ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.08 р.
Справа № 39/5в

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Донецьк

до відповідача: Виконавчого
комітету Донецької міської ради

третя особа на стороні відповідача:
Приватний підприємець ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення
Виконавчого комітету Донецької міської ради № 343/2 від 24.07.2002 року „ Про
надання Приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для розміщення
торгівельного павільйону в Київському районі”.

Головуючий суддя господарського
суду Донецької області
О.В.Овсяннікова

Суддя                                                           В.І.Матюхін

Суддя
О.О.Радіонова

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-СПД

від відповідача:Волік В.В.-дов.

від
третьої особи : ОСОБА_3-дов., ОСОБА_2- СПД

У засіданні суду 23.01.2008 року
була оголошена перерва до 29.01.2008 року до 09год. 00хв. для підготовки
повного тексту рішення.

Приватний підприємець ОСОБА_1 м.
Донецьк звернувся з позовом  про визнання
недійсним рішення Виконавчого комітету Донецької міської ради № 343/2 від
24.07.2002 року „ Про надання Приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки в
оренду для розміщення торгівельного павільйону в Київському районі”.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на те, що
в порушення чинного законодавства відповідачем в односторонньому порядку
розірваний договір оренди земельної ділянки, наданої йому за рішенням виконкому
від 25.04.2000 року № 142/8, тому оспорюване рішення є неправомірним і має бути
визнано судом недійсним.

Відповідач проти позову заперечує з
посиланням  на те, що оспорюване рішення
було прийнято відповідно до чинного законодавства, а саме : у зв'язку з
відмовою позивача від орендованої земельної ділянки, вона була надана   у користування іншій особі - СПД ОСОБА_2

Третя особа проти позову також
заперечує з посиланням на те, що  на
орендованій земельній ділянці розташований об'єкт нерухомості, власником
якого  він визнаний на підставі рішення
Київського районного суду м. Донецька від 21.10.2005 року.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи та пояснення представників сторін та третьої особи, суд
встановив наступне.

25.04.2000 року рішенням
виконавчого комітету Донецької міської ради ( відповідачем) позивачу була
надана в оренду строком на 5 років земельна ділянка площею 59,5 кв.м. по вулиці
Говорова,11а в Київському районі м. Донецька для розміщення торгівельного
павільона.

На підставі цього рішення сторонами
був укладений договір оренди земельної ділянки
від 06.06.2000 року.

У пункті 4.3. рішення зазначено, що
розміщення торгівельного павільона провести у відповідності з паспортом,
виданим Головним управлінням містобудування та архітектури міськради та умовами
міських служб, викладеними у ньому.

Пунктом 4.5. рішення передбачено,
що до початку розміщення павільона об”єкт зареєструвати    в інспекції держархбудконтроля та отримати
дозвіл на проведення будівельних робіт. По закінченню розміщення павільона
звернутися до Київської райради для прийомки його в експлуатацію.

Фактично позивачем зазначене
рішення не було виконано.

Розміщення павільона не було
зареєстровано в інспекції держархбудконтроля, дозвіл на проведення будівельних
робіт не отриманий.

За поясненням позивача будівельні
роботи по розміщенню павільона не проводились, тому до Київського райвиконкому
він не звертався.

19.02.20002 року між позивачем та
третьою особою був укладений договір купівлі-продажу павільона. Договір
укладений  на підставі Паспорта на об'єкт
обслуговування населення, виготовленого ДКП „Управління генерального плана м.
Донецька” шифр 207.

Цей паспорт фактично є документом,
який надає право на будівництво зварного металевого павільона, тобто не
капітальної, а тимчасової споруди. Паспорт узгоджений  з усіма переліченими у ньому органами.

Саме на підставі  цього Паспорту і був наданий позивачу дозвіл
на розміщення  торгівельного павільону,
як тимчасової споруди ( п.4.3. рішення виконкому № 343/2 від 24.07.2002 року).

Таким чином, судом  встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що  за договором
купівлі-продажу від 19.02.2002 року фактично був проданий не об'єкт побудований
відповідно до Паспорта, а металевий кіоск розміром 2,03 х 2,55м, який існував
раніше і був придбаний ОСОБА_2 у ОСОБА_4 на підставі договора
купівлі-продажу  від 15.09.1998 року (
а/с 28 т.I).

