ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 42/126-16/467

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів :

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства тресту “Київміськбуд-1” імені М.П.Загороднього

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року

у справі

№42/126-16/467 господарського суду міста Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства тресту “Київміськбуд-1” імені М.П.Загороднього

до

Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації

про

стягнення суми,

за участю представників сторін від:

позивача: Харченко В.В. –за довіреністю від 14.03.2007р.

відповідача: Ратушний А.В. –за довіреністю від 08.01.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Справа в господарських судах розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2007р. (суддя Шабунін С.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 17849,24грн. заборгованості, 4263,76грн. інфляційних, 984,44грн. 3% річних, 231грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007р. (судді Мартюк А.І. –головуючий, Зубець Л.П., Лосєв А.М.) рішення міста Києва від 14.05.2007р. скасовано; прийнято нове рішення; в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційної інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з встановлених у даній справі обставин.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 21.01.2002р. між ВАТ “Трест “Київміськбуд-1” імені М.П.Загороднього та Оболонською районною у м.Києві державною адміністрацією укладено контракт, за умовами якого позивач за завданням відповідача зобов’язався виконати роботи по будівництву павільйону бюветного водопостачання по вул.Вишгородській в Оболонському районі м.Києва у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією, а відповідач прийняти та оплатити вартість робіт авансом до початку робіт в розмірі 50% від договірної ціни.

Розрахунки за обсяги виконаних робіт здійснюються замовником з підрядником на підставі локальних кошторисів, виходячи із фізичних обсягів фактично виконаних робіт, норм витрат трудових та матеріальних ресурсів та обґрунтованих ринкових цін та тарифів. Замовник в 2-х денний строк з моменту подання підрядником, підписує довідку ф. КБ-3 і розраховується з ним на протязі 10 днів після підписання цієї довідки (п.2.7).

Суди дійшли висновку, що між сторонами виникли відносини з договору підряду на капітальне будівництво.

Відповідно до ст.332 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, за договором підряду підрядчик зобов'язується виконати на свій ризик певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

На виконання робіт, передбачених договором підряду, складається кошторис (ст.334 ЦК УРСР).

Згідно приписів ст.342 ЦК УРСР замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядчиком відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від договору або інших недоліків заявити про них підрядчикові без зволікання.

Статтею 345 ЦК УРСР замовник зобов'язаний оплатити виконану підрядчиком роботу після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлене законом або договором.

Особливості регулювання відносин за договором підряду на капітальне будівництво встановлені ст.353 ЦК УРСР, за якою організація-підрядчик зобов'язується своїми силами і засобами збудувати і здати організації-замовнику передбачений планом об'єкт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і у встановлений строк, а замовник зобов'язується надати підрядчику будівельну площадку, передати йому затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

З системного аналізу наведених приписів норм права вбачається, що обов’язковою умовою виникнення у підрядника права вимоги оплати виконаних будівельних робіт за договором підряду є виконання ним робіт належним чином і в погоджений строк, у відповідності до проектно-кошторисної документації, а саме належне виконання зазначених робіт –є обов’язком підрядника.

Відповідно до ст. ст. 161, 162 ЦК УРСР зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи довідку про вартість виконаних підрядних робіт та акт приймання виконаних підрядних робіт за березень 2002 року, встановив, що в указаний період позивачем були виконані роботи за договором вартістю 421008грн., які були прийняті відповідачем.

Факт виконання позивачем зазначеного обсягу робіт у березні 2002 року відповідачем не заперечується. Однак, такі роботи неоплачені відповідачем в сумі 9729грн.

Відповідно до акту приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2003 року, на який посилається позивач, останній в даний період виконав роботи вартістю 16832грн., зокрема, вартість системи водопідготовки (7260грн. без ПДВ), робіт з монтажу і налагодження системи водоочищення (1017грн. без ПДВ), вартість колонок водорозбірних "Нептун" (5000грн. без ПДВ), робіт з установлення водорозбірних колонок (750грн. без ПДВ).

Згідно розпорядження Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації №679 від 28 липня 2003р., угоди між відповідачем і ЗАТ “Шведсько-Українська група “SU GRUP”, видаткової накладної № SU -0001718 від 29 серпня 2003р., акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № SU-0000419 у зв'язку з невідповідністю якості води в побудованому позивачем бюветі по вул. Вишгородській, 10 у м. Києві санітарним нормам відповідачем була придбана система водопідготовки, вартістю 8711,56грн., яка була встановлена позивачем. Вартість таких робіт всього складає 16832грн., з яких позивачем було вирахувано вартість придбаної відповідачем системи водопідготовки.

Про виконання зазначених робіт була підписана довідка форми КБ-3 про вартість виконаних робіт. Відповідно до п.2.7 Контракту, замовник повинен розрахуватись з підрядником протягом 10 днів після підписання довідки форми КБ-3.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт виконання позивачем робіт у грудні 2003 року відповідачем по суті не заперечується.

Таким чином, місцевий господарський суд, дослідивши обставини виконання позивачем зобов'язань по вказаному договору, а також неналежне виконання відповідачем зобов'язань по його оплаті, дійшов законного і обґрунтованого висновку, що сума боргу доведена позивачем.

Оскільки факт заборгованості відповідача підтверджений, суд першої інстанції відповідно до ст.214 ЦК УРСР, ст.625 ЦК України дійшов правильного висновку про обов’язок відповідача сплатити позивачу основний борг в зазначеній сумі, збільшену на індекс інфляції та 3% річних.

Вищевикладене не було враховано апеляційним господарським судом, що призвело про безпідставного скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Проте, скасовуючи рішення господарського суду міста Києва, суд апеляційної інстанції не спростував висновків суду першої інстанції та встановлених ним обставин справи.

У оскаржуваній постанові Київського апеляційного господарського суду фактично не наведено обґрунтування порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції, рішення якого оскаржувалось в апеляційному порядку.

За таких обставин постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з залишенням в силі рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.6 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 року у справі №42/126-16/467 скасувати, а рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2007 року у даній справі залишити без змін.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький