-5851, що набрало законної чинності, було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Ірен-Агронатурпродукт”, Комунального підприємства „Барське бюро технічної інвентаризації”, треті особи, які не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів –Товариство з обмеженою відповідальністю „Валві” та Відкрите акціонерне товариство „Барський консервний комбінат”, про визнання права власності.

Так, вказаним рішенням суду встановлені наступні обставини. 24 березня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційним банком „ФЕБ” (правонаступник – ТОВ „Фінростбанк”), Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю „Ірен-Агронатурпродукт” та Товариством з обмеженою відповідальністю "Валві" (позичальник) був укладений договір поруки № 10/3, згідно умов якого СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” виступило поручителем у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Валві" за кредитним договором № 191-К від 06 липня 2000 року, укладеним між ТОВ КБ „ФЕБ” та ТОВ „Валві”. Згідно п. 1.2 договору поруки № 10/3 у разі невиконання позичальником своїх зобов’язань поручитель приймає на себе зобов’язання на слідуючий день після закінчення місячного строку з дня підписання договору поруки (24.03.2003 р.) погасити заборгованість позичальника в розмірі 1145000 грн. шляхом передачі майна, переліченого у додатку № 1 до договору поруки, яке належить поручителю на праві власності відповідно до реєстраційних посвідчень № 2, № 3, № 7 від 15.01.2003 р. Як з’ясовано судом, ТОВ "Валві" в установлений кредитним договором строк прийняті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконало. У зв'язку з цим 30.04.2003 р. СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” та ТОВ КБ „ФЕБ” був складений акт приймання-передачі, згідно якого КБ „ФЕБ” прийняв у власність майно, вказане у додатку № 1. Між тим судом встановлено, що належне СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” спірне майно було придбано останнім згідно договору купівлі-продажу майнового комплексу ВАТ „Барський консервний комбінат”, укладеного між ВАТ „Барський консервний комбінат”, ТОВ „Валві” та утримувачем майна ТОВ „Ірен”. Однак, ухвалою господарського суду Вінницької області від 19.02.2003 р. по справі № 367/5-342 за заявою ФГ „Таврія” до ВАТ „Барський консервний комбінат” про визнання банкрутом, що було залишена без змін постановою Верховного суду України від 07.12.2004 р., визнано недійсним на підставі ст. 48 Цивільного кодексу УРСР договір від 15.01.2003 р. купівлі-продажу майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства „Барський консервний комбінат”, за яким СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” було придбано спірне майно; при цьому кожну із сторін зобов'язано повернути другій стороні все одержане за угодою.

Відтак, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що до СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” не перейшло право власності на спірне нерухоме майно. За таких обставин, у зв'язку з відсутністю правових підстав у СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” для володіння спірним майном, вказане майно не могло бути предметом укладеного між ТОВ КБ „ФЕБ”, СТОВ „Ірен-Агронатурпродукт” та ТОВ "Валві" договору поруки. За таких обставин, суд вважає, що ТОВ „Фінростбанк” не набуло право власності на спірне майно відповідно до умов договору поруки у зв'язку з невиконанням ТОВ "Валві" умов кредитного договору щодо погашення заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи те, що у ТОВ „Фінростбанк” не виникло право власності на майно, яке є предметом укладеного ТОВ „Фінростбанк” з позивачем договору оренди, тому, на думку суду, ТОВ „Фінростбанк” не мав права розпоряджатися цим майном, зокрема, передавати його в оренду позивачу.

На підставі всього вищевикладеного, суд вважає безпідставними доводи позивача на наявність у нього права користування спірним майном.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Крєз” необґрунтовані, у зв’язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Крєз”, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк”, до Малого приватного підприємства „Сіс”, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю „Пфаннер Бар”, про усунення перешкод у користуванні орендованим майном відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 25.02.2008 р.

Суддя Петров В.С.