ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.01.2008

Справа №2-27/9094-2007А

За позовом ТОВ «Науково – виробниче об’єднання «Екотех», м. Севастополь, вул.. Правди, 10/8, оф. 24.

До відповідача ДПІ в м. Сімферополь, м. Сімферополь, вул. Мате Залкі, 1/9.

Про визнання нечинними податкових повідомлень – рішень.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача – Карпинська І. Ю., дор. у справі; Резник Г. В., дор. у справі.

Від відповідача – Рибалко Ю. Л., дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень – рішень ДПІ в м. Сімферополь від 15.03.2007 р. №/0 і від 21.05.2007 р. №38193/0/23-7.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірні податкової повідомлення – рішення відповідачем були винесені необґрунтовано, в наслідок невірного застосування п.п. 7.3.3 п. 7. 3 ст. 7 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств».

Резолюцією Голови Господарського суду АР Крим Луцяк М. І. від 15.08.2007 р., справа передана до розгляду судді господарського суду АР Крим Воронцової Н.В., з привласненням справі номеру 2-27/9094-2007А, в зв’язку з закінченням строку повноважень судді ГС АР Крим Мокрушина В. І.

Позивачем по справі було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ДПІ в м. Сімферополь здійснювати міри по стягненню неузгодженого податкового забовязання до прийняття рішення по даній справі.

Ухвалою ГС АР Крим від 19.12.2007 р. вказане клопотання було задоволено частково та заборонено державній податковій інспекції в м. Сімферополь вчиняти будь –які дії, направленні на погашення податкового забовязання у розмірі 48464,00 грн., який визначено податковими повідомленнями – рішеннями від 15.03.2007 р. №/0 і від 21.05.2007 р. №38193/0/23-7 до розгляду справи по суті (в тому числі накладання на майно позивача податкової застави, накладання арештів на грошові кошти, майно або майнові права позивача).

Відповідач у запереченнях на позов повідомив про те, що позивач не був зроблений перерахунок за 2 квартал 2005 р. в сумі 136,7 тис. грн., перерахунок за 3 квартал 2005 р. в сумі 3 тис. грн. кредиторській заборгованості в іноземній валюті, що підтверджується п. 3.2.1 акту перевірки підприємства, і не віднесений у валовий дохід відповідних періодів.

На підставі викладеного просить у позові відмовити.

Позивач клопотанням від 10.01.2008 р. уточнив позовні вимоги та просить визнати нечинними податкові повідомлення – рішення ДПІ в м. Сімферополь від 15.03.2007 р. №/0 і від 21.05.2007 р. №/1 про донарахування податкового забовязаня в сумі 48464,00 грн., як винесені необґрунтовано.

Суд прийняв до уваги уточнення позивача. Відповідач з вказаним уточненням був ознайомлений.

Відповідач клопотанням від 15.01.2008 р. просив справу слуханням відкласти в зв’язку з неможливістю явки інспектора, що проводив перевірку, а також в зв’язку з необхідністю підготовки мотивованих заперечень на уточнення позивача.

Суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки в матеріалах справи достатньо документів, необхідних для розгляду справи по суті.

Суд під час судового розгляду даної адміністративної справи повинен був здійснювати повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Однак в зв’язку з технічними неполадкою, вказане зроблено не було, про що було складено відповідний акт від 15.01.2008 р.

Сторони клопотанням від 15.01.2008 р. повідомили про те, що не заперечують проти розгляду даної справи без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки фіксація судового процесу неможлива по технічним причинам.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В період з 29.01.2007 р. по 22.02.2007 р. посадовими особами відповідача було проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового і валютного законодавства позивачем за період з 20.05.2004 р. по 30.09.2006 р.

По результатам перевірки ДПІ в м. Сімферополь було складено акт № 1401/23-7/32992167 від 12.03.2007 р.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем було винесено податкове повідомлення – рішення №/0 від 15.03.2007 р. відповідно до якого було визначено податкове забовязання по податку на прибуток у розмірі 48464 грн., з якого 31164 грн. за основним платежем і 17300 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся зі скаргою від 22.03.2007 р. №59/7 до ДПІ в м. Сімферополь, в порядку ст.. 5 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами».

ДПІ в м. Сімферополь рішенням від 06.04.2007 р. №19377/10/25-0 продолжила строк розгляду справи до 19.05.2007 р.

По результатам розгляду скарги, відповідачем було винесено рішення вих.. №30749/0/25-0 від 19.05.2007 р., відповідно до якого у задоволенні скарги було відмовлено.

Також було винесено податкове повідомлення – рішення №/1 від 21.05.2007 р.

