ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.08 р.                     Справа № 34/1пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Гвоздика” м. Маріуполь

до відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Декоративні культури” м. Маріуполь

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача :

1. Комунальне підприємство “Маріупольське бюро технічної інвентаризації” м. Маріуполь

2. Виконавчий комітет Маріупольської міської ради

про визнання договору про безкоштовну передачу частини майна у власність від 07.06.2000року дійсним та визнання права власності.

за участю представників сторін:

від позивача – Федоров Є.Г. (за довіреністю)

від відповідача – Павлюченко О.А. – директор

від третьої особи 1. – не з’явився

2. - не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Гвоздика” м. Маріуполь до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Декоративні культури” м. Маріуполь про визнання дійсним договору про безкоштовну передачу частини майна СТОВ “Декоративні культури” у власність СТОВ “Гвоздика” від 07.06.2000року та визнання права власності на об’єкт нерухомого майна – оранжерею Сочинського типу (літ.Ж-1), переданого на підставі договору від 07.06.2000року, яку розташовано по вул. Краснофлотській 119 м. Маріуполя.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір про безоплатну передачу частини майна від 07.06.2000року, акт приймання-передачі основних засобів від 12.06.2000року, листи від 03.09.2007року та від 24.10.2007року.

Відповідач відзив на позов не надав, у судовому засіданні проти позову заперечував.

Третя особа 1. через канцелярію суду із супровідним листом надав витребувані документи та просив суд розглядати справу без участі представника бюро.

Третя особа 2. у листі від 14.01.2008року (вхід. №02-41/1253 від 17.01.2008року) проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без участі представника виконкому Маріупольської міської ради.

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Між позивачем та відповідачем був укладений договір про безоплатну передачу частки майна СТОВ “Декоративні культури” у власність СТОВ “Гвоздика”. Згідно з умовами укладеного договору СТОВ “Декоративні культури” безоплатно передає, а СТОВ “Гвоздика” приймає майно згідно додатку І до договору.

Відповідно до ч.2 договору безоплатна передача майна здійснюється за окремим актом (додаток І) протягом 5 днів з моменту підписання договору сторонами. Після передачі майна СТОВ “Гвоздика” стає власником майна з придбанням всіх прав та зобов’язань, що випливають з права на власність.

За умовами ч.3 СТОВ “Декоративні культури” зобов’язується видати СТОВ “Гвоздика” свідоцтво на право власності переданого майна .

Пунктом 4.4 ч.4 договору передбачено, що даний договір підлягає реєстрації в державних органах місцевої виконавчої влади після його нотаріального посвідчення.

Відповідно до переліку (додатку №І) майна, що передається від СТОВ “Декоративні культури” – СТОВ “Гвоздика” (арк. справи 24) СТОВ “Декоративні культури” безоплатно передає СТОВ “Гвоздика”: структурний підрозділ – магазин “Гвоздика”: розташований за адресою : 87500, м. Маріуполь, Донецька область, пр. Леніна, 95-а, площею 259,6кв.м. вартістю 83213грн., що включає : центральний вхід, коридор, умивальник, туалет, їдальню, кабінет, кладочку, загальною площею, включаючи земельну ділянку 763,049га. Оранжерею Сочнського типу, що розташована за адресою: м. Маріуполь Донецької області, 87533, вул. Красно флотська,119, площею 4720кв.м., вартістю 82042грн., фонтан вартістю 325грн., касовий апарат “Датекс”450грн., комплекс м’якої меблі 886грн., гірки скляні 5шт. 885грн., товар с/нак 2623грн., сосна 100шт. 400грн., ялина колюча 40шт. 2000грн. Всього на суму 172824грн.

У відповідності з актом приймання – передачі основних засобів від СТОВ “Декоративні культури” до СТОВ “Гвоздика” б/н від 12 червня 2000року вказане майно було передане позивачу. Акт прийому-передачі підписаний обома сторонами. (арк. справи 25).

Тобто між сторонами відбулось часткове виконання умов договору б/н від 07 червня 2000року.

Позивач звернувся до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради з листом від 13.07.2007року у якому просив дозволити Маріупольському БТІ видати правоустановчі документи на право власності на нежитлове приміщення (оранжерея “Сочинська), яке було передано СТОВ “Гвоздика” за договором про безоплатну передачу.

Рішенням від 15.08.2007року № 221/2 (арк. справи 36) Виконавчий комітет Маріупольської міської ради відмовив позивачу у видачі право установчих документів – свідоцтва про право власності на оранжерею літ. Ж-1, площею 4824,2кв.м., у зв’язку із невідповідністю документів, наданих заявником, вимогам законодавства України, а також відсутністю правових підстав для оформлення права власності на зазначені об’єкти нерухомого майна виконкомом міської ради.

Позивач 03.09.2007року звернувся до відповідача із листом б/н у якому просить з метою отримання правовстановлюючих документів на оранжерею Сочинського типу та реєстрації права власності на вищевказаний об’єкт нерухомості , повідомити про дату та час посвідчення в нотаріальному порядку укладеної угоди.

24.10.2007року позивач вдруге звернувся до відповідача з листом з аналогічним проханням.

Листом №52 від 20.11.2007року відповідач відмовив позивачу у нотаріальному посвідченні договору у зв’язку з невизнанням з його боку права власності за позивачем.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

За приписом ст. 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Факт визнання саме позивача власником даного майна відповідачем не заперечується та підтверджується актом приймання –передачі б/н від 12.06.2000р. , копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ст.4 Закону України “Про власність” (який діяв у період спірних правовідносин) власник на свій розсуд користується, розпоряджається та володіє належним йому майном та може вчиняти відносно цього майна будь-які дії.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ст.147 Господарського кодексу України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

У відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Згідно до п.2 ст.3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Судом не було встановлено неправомірне володіння позивача будівлею, то позивач володіє цім майном правомірно. Тобто Конституцією України та чинним законодавством встановлена презумпція правомірності фактичного володіння майном, оскільки це майно знаходиться у володінні позивача.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та обов’язків може бути визнання права.

При цьому, з урахуванням вимог ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що відповідач не визнає право власності позивача на передане згідно договору від 07.06.2000року майно , позовні вимоги позивача, безкоштовну передачу частини майна СТОВ “Декоративні культури” у власність СТОВ “Гвоздика” від 07.06.2000року та визнання права власності на об’єкт нерухомого майна – оранжерею Сочинського типу (літ.Ж-1), переданого на підставі договору від 07.06.2000року, яку розташовано по вул. Краснофлотській 119 м. Маріуполя, підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі ст.ст.220,328, 638 ЦК України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Гвоздика” м. Маріуполь до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Декоративні культури” м. Маріуполь про визнання дійсним договору про безкоштовну передачу частини майна СТОВ “Декоративні культури” у власність СТОВ “Гвоздика” від 07.06.2000року та визнання права власності на об’єкт нерухомого майна – оранжерею Сочинського типу (літ.Ж-1), переданого на підставі договору від 07.06.2000року, яку розташовано по вул. Краснофлотській 119 м. Маріуполя, задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір про безкоштовну передачу частини майна СТОВ “Декоративні культури” у власність СТОВ “Гвоздика” від 07.06.2000року.

Визнати право власності за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Гвоздика” м. Маріуполь на об’єкт нерухомого майна – оранжерею Сочинського типу (літ.Ж-1), переданого на підставі договору від 07.06.2000року, яка розташована по вул. Краснофлотській 119 м. Маріуполя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Кододова О.В.