ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2008 Справа № 8/279-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Павловського П.П.

суддів: Чус О.В - доповідач., Швець В.В.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

Представники сторін:

від позивача: Водоп"янов С.В., довіреність №б/н від 05.07.07, представник;

від відповідача: Максименко С.М. представник, довіреність №4/11-548 від 27.12.07 р..

розглянувши апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2007 р. у справі № 8/279-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новий статус Плюс" (ж/м Тополя-2, б.7, корп. 1, кв. 69, м. Дніпропетровськ, 49000)

до відповідача Дніпропетровська міська рада м. Дніпропетровська (пр. Карла Маркса, 75, м. Дніпропетровськ, 49000)

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

27.07.2007 р. позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання за ним права власності на торгівельний комплекс "Персей" (магазин), який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 20-А.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя - Дубінін І.Ю.) від 28.11.2007 року позовні вимоги задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господасрького суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та не правильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2007 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що рішення господарського суду Дніпропетровської області є законним і обгрунтованим, а апеляційна скарга є надуманою і не підлягає задоволенню, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції, відповідно до договору купівлі - продажу будівлі № 1 від 31.10.02 р., укладеному між ПП "Ванс" та Товариством з обмеженою відповідальністю “Новий статус Плюс”, останній придбав у власність торговельний комплекс "Персей", який складався з будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 20-А, який складається з кафе літ. А-1 загальною площею 23,9 кв.м., магазину літ. Б-1 загальною площею 23,9 кв.м, навіси літ. В, З, Г, мостіння - І, № 1 - огорожі, № 2 –басейну.

18 лютого 2004 року, за договором оренди земельної ділянки, позивач прийняв у строкове платне володіння та користування земельну ділянку площею 0,0527 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Титова, 20-А, для фактичного розміщення вказаного торговельного комплексу, на строк до 19.11.08 року.

27 квітня 2007 року КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" виготовило технічний паспорт на громадський будинок - торговельний комплекс "Персей", що знаходиться за адресою: вул. Титова, 20-А в м. Дніпропетровську, яким встановлені зміни та зроблена відмітка про самовільне будівництво та необхідність його узаконення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції застосував положення ст. 376 ЦК України, яка визначає поняття самочинного будівництва. Відповідно до ч. 1 цієї статті житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Вказана норма кореспондується з нормами Земельного кодексу України, зокрема, ст.ст. 4, 5, главами 4, 26, 30, 31, ст. 96, які передбачають забезпечення раціонального використання та охорони земель та обов’язок землекористувачів використовувати землі за цільовим призначенням, а також з нормами Законів України “Про основи містобудування” та “Про планування і забудову територій”.

Згідно ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій", здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Як вбачається з встановлених судом першої інстанції обставин, спірний об’єкт нерухомого майна - торговельний комплекс "Персей" (магазин) за планом літ. Б-1, прибудова (кафе) за планом літ. Б1-1, тамбур за планом літ. б-1, загальною площею 272,0 кв.м., огорожа № 1 - 3, мостіння І, II, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 20-А, збудований позивачем без належного дозволу на будівництво та належно затвердженого проекту. Тобто, вказаний об’єкт нерухомості є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Задовольняючи позов про визнання права власності на спірне майно, суд першої інстанції виходив з положення, передбаченого ч. 3 цієї статті, згідно з якою право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

З аналізу вказаної норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано в судовому порядку лише в тому випадку, якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об’єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об’єкту.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Отже, необхідними умовами узаконення самочинно побудованих об’єктів є: відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

Проте з рішення у справі не вбачається встановлення судом першої інстанції відповідних обставин, які свідчать про наявність передбачених законом умов для визнання права власності на самочинно збудований об’єкт.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено обставини наявності або відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб, зокрема, прав територіальної громади м.Дніпропетровська та власників або користувачів прилеглих земельних ділянок та будівель, передбачених нормами Законів України “Про основи містобудування” та “ збудовано торговельний комплекс "Персей" (магазин) за планом літ. Б-1, прибудову (кафе) за планом літ. Б1-1, тамбур за планом літ. б-1, загальною площею 272,0 кв.м., огорожу № 1 - 3, мостіння І, II, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Титова, 20-А.

Тобто в рішенні суду першої інстанції відсутні вказівки про встановлення на підставі відповідних доказів обставин, щодо цільового використання земельної ділянки, наданої позивачу згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 191/13 від 19.11.2003 року для фактичного розміщення торгівельного комплексу, придбаного за договором купівлі-продажу № 1 від 31.10.2002 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Новий статус Плюс" права власності на торговельний комплекс "Персей" (магазин) за планом літ. Б-1, прибудову (кафе) за планом літ. Б1-1, тамбур за планом літ. б-1, загальною площею 272,0 кв.м., огорожу № 1 - 3, мостіння І, II, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Титова, 20-А.

За таких обставин, апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради слід задовольнити, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2007 року у справі № 8/279-07 –скасувати, у задоволенні позову –відмовити.

Керуючись статтями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2007 року у справі № 8/279-07 –скасувати.

У задоволенні позову –відмовити.

Головуючий суддя

П.П.Павловський

Суддя

О.В.Чус

Суддя

В.В. Швець

З оригіналом згідно:

Пом.судді:                                                            О.В. Максименко