ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2008 р.

№ 3/250-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

розглянувши матеріали касаційної скарги

Стрілець О.С. дов. № 245 від 20.07.2007.

Пашко С.Г. дов. № 228 від 05.07.2007

не з’явився

державного підприємства "Одеська залізниця"

у справі

господарського суду Дніпропетровської області

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2007р.

за позовом

державного підприємства "Одеська залізниця"

до

відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"

про

стягнення 2 371,80грн.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 року державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" про стягнення 2371,80 грн. збитків у вигляді вартості додаткових витрат залізниці по усуненню неправильного навантаження та кріплення металопрокату –трубної заготовки у вагоні № 52725413, що перевозився по залізничній накладній № 46558669.

20.08.2007 Одеська залізниця подала до господарського суду Заяву про уточнення позовних вимог: за уточненим розрахунком залізниці сума збитків, заподіяних йому відповідачем, складається з плати за користування вагонами 253,62 грн., збору за зберігання 741,00 грн., збору за подавання та прибирання вагону на навантажувально-розвантажувальну колію за маневрову роботу локомотива залізниці 355,20 грн., а всього 1349,82 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги залізниці задоволені частково - стягнуто з відповідача 355,20 грн. збору за подавання та прибирання вагону ту пропорційно судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду із касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: ст.ст. 920, 925 Цивільного кодексу України та ст