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся з повторною скаргою вих.. №50/2/СВ від 31.05.2007 р. до ДПА в АР Крим.

ДПА в АР Крим рішенням №1444/10/25-021 від 20.06.2007 р. залишило повторну скаргу без розгляду.

При таких обставинах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

В ході проведення перевірки відповідачем було встановлено порушення п.п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, п.п. 7.3.3. п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в наслідок чого було донараховано забовязання по податку на прибуток за 2005 р. в сумі 31164,00 грн.

Відповідач дійшов висновку, що позивач до інших витрат не включив курсову різницю перерахунку заборгованості в іноземній валюті ( позичка від нерезидента ), у тому числі за 2 квартал 2005 р. – в сумі 136722,00 грн., за 3 квартал 2005 р. – 3028,00 грн. Також відповідач вважає, що позивачем було допущено заниження об’єкту оподаткування за 2005 р. в сумі – 124657,00 грн. та податку на прибуток за 2005 р. в сумі – 31164,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем по справі 17.02.2005 р. було укладено договір №03/05 про надання позики з компанією «Technopolis Investments SA», ( Швейцарія ).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору кредитор надав позичальнику безвідсоткову позику у вигляді поворотної фінансової допомоги в сумі 605500 доларів США для розрахункам по забовязанням позичальника ( позивача по справі ) перед банком – резидентом України – АКБ «Форум», строком до 20.12.2005 р.

Відповідно до Додаткової угоди від 13.10.2005 р. строк дії договору було продовжено до 20.07.2006 р.

Поворотня фінансова допомога була отримана на рахунок позивача в іноземної валюті 24.02.2005 р. в сумі 605500 доларів США, що по курсу НБУ 5,2991 еквівалентно 3208605,05 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 4.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Відповідно до п. п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валовий доход включає, зокрема, доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді, сум поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненою на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками податкового періоду, в якому відбулося таке повернення. При цьому валові доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, що надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні. Як виняток з правила, визначеного цим абзацом, операції з отримання (надання) фінансової допомоги між платником податку та його філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, розташованими на території України, не призводять до зміни їх валових витрат або валових доходів.

Таким чином, відповідно до вищевказаної норми права, платник податку, що отримав поворотню фінансову допомогу ( безвідсоткову ) від особи, яка не є платником вказаного податку ( в тому числі від нерезидента ), включає в валові доходи звітнього періоду суму поворотної фінансової допомоги, яка залишається неповернутою на кінець такого звітнього періоду.

Також треба вказати, що особами, які не платять податок на прибуток або мають пільги по сплаті цього податку є, зокрема, нерезиденти.

В подальшому, у разі повернення платником податку на прибуток поворотної фінансової допомоги ( її частини ) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму валових витрат на суму поворотної фінансової допомоги ( її частини ) в податковому періоді, в якому відбулося таке повернення.

У виконання вищевказаних норм Закону, позивач при оподаткуванні вищевказаної операції включив до складу валових доходів всю суму отриманої позики, відобразивши суму валового доходу по строкі 01.6 в сумі 4302,9 тис. грн., ( в тому числі неповерненої фінансової допомоги – 3197524,40 грн. ) шляхом подачі уточнюючого розрахунку податкових забовязань в зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 16.12.2005 р., що відповідачем не заперечується.

Розрахунок курсових різниць станом на 31.03.2005 р. по курсу НБУ 5,2808. Таким чином, 605500 х 5,2808 = 3197524,40 грн.

Також треба вказати, що відповідно до ст.. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, якщо для кредиту обов’язковим є нарахування процентів, то для договору позики законодавство лише надає право позикодавцю на отримання процентів. Наявність або відсутність процентів повинно обумовлюватися сторонами в договорі позики.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що опублікуванню належить постанова суду, яка виноситься по справі, результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі зачипає тільки їх інтереси. Результат розгляду даного спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

При таких обставинах справи, позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати у розмірі 3,40 грн., понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступну і резолютивну частини постанов проголошено 15.01.2008 р.

Постанову у повному обсязі складено 21.01.2008 р.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати податкові повідомлення – рішення державної податкової інспекції в м. Сімферополь від 15.03.2007 р. №/0 і від 21.05.2007 р. №/1 про донарахування податкового забовязаня в сумі 48464,00 грн. нечинними.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково – виробниче об’єднання «Екотех», м. Севастополь, вул. Правди, 10/8, оф. 24, ( р/р 4597 в філії Кримського центрального відділення «Промінвестбанку», м. Сімферополь, МФО 324430, ) судовий збір у розмірі 3,40 грн.

4. Заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали ГС АР Крим від 19.12.2007 р., скасувати.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.