ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 30/268

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кочерової Н.О.

суддів:

Рибака В.В.

Черкащенка М.М.

розглянув

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло”

на постанову

від 15.10.2007

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 30/268 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю “Аква-Будматеріали”

до

товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло”

про

визнання недійсною угоди

за участю представників сторін:

від позивача Афанасьєв Р.Т. дов. № 007 від 17.01.2006

від відповідача не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В травні 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю “Аква-Будматеріали” пред’явило в суді позов до товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” про визнання недійсною угоду про припинення зобов’язання заліком зустрічної однорідної вимоги від 20.12.2004, укладеної між сторонами, як такої, що не відповідає вимогам ст.ст. 207 та 601 ЦК України, тобто укладеної зі сторони позивача не уповноваженою особою та таким, що не є зустрічними однорідними вимогами.

При цьому просило зобов’язати відповідача повернути позивачу незаконно отримане майно на загальну суму 13 186,68 грн. з урахуванням ПДВ.

Стягнути компенсацію за спричинення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., заборгованість за поставлений пісок в розмірі 5 651,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що спірний договір заліку зустрічних однорідних вимог не відповідає умовам чинного законодавства та укладений під тиском зі сторони відповідача. Заборгованість за поставку піску в сумі 5 651,04 грн. виникла у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 19/1 поставки піску від 05.01.2004.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2005 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсною угоду про припинення зобов’язання заліком зустрічної однорідної вимоги від 20.12.2004 року, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” та товариством з обмеженою відповідальністю “Аква-Будматеріали”, оскільки судом встановлено відсутність зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Зобов’язано товариство з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” повернути в натурі товариству з обмеженою відповідальністю “Аква-Будматеріали” майно: плити залізобетонні парканні (6х2 м), балансовою вартістю 145 грн. за 1 шт. в кількості 36 шт. на загальну суму 5220 грн.; стовпці металеві трубчасті, паркані балансовою вартістю 68 грн. за 1 шт. в кількості 42 шт. на загальну суму 2856 грн.; ворота металеві (6м.), балансовою вартістю 37 грн. за 1 шт. в кількості 2 шт. на загальну суму 740 грн.; ворота металеві (8м.), балансовою вартістю 32 грн.; хвіртка металева, балансовою вартістю 10 грн.; ворота каркасні металеві (6м.), балансовою вартістю 36,90 грн.; вагончик монтажний, який транспортується, балансовою вартістю 560 грн.; труба паркану (фундаментна), балансовою вартістю 10 грн. за 1 погонний метр (п.м.), в кількості 220 п.м., на загальну суму 2200 грн., а всього майна на загальну суму 13 186,68 грн. з урахуванням ПДВ, в місячний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Аква-Будматеріали” заборгованість за поставлений пісок в розмірі 5 651,04 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості в сумі 5651,04грн., господарський суд виходив з неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Разом з тим зазначав, що передане на виконання угоди про залік позивачем майно на суму 13186,68 грн. підлягає поверненню відповідачем на його користь, як отримане за недійсною угодою.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядалась неодноразово.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 (судді: Чоха Л.В. –головуючий, Сизько І.А., Тищик І.В.) рішення залишено без змін.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого господарського суду або постанова апеляційного господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1.1 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет - Житло”, останнє створено шляхом перереєстрації товариства з обмеженою відповідальністю “Лоск” та є правонаступником його прав і обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2004 між товариством з обмеженою відповідальністю “Аква - Будматеріали” (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю “Лоск” (покупець) був укладений договір поставки № 19/1, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцю пісок річний, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар і оплатити його.

На підставі разових замовлень та вказаного договору поставка піску відбувалась в період з 04.10.2003 року по 31.03.2004 року.

20.12.2004 року товариство з обмеженою відповідальністю “Аква - Будматеріали” та товариство з обмеженою відповідальністю “Приоритет - Житло” (правоприємник товариства з обмеженою відповідальністю “Лоск”) уклали договір про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору сторони домовились про припинення зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю “Аква - Будматеріали” згідно договору від 05.04.2004 по поставці піску на суму 13 186,68 грн. зарахуванням зустрічної однорідної вимоги відповідно акту приймання-передачі № 10 сплатити грошову суму в розмірі 13 186, 68 грн.

Отже, сторони домовились припинити зобов'язання позивача по поставці піску на суму 13 186, 68 грн. згідно договору від 05.01.2004 року передачею відповідачу товару на таку ж суму згідно акту приймання №10 від 20.12.2004 року.

Як правильно встановлено судовими інстанціями, правовідносини, що виникли між сторонами за даною угодою регулюються статтею 601 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

З умов даного договору вбачається, що вимоги сторін не є однорідними, а передача майна згідно акту №10 від 20.12.2004 взагалі не випливає із зобов'язання.

Господарськими судами обґрунтовано не прийнято до уваги посилання скаржника на те, що майно передавалось не за спірним договором, а за актом №10 від 20.12.2004, оскільки згідно договору заліку зустрічних однорідних вимог заліку підлягає майно, перелічене в акті № 10 від 20.12.2004 року.

Судовими інстанціями встановлено, та відповідачем, враховуючи вимоги ст. 33 ГПК України, не доведено, що по видатковій накладній № РН-0000090 від 20.11.2003 року на суму 18 837,72 грн. товар не поставлявся.

Разом з тим, судовими інстанціями встановлено та матеріалами справи (т.2 а.с. 121, 123) підтверджено, що факт отримання річного піску в кількості 2 211 кг на суму 18 837,72 грн. підтвердив отримувач Карпенко А.І, який діяв згідно довіреності за №193437 від 01.11.2003 року, своїм підписом в видатковій накладній № РН-0000090 від 20.11.2003 року. На вказаній накладній, як і на інших накладних, підпис Карпенко А.І. зроблений шляхом факсимільного відтворення. Підпис завірений печаткою товариства з обмеженою відповідальністю “Лоск”. Експертиза, на предмет відповідності відтиску печатки на видатковій накладній № РН-0000090 від 20.11.2003 року печатці товариства з обмеженою відповідальністю “Лоск” не проводилась, у зв'язку зі знищенням останньої.

За таких обставин, господарські суди дійшли правильного висновку, про визнання угоди від 20.12.2004 року заліку зустрічних однорідних вимог недійсною у зв’язку з відсутністю зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, та обґрунтовано задовольнили позов в частині стягненні заборгованості за поставлений пісок в розмірі 5 651,04 грн. у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Матеріали справи свідчать про те, що господарські суди як першої так і апеляційної інстанцій в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності і підставно застосували норми процесуального та матеріального права.

Прийняті у справі судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків господарських судів і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Приоритет-Житло” залишити без задоволення, а постанову від 15.10.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення від 26.07.2005 господарського суду Дніпропетровської області у справі № 30/268 без змін.

Головуючий                                                                       Н.Кочерова

Судді                                                                                 В.Рибак

М.Черкащенко