Зазначений договір купівлі -
продажу нотаріально не посвідчений.

09.08.2001 року між позивачем  та третьою особою був укладений договір про
сумісну підприємницьку діяльність, яким підтверджений факт придбання і
спільного використання кіоска площею 6м2
та можливість будівництва павільона на підставі Паспорта, виданого
Головним управлінням містобудування та архітектури м. Донецька ( а/с 93 т. I).

У пункті 5 договора зазначено, що
позивач відмовляється від будівництва та експлуатації  павільона.

У п. 8 договора зазначено, що
переоформлення договора оренди на земельну ділянку по вул. Говорова,11а на
ім»я  ОСОБА_2 провести в установленому
порядку. Від оренди цієї земельної ділянки
ОСОБА_1 відмовляється.

Проте суд вважає, що умови договору
про сумісну діяльність стосуються лише сторін цього договора і не можуть
бути  підставою для розірвання договора
оренди, укладеного між позивачем та відповідачем.

24.07.2002 року відповідачем
прийняте оспорюване рішення № 343/2 „Про надання ПП ОСОБА_2 земельної ділянки в
оренду для розміщення торгівельного павільона в Київському районі”, яким :

- Розірвано договір оренди землі
від 14.06.2000 року № А/4025, укладений між
позивачем та відповідачем, на підставі договора купівлі - продажу
павільона від 19.02.2002 року.

- Скасовано рішення  виконкома від 25.04.2000 року № 142/8 „Про
надання ПП ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду для розміщення торгівельного
павільона в Київському районі”.

- Надано ПП ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 66 кв.м. в оренду строком до 25.04.2005 року для розміщення
торгівельного павільона  по вул.
Говорова,11а.

Суд вважає, що оспорюване рішення
прийняте  з порушенням чинного
законодавства і має бути визнано недійсним
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 28 Закону України
„Про оренду землі” договір оренди земельної ділянки може бути розірвано за
взаємною згодою сторін.

Згода сторін договора оренди
земельної ділянки  від 06.06.2000
року  щодо його розірвання, в матеріалах
справи відсутня.

На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі  невиконання сторонами їх обов'язків,
передбачених статтями 22,23 цього Закону та договором, у разі   випадкового знищення чи пошкодження об'єкта
оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом  України (561-12) та іншими законами України.

Перехід права власності на
орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної
особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди,
якщо інше не передбачено договором оренди земельної ділянки.

Стаття 141  Земельного кодексу України містить вичерпний
перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою:

- добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

- вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

- припинення діяльності державних
чи комунальних підприємств, установ та організацій;

- використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним вимогам;

- використання земельної ділянки не
за цільовим призначенням;

- систематична несплата земельного
податку або орендної плати. Жодна з перелічених підстав відсутня.

Пунктом 2.2. договора оренди
земельної ділянки від 06.06.2000 року
передбачено, що при переході права власності  на землю від орендодавця до іншої особи
договір оренди зберігає чинність для нового власника. При зміні орендаря
договір не зберігає чинність.

Як вбачається з матеріалів справи
ні орендодавець, ні орендар за договором оренди не був змінений.

За договором купівлі-продажу
павільона від 19.02.2002 року був змінений власник   майна, а не орендар земельної ділянки, тому
підстав керуватися при прийнятті оспорюваного рішення цією умовою договора
оренди земельної ділянки не має.

За договором купівлі-продажу
павільону фактично відчужений кіоск, придбаний у ОСОБА_4 на підставі договора
від 15.09.1998 року.

Посилання третьої особи  на те, що на спірній земельній ділянці
знаходиться капітальна споруда ( об'єкт
нерухомого майна) судомдо уваги не взято, оскільки будівництво цього
об'єкту було здійснено після прийняття оспорюваного рішення, що підтверджується  технічним
паспортом Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації   м. Донецька на торговий павільйон,  складеним
31.03.2003 року.

