ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№
2/56-07

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.,

розглянувши
матеріали

касаційної
скарги

Сумської
міської ради

на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 26.07.2007 р.

у
справі

господарського
суду Сумської області

за
позовом

Сумської
міської ради

до
3-тя особа

Управління
майна комунальної власності Сумської міської ради СПД ФО ОСОБА_1 СПД ФО
ОСОБА_2 СПД ФО ОСОБА_3

про

визнання
недійсними договорів купівлі -продажу,

в
судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:
Пявка Ю.М. (дов. від
03.05.06 № 1073-1/8-8юр),

відповідача-1:
не з'явились,

відповідача-2:
ОСОБА_4 (дов. від
13.06.06 № 523),

відповідача-3:
ОСОБА_4 (дов. від
10.08.06 № 834),

3-тої
особи: ОСОБА_5 (дов.
від 01.03.07),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням
від 12.03.07 господарського суду Сумської області в задоволенні позову про
визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення
відмовлено.

Постановою
від 26.07.07 Харківського апеляційного господарського суду вказане вище рішення
залишено без змін.

Не
погоджуючись з судовими рішеннями, Сумська міська рада звернулася до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати з
огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія
суддів, приймаючи до уваги межі перегляду
справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при
винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу
залишити без задоволення.

Як
було встановлено господарськими судами, які приймали рішення у даній
справі,  відповідно до рішення Сумської
міської ради від 22.02.06 № 1645-МР "Про програму приватизації об'єктів
комунальної власності територіальної громади м. Суми на 2006 рік" до
переліку таких об'єктів включено, зокрема, нежитлове приміщення площею 97, 1 м2
по вул. Козацький Вал, 1 у м. Суми.

Вказане
вище приміщення було предметом договорів купівлі-продажу від 09.06.06,
укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Сумської
міськради та СПД ОСОБА_1 та від 10.07.06. укладеного між останнім та СПД
ОСОБА_2.

Звертаючись
з позовом у даній справі, Сумська міська рада просила визнати вказані договори
недійсними, з посиланням на те, що договір від 09.06.06 укладено в порушення п.
30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування"  та п. 5.1 розд. ІХ Державної програми
приватизації на 2000 -2002 роки.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами попередніх
інстанцій обгрунтовано взято до уваги, що відповідно до п.1 ст. 29 Закону
України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів
міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить
до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно
зі ст. 4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)" визначено, що продавцями об'єктів малої приватизації,
що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, є відповідно: Фонд
державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи
приватизації, створені місцевими Радами.

При
цьому судами враховано, що органом приватизації, створеним Сумською міською
радою, є управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради,
яке діє на підставі Положення про управління комунального майна та приватизації
Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від
27.04.05 № 1184-МР і яке утворюється Сумською міською радою і є її виконавчим
органом, який в межах, визначених радою, здійснює власні (самоврядні) та
делеговані повноваження управління майном, що перебуває у комунальній власності
територіальної громади м. Суми.

Пунктом
2.2 цього Положення до відання Управління віднесено власні повноваження, згідно
з якими Управління розробляє пропозиції про відчуження відповідно до чинного
законодавства комунального майна, вносить їх для формування переліку об'єктів
комунальної власності територіальної громади м. Суми, які підлягають
приватизації або відчуженню шляхом продажу у порядку, встановленому чинним
законодавством; здійснює процедуру приватизації майна комунальної власності
територіальної громади м. Суми; готує договори купівлі-продажу майна
комунальної власності територіальної громади м. Суми у порядку, встановленому
чинним законодавством.

Судами
з'ясовано, що за рішенням Сумської міської ради від 01.11.06 № 220-МР "Про
структуру апарату та виконавчих органів Сумської міської ради" була
змінена назва Управління комунального майна та приватизації Сумської міської
ради на Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, у зв'язку
з чим суди дійшли обгрунтованого висновку, що останнє є виконавчим комітетом
міської ради, який наділений повноваженнями щодо управління комунальним майном.

Рішення
№ 1645-МР від 22.02.2006 Сумської міської ради "Про програму приватизації
об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Суми на 2006 рік"
прийнято на підставі п. 30 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", згідно з яким прийняття рішень щодо відчуження
відповідно до закону комунального майна є виключно компетенцією міської ради.

