ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "05" лютого 2008 р. по справі № 5/20-38

за позовом Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.І.О.»

про стягнення боргу в сумі 189082грн.54коп.

Суддя Слупко В.Л.

За участю представників сторін:

від позивача: Бучко О.З. (дов.№61 від 28.12.2007р.)

від відповідача: Щербюк О.Ю. (дор.№04/02-08 від 04.02.2008р.)

Суть спору: Позивач –Акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.І.О.»189082грн.54коп. боргу, в тому числі: 62000грн. заборгованості за кредитом, 68820грн. заборгованості за відсотками, 10135грн.73коп. пені по кредиту, 24069грн.06коп. пені по прострочених відсотках та 24057грн.39коп. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві та представник в судовому засіданні не заперечують факт отримання товариством кредиту та його неповного погашення, однак в позові просять відмовити в зв’язку з тим, що позовна заява про стягнення боргу в сумі 189082грн.17коп. подана позивачем після спливу позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

19.07.2000р. між банком «Україна»і ТзОВ «Т.І.О.»укладено договір відновлювальної кредитної лінії №9-1 в обсязі 100000грн. строком на один рік (до 18.07.2001р. - п.1.1 договору), згідно якого банк надає кредит шляхом оплати платіжних доручень та перерахування коштів на поточний рахунок, а товариство забезпечує повернення кредиту з виплатою відсотків, розмір яких визначається в додаткових угодах при кожній видачі позики.

Згідно додаткових угод №№ 1-5 від 19.07.2000р., 26.10.2000р., 11.12.2000р., 15.01.2001р., 26.03.2001р. банк надав відповідачу кредит на загальну суму 141000грн.

Станом на 24.12.2007р. відповідачем зобов’язання виконано частково і згідно розрахунку позивача заборгованість ТзОВ «Т.І.О.»перед банком «Україна» становить 128820грн., в тому числі: 62000грн. заборгованості за кредитом, 68820грн. заборгованості за відсотками. Зазначені суми заборгованості підлягають стягненню. Крім того, позивачем нараховано 10135грн.73коп. пені по кредиту, 24069грн.06коп. пені по прострочених відсотках та 24057грн.39коп. інфляційних втрат. Однак позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст.257 Цивільного кодексу України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч.3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем таку заяву подано 04.02.2008р.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання зобов’язання згідно п.1.1 договору від 19.07.2000р. сторонами визначено до 18.07.2001р., відповідно трирічний строк, в межах якого позивач міг звернутися до суду за захистом свого порушеного права сплив 17.07.2004р.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст.ст. 44,49,80,82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Суддя В.Л.Слупко