На день прийняття оспорюваного
рішення  такого документа  не існувало.

Крім того суд звертає увагу на те,
що договір оренди земельної ділянки, як і будь-яка інша цивільно-правова угода,
може бути розірваний шляхом обміну листами, або підписанням єдиного  документу.

Відповідно до п.5 ст. 116 Закону
України „Про землю” надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Фактично спірна земельна ділянка
відповідачем не вилучалась .

Поряд з тим, відповідачем при
прийнятті оспорюваного рішення порушений
і Закон України „Про місцеве самоврядування в Україні”, який не надає
права органу місцевого самоврядування розривати цивільно -правові угоди шляхом
прийняття рішень.

Крім того, цей Закон не надає
відповідачу права скасовувати власні рішення.

Згідно до п.15 ст. 26 Закону
України „Про місцеве самоврядування  в
Україні” скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають
Конституції чи законам України , іншим актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим  у межах її
повноважень, є виключною компетенцією сільських селищних та міських рад.

Стосовно п. 3 оспорюваного рішення,
яким ПП ОСОБА_2 надана в оренду земельна ділянка  площею 66 кв. м2   для розміщення торгівельного павільона суд
відзначає наступне.

Відповідно до п.4.7. Тимчасового
порядку передачі земельних ділянок в оренду і надання у постійне користування в
м. Донецьку, затвердженого рішенням виконкому Донецької міської ради від
30.01.2002 року № 15 при відсутності у замовника правоустановчих документів на
земельну ділянку, а також при передачі будівель та споруд зі зміною цільового
призначення земельної ділянки, при зміні площі або  конфігурації здійснюється надання земельної
ділянки в порядку відведення.

Конфігурація земельної ділянки,
наданої в оренду позивачу, була змінена при
передачі її в оренду ПП ОСОБА_2

Відповідно до п.7.2.
Тимчасового  порядку, орендована для
несільськогосподарського використання земельна ділянка або її частина може за
згодою  орендодавця передаватися  у володіння і користування іншій особі
(суборенда) у разі переходу до неї права власності або користування на будівлю
або споруду, яка розташована на орендованій земельній ділянці, а також у інших
випадках і межах, передбачених законом.

Таким чином, суд вважає, що при
зміні власника  торгівельного павільйону
без зміни орендаря земельної ділянки сторони мали законне право вирішити
правовим шляхом питання щодо укладення договора суборенди спірної земельної
ділянки.

Відповідно до ст.  19 Конституції України органи державної влади
та органи  місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією  та
законами України.

Згідно з п.п. „г” п.3 ст. 152
Земельного кодексу України  одним із
способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельну ділянку є визнання
недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, які порушують  право
власника або користувача земельної ділянки.

Беручи до уваги, що оспорюване
рішення прийняте з порушенням чинного законодавства, воно є недійсним з моменту
його прийняття.

Судові витрати відносяться на
відповідача у повному обсязі.

7

Керуючись ст.ст. 33,43,49,82,84-85
Господарського процесуального кодексу України, на підставі ст. 19 Конституції
України,  ст. 152 Земельного кодексу
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк  про
визнання недійсним рішення виконавчого комітета Донецької міської ради № 343/2
від 24.07.2002 року „Про надання Приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної
ділянки в оренду для розміщення торгівельного павільйону в Київському районі”-
задовольнити.

Визнати недійсним рішення виконавчого
комітета Донецької міської ради № 343/2 від 24.07.2002 року  „Про надання Приватному підприємцю ОСОБА_2
земельної ділянки в оренду для розміщення торгівельного павільйону в Київському
районі” з моменту його прийняття.

Стягнути з Виконавчого комітету
Донецької міської  ради (83050, м.
Донецьк, вул. Артема, 98, п/р в Донецької обласної дирекції
„Укрсоцбанк”) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іден.НОМЕР_1)
85 грн. держмита. та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення підписано 30.01.2008 року та набуває
законної сили після закінчення десятиденного строку на його оскарження.

Головуючий суддя
Овсяннікова О.В.

Суддя                                  В.І.Матюхін

Суддя
О.О.Радіонова