ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.11.2008
Справа № 27/166-08

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
Головка В.Г.  (доповідач),

суддів:
Мороза В.Ф., Стрелець Т.Г.

при секретарі:
Ревковій Г.О.

прокурор: Рогуля
О.В., посвідчення №290 від 12.05.2006

за участю представників сторін:

від позивача, відповідача та
третьої особи-1 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені

від третьої особи-2: Глєбов С.В.,
довіреність від 8.01.2008

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційне подання військового прокурора Дніпропетровського гарнізону
на рішення  господарського суду
Дніпропетровської області  від  15.07.2008р. у справі №27/166-08

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми "Тріада", м. Дніпропетровськ

до  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Дніпродзержинськ

третя особа-1:
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ

третя особа-2:
Міністерство оборони України, м. Київ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2008р. у справі №27/166-08 (суддя Татарчук
В.О.) позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми "Тріада" до  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за участю
третіх осіб регіонального відділення Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області та Міністерства оборони України про визнання права
власності задоволені.

Не погодившись з зазначеним
рішенням суду, прокурор звернувся до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить зазначене
рішення  скасувати  як необґрунтоване та прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

-          господарським судом були допущені
порушення вимог ст.43, ст.28, ст.43 ГПК України, оскільки діючим
законодавством визначений чіткий порядок, підстави, перелік мети і порядок
використання земельних ділянок та передача в оренду нерухомого військового
майна-юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, передбачено обов'язкове
укладання договорів оренди та користування земельною ділянкою, нерухомим майном
у письмовій формі;

-          у ТОВ виробничо-комерційної фірми
„Тріада” не було законних підстав для звернення до суду з позовом, оскільки
згідно листа СПД ОСОБА_1А.А. від 22.09.2008 року, останній ніколи об'єкти
нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2) не займав,
довіреності від 26.05.2008 року №26/5-08 на представництво його інтересів у
суді громадянці ОСОБА_2 він не давав, бланк зазначеної довіреності йому не
належить;

-          на порушення вимог ч.2 ст.203
Господарського кодексу України, згідно яких особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності договори від 21.03.2006 року №
16/03-06/1Длп та від 29.03.2006 року № 16/03-06/2Длп були укладені ОСОБА_3 з
перевищенням наданих йому повноважень. Посилання у договорі від 21.03.2006 року
№16/03-06/1Длп в обґрунтування повноважень ОСОБА_3 на доручення (розпорядження)
Міністра оборони України від 23.11.2005 року № 13965/з є безпідставними;

-          відповідно до п.2.7 договору пайовий
внесок передається у спільну діяльність для цілей договору, однак  Міністерством оборони України подання Уряду
щодо відчуження військового містечка не вносилось і рішення Кабінетом Міністрів
України відповідно до Закону “Про правовий режим  майна у Збройних силах України” не приймалось
тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу третя
особа-2 підтримала апеляційне подання щодо скасування рішення суду та відмові в
позові.

Позивач відзив на апеляційне подання
не надав, його представник в судове засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений за вказаною ним адресою.

Третя особа-1 просить слухати справу
у відсутність його представника.

Вислухавши пояснення прокурора,
представника третьої особи-2, дослідивши матеріали справи, доводи  апеляційного подання та відзиву на нього,
судова колегія дійшла до висновку, що апеляційне подання прокурора підлягає
задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що
між Міністерство оборони України, від імені якого діяв директор філії
Центрального будівельного управління Міністерства оборони -
«Укроборонбуд»ОСОБА_3 (Сторона-1) та товариством з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою «Тріада»в особі директора ОСОБА_4 (Сторона-2)
21.03.2006р. був укладений інвестиційний договір №16/03-06/ІДлп про спільну
діяльність по проектуванню та будівництву (реконструкції) об'єктів
житлово-цивільного призначення з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового,
торгівельного та адміністративного призначення, підземним паркінгом та
інженерними мережами на будівельному майданчику, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.38-45 т.1).

