СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

30 січня 2008 року

Справа № 2-29/10149-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Антонової
І.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Смирнова
Л.Є, дов. № 03 від 03.01.2008 року;

відповідача:
ОСОБА_2 дов. № 1430 від 02.11.2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 16 жовтня 2007 року у справі №
2-29/10149-2007

за позовом          Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста
Сімферополя" (вул. Лермонтова, 17, м.Сімферополь, 95000)

до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, м.Сімферополь, 95000)

про розірвання
договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне
підприємство „ЖЕО Київського району м.Сімферополя” звернулось до господарського
суду АР Крим з позовом до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 19/8 від 29.12.2006 року,
розташованого за адресою: м.Сімферополь, вул. М. Залки,17, а також про
виселення відповідача із займаного приміщення. Позовні вимоги обгрунтовані
неналежним виконанням відповідачем власних зобов`язань по своєчасній оплаті
орендних платежів.

Рішенням господарського
суду АР Крим від 16.10.2007 року у справі № 2-29/10149-2007 позов Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста
Сімферополя" задоволено. Суд розірвав договір оренди нежитлового
приміщення № 19/8 від 29.12.2006 року площею 124,0 кв.м., розташованого по вул.
М.Залки, 17 в м.Сімферополі, укладеного між ЖЕО Київського району м.Сімферополя
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, а також виселив фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 із вказаного приміщення.

При прийнятті рішення, суд
першої інстанції встановив, що відповідач на протязі дії договору не належним
чином виконував грошові зобов'язання з орендної плати, що підтверджується
відповідним розрахунком заборгованості по орендній платі, та, таким чином,
порушив вимоги статті 18 Закону України „Про оренду державного та комунального
майна”, статей 526, 610 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням
господарського суду АР Крим, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову
Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського
району міста Сімферополя" відмовити.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі полягають у порушенні судом першої інстанції норм процесуального права,
що виразилось у неповідомленні про час розгляду справи та позбавлення права
надавати докази та заперечення по суті заявленого позову. Відповідач також
посилається на той факт, що ним належним чином здійснюється оплата орендних
платежів, даний факт підтверджується відповідними доказами, у зв`язку з чим,
підстави для задоволення позову відстуні.

З причини зайнятості в інших
судових засіданнях суддів Заплава Л.М. та Дугаренко О.В., на підставі
розпорядження в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у
складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Лисенко В.А. та
Прокопанич Г.К. Також у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях суддів
Лисенко ВА. та Прокопанич Г.К. у складі судової колегії були здійснені заміни
на суддів Антонову І.В. та Ткаченка М.І.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 15 по  23 січня 2008 року.

Повторно розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши
пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

На підставі рішення виконавчого
комітету Київської районної ради м.Сімферополя № 255 від 28.11.2006 року між
Житлово-експлуатаційним відділенням Київського району м. Сімферополя та
суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 19/8,
предметом якого з`явилось комунальне майно - приміщення площею 124,0 кв.м.,
розташоване по вул. М. Залки,17 у м. Сімферополі (а.с.6-7).

29.12.2006 року між виконавчим
комітетом Київської районної ради м.Сімферополя та суб`єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 було підписано акт прийому-передачі приміщення, яке є
предметом договору оренди (а.с.10).

Відповідно до пункту 10.1 договору
оренди, договір діє по 29.11.2007 року.

Пунктом 3.3 вказаного договору
передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісяця не пізніше 12
числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Згідно з частиною 1 статті 509
Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно з пунктом 5.2 договору
оренди № 19/8, орендар зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати
орендну плату. Згідно з розрахунком орендної плати, СПД ОСОБА_1. за
користування орендованими приміщеннями має сплачувати 1830,31 грн. щомісячно
(а.с.11).

Статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в
частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 3 статті 18 Закону України
„Про оренду державного та комунального майна” також встановлено, що орендар
зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Позивач в обгрунтування позовних
вимог посилається на неналежне виконання СПД ОСОБА_1 власних зобов`язнаь по
оплаті орендної плати.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є
будь-які  фактичні  дані, на підставі  яких господарський суд у встановленому
законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував
неможливість  їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього.

Так, судова колегія приймає у
якості доказу у справі наданий відповідачем розрахунок орендної плати по
договору оренди № 19/8 від 29.12.2006 року за період з грудня 2006 року по
грудень 2007 року.

Із змісту вказаного розрахунку вбачається,
що за лютий, березень, квітень та травень 2007 року (тобто за місяці, на
неоплату яких посилається позивач), СПД ОСОБА_1 було сплачено наступні суми:

- 1800,00 грн. квитанцією № 42 від
13.04.2007 року за лютий 2007 року;

- 1100,00 грн. квитанцією № від 13.04.2007 року за березень 2007 року;

-
1500,00 грн. квитанцією № 47 від 14.05.2007 року за квітень 2007 року;

- 2800,00 грн. квитанцією № 34 від
06.06.2007 року за травень 2007 року, а також борг за березень та квітень 2007
року. Наведений відповідачем розрахунок підтверджується відповідними первинними
доказами -безпосередньо квитанціями про оплату.

Таким чином, судовою колегією
встановлено, що на момент звернення позивача до суду з позовом про розірвання
договору оренди та виселення, у СПД ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі не
існувала. Із змісту розрахунку відповідача також вбачаються факти здійснення
оплати орендних платежів за грудень 2006 року, січень 2007 року та за період з
серпня по грудень 2007 року.

Частиною 1 статті 43 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді  в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши обставини даної справи в
їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновок
господарського суду АР Крим про те, що відповідач не належним чином виконував
власні грошові зобов'язання з орендної плати.

Надаючи праву оцінку доводам
позивача про розірвання договору оренди № 19/8 від 29.12.2009 року, судом
першої інстанції також встановлено, що, згідно з частиною 3 статті 26 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна”, на вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду,
арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими актами України.

Однак при цьому, судова колегія
вважає за необхідне звернути увагу на те, що статтею 291 Господарського кодексу
України передбачено, що договір оренди може бути розірвано на вимогу однієї із
сторін достроково з підстав,
передбачених Цивільним Кодексом України для розірвання договору
найму,  в порядку встановленому статтею
188 Господарського кодексу України.

Пунктом 2 статті 651 Цивільного
кодексу України встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.
Істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони
неможливість досягнення мети договору.

Відповідно до статті 188
Господарського кодексу України, розірвання господарських договорів допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторона
договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала
пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не
досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді  у встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення
суду.

Наведена вище позиція
підтверджується Листом Вищого господарського суду України від 30.11.2007 року №
01-8/918.

Таким чином, на відповідачеві лежав
обов`язов по дотриманню порядку розірвання договору оренди, встановленого
статтею 188 Господарського кодексу України. Доказів дотримання такого порядку
суду не надано. На підставі викладеного, судова колегія зазначає, що підстави
для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди відсутні.

За таких обставин, оскаржуване
рішення господарського суду АР Крим про задоволення позовних вимог Комунального
підприємства „ЖЕО Київського району м.Сімферополя” є таким, що прийнято при
неповному дослідженні обставин справи та з порушенням норм матеріального права,
у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 101, 103 п.2, 104
ч.1 п.п.1, 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 16 жовтня 2007 року у справі № 2-29/10149-2007
скасувати.

У задоволенні позову Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста
Сімферополя" відмовити у повному обсязі.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
І.В. Антонова

М.І. Ткаченко