Пунктом
5 цього рішення Сумською міською радою доручено Управлінню комунального майна
та приватизації в особі начальника Щербака В.І. уточнити площі нежитлових
приміщень, вказаних в Додатку № 2 до цього рішення та здійснити приватизацію
нежитлових приміщень, вказаних у Додатку № 2.

Статтею
4 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" визначено коло осіб, які можуть бути продавцями об'єктів
малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній
власності, зокрема, Фонд державного
майна України,  його  регіональні
відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими
Радами, також у вказаній статті Закону визначено, що органи, уповноважені
виступати продавцями відповідних об'єктів приватизації, іменуються "органи
приватизації".

Відповідно
ч.ч. 1,6, 7 ст. 7 Закону України "Про приватизацію державного майна"
до органів, які можуть здійснювати приватизацію, віднесено Фонд державного
майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо майна, яке
є державною власністю; органи приватизації в Автономній республіці Крим - щодо
майна, яке є у власності Автономної республіки, Крим; органи, створені
відповідними місцевими радами та підпорядкованими їм,  підзвітними та підконтрольними - щодо майна,
яке перебуває у комунальній власності.

Вказані
органи складають єдину систему державних органів приватизації в Україні,
повноваження яких визначено ч. З ст. 7 Закону України "Про приватизацію
державного майна".

Судами
правомірно взято до уваги, що серед повноважень, визначених вказаною вище
правовою нормою, органу приватизації надано право, зокрема, на: здійснення
повноважень власника державного майна у процесі приватизації; здійснення
продажу майна, що перебуває у державній власності, в процесі його приватизації,
включаючи майно ліквідованих підприємств, об'єктів незавершеного будівництва та
колишнє військове майно, що набуло статусу цивільного, а також акції (частки,
паї), що належать державі у майні господарських товариств; затвердження планів
приватизації майна, що перебуває у державній власності, планів розміщення акцій
акціонерних товариств у процесі приватизації; укладення угод щодо проведення
підготовки об'єктів до приватизації та їх продажу; укладення договорів на
проведення незалежної оцінки майна в процесі його приватизації; укладення у
випадках, передбачених законодавством, угод щодо проведення екологічного аудиту
об'єктів приватизації; контролюють виконання умов договорів купівлі- продажу
державного майна; здійснення продажу земельних ділянок державної власності, на
яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Відповідно
до ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій
стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар)
та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Згідно
з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" право власності на державне майно
підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та
уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом
приймання-передачі зазначеного майна.

Судами
враховано, що органом приватизації, створеним Сумською міською радою, на час
укладення спірного договору купівлі-продажу, є Управління комунального майна та
приватизації Сумської міської ради (правонаступником якого є Управління майна
комунальної власності Сумської міської ради на підставі рішення Сумської
міської ради № 333-МР від 27.12.2006 р.).

Відповідно
до ч. 2 Положення про управління комунального майна та приватизації Сумської
міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 27.04.2005 р. №
1184-МР, до функцій Управління відноситься розроблення пропозицій про
відчуження, формування переліків об'єктів комунальної власності, які підлягають
приватизації або відчуженню шляхом продажу, здійснення процедури приватизації
майна комунальної власності у порядку, визначеному чинним законодавством,
підготовка договорів купівлі-продажу майна комунальної власності тощо, а п. 4.3
Положення на виконання вказаних функцій, до повноважень керівника Управління
віднесено в тому числі підписання договорів користування, оренди,
купівлі-продажу комунального майна .

З
огляду на вказане правомірним вбачається висновок судів попередніх інстанцій,
що при укладенні оскаржуваного договору купівлі-продажу, управління
комунального майна та приватизації Сумської міської ради мало весь необхідний
обсяг правоздатності та дієздатності, а його керівник діяв в межах повноважень,
які були надані йому відповідним Положенням.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального  та
процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий  господарський  суд
України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову
від 26.07.2007 Харківського апеляційного господарського суду у справі № 2/56-07
залишити без змін.

Головуючий                                                                                         Божок
В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.