Пунктом 2.6 вказаного договору
встановлено, що на будівельному майданчику (території, що підлягає забудові за
цим договором) знаходиться нерухоме майно, яке є державною власністю, вартість
якого, згідно акту експертної оцінки, становить 4741000грн. з урахуванням ПДВ і
складає пайовий внесок (пай) Сторони-1 по цьому Договору.

Для цілей зазначеного договору
грошова оцінка пайового внеску третьої особи-2 по справі була визначена
сторонами договору у розмірі 4979000грн. з урахуванням ПДВ.

На виконання п.2.7 договору сторони
в цей же день підписали акт про передачу у спільну діяльність Стороні-2 розміру
пайового внеску Сторони-1, а саме: казарму, загальною площею 2441кв.м; склад
неопалюваний, загальною площею 960кв.м та 435кв.м; овочесховище, загальною
площею 178кв.м та 68кв.м; навіс для техніки, загальною площею 1269кв.м та 608кв.м;
майстерню, загальною площею 92кв.м; пилораму, загальною площею 39кв.м; склад
неопалюваний, загальною площею 960кв.м; КПП, загальною площею 213кв.м; учбовий
корпус, загальною площею 1159кв.м; склад ПММ, загальною площею 14кв.м; штаб
в/ч, загальною площею 449кв.м та 624кв.м; сховище техніки неопалюване,
загальною площею 77кв.м.; спортзал, загальною площею 334кв.м; технічну будівлю,
загальною площею 19кв.м та 155кв.м; технічне приміщення, загальною площею
20кв.м; туалет, загальною площею 68кв.м; електрощитові, загальною площею 7кв.м
(а.с.88-89 т.1).

За п.2.9 договору передбачалось, що
пайовим внеском Сторони-2 за даним Договором будуть його витрати на
проектування та будівництво (реконструкцію) 100% площі об'єкту та кожної його
складової частини та всі інші витрати безпосередньо пов'язані з виконанням
предмету цього договору та всіх інших заходів, що його забезпечують.

Пунктом 10.1 інвестиційного
договору встановлено, що за взаємною згодою сторін, на будь-якому етапі
виконання договору, Сторона-2 має право здійснити викуп-дострокову компенсацію
вартості пайової участі Сторони-1, яка полягає в укладені цивільно-правових
угод, за якими буде здійснено перехід права власності на майно, що складає
розмір пайової участі Сторони-1 за даним договором.

Без проведення будь-яких робіт щодо
виконання інвестиційного договору з боку Сторони-2, вищезазначеного договору,
ці ж сторони 29.03.2006р. уклали договір №16/03-06/2Длп про компенсацію пайової
участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від 21.03.2006р.
№16/03-06/1Длп, підписавши акт-прийому передачі (а.с.82-86 т.1).

Однак компенсація вартості паю
Стороною-2 не була здійснена, оскільки оплата придбаного майна відбулася тільки
після звернення з позовом до суду (а.с.90 т.1).

Незважаючи на це, сторони
29.03.2006р. в порушення вимог чинного законодавства та умов договору від
21.03.2006р. підписали акт про припинення дії інвестиційного договору (а.с.87
т.1).

Згідно ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець передає або
зобов'язується передати майно (товар у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

За ст.657 цього ж Кодексу договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Договір №16/03-06/2Длп від
29.03.2006р. стосувався об'єктів нерухомості військового містечка №14,
розташованого по АДРЕСА_1(раніше АДРЕСА_2) м.Дніпропетровська, а отже  потребував нотаріального посвідчення та
державної реєстрації, що не було зроблено сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.220 Цивільного
кодексу України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Незважаючи на те, що договір
№16/03-06/2Длп від 29.03.2006р. є нікчемним, позивач звернувся з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 який не є стороною цього договору, про
визнання права власності на спірне майно, пославшись на ст.1133 та 1134
Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.1133 Цивільного
кодексу України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну
діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні
та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки.

За інвестиційним договором від
21.03.2006р. №16/03-06/1Длп військове майно не було вкладом у спільну
діяльність позивача у справі, воно також не вироблено в результаті спільної
діяльності, тому не може вважатися спільною частковою власністю учасників
відповідно до ст.1134 Цивільного кодексу України.

Спірне майно є державною власністю,
яке перебуває на бухгалтерському обліку квартирно-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровська Міністерства оборони України. Це підтверджується матеріалами
справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України
„Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це
державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та
організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового
майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння,
бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство,
технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне,
ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

За ст.6 Закону України “Про
правовий режим майна у Збройних Силах України” відчуження військового майна
здійснюється Міністерством  оборони
України через уповноважені Кабінетом міністрів України підприємства та
організації, визначені за результатами тендеру, після його списання. Рішення
про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання,
але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового
майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна  приймає Кабінет Міністрів України за поданням
Міністерства оборони України.

Цілісний майновий комплекс, тобто
військове містечко АДРЕСА_1 (АДРЕСА_2 продовжує перебувати в підпорядкуванні
Міністерства оборони України і рішення Кабінету Міністрів України щодо його
відчуження не приймалось, що підтвердив представник третьої особи-2 у судовому
засіданні.

За таких обставин, виходячи з особливого статусу спірного майна, суд
дійшов до помилкового висновку щодо правомірності відчуження військового майна
та прийняв незаконне рішення про визнання за позивачем права власності на: літ.
А-2 - штаб, загальною площею 300,1кв.м, літ. а - ґанок; літ. Б - технічне
приміщення, загальною площею 36,5кв.м; літ. В - електрощитова, загальною площею
8,3кв.м; літ. Г - склад неопалюваний, загальною площею 755,9кв.м, літ. Г1 -
прибудова, загальною площею 21,8кв.м; літ. Д - овочесховище, загальною площею
87,2кв.м; літ. Е - овочесховище, загальною площею 123,7кв.м, літ. є - ґанок;
літ. Ж - навіс для техніки, загальною площею 1450кв.м; літ. З - навіс для
техніки, загальною площею 653,1кв.м; літ. И - технічна будівля, загальною
площею 169,1кв.м, літ. и - пандус; літ. І - напівзруйнована будівля, загальною
площею 91кв.м; літ. К - майстерня, загальною площею 203,9кв.м; літ. Л
-пилорама, загальною площею 29,4кв.м; літ. М - туалет, загальною площею 74,5кв.м,
літ. м - прибудова, загальною площею 8,1кв.м; літ. Н - склад неопалюваний,
загальною площею 270,9кв.м; літ. О - спортзал, загальною площею 328,3кв.м; літ.
П - казарма, загальною площею 1239кв.м, літ. ПІ - прибудова, загальною площею
29,4кв.м, літ. п -прибудова, загальною площею 5,2кв.м, літ. п4 - прибудова,
загальною площею 11,2кв.м, літ. п1, п2, п3, п5, п6 - ґанки; літ. Р - штаб в/ч,
загальною площею 294,4кв.м; літ. С - сховище для техніки неопалюване, загальною
площею 84кв.м; літ. Т - склад ПММ, загальною площею 55,1кв.м; літ. У - КТП,
загальною площею 81,4кв.м; літ Ф - учбовий корпус в/ч, загальною площею
574кв.м, літ. ф - ґанок; № 1-5 - споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції слід скасувати відповідно до ст.104 ГПК України, а в
задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми "Тріада" - відмовити.

Визнати таким, що не підлягає
виконанню наказ господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2008р.
у справі №27/166-08 (а.с.26, т.2).

Судові витрати слід покласти на
позивача відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання військового
прокурора Дніпропетровського гарнізону задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2008р. у справі №27/166-08 скасувати.

В задоволені позовних вимог відмовити.

Визнати таким, що не підлягає
виконанню наказ господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2008р.
щодо стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної
фірми "Тріада" судових витрат.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Тріада" (код 23939056)
на користь держави мито за перегляд справи в апеляційному порядку в сумі
12500грн.

Видачу наказу на виконання даної
постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий
В.Г. Головко

Судді
В.Ф.Мороз

Т.Г.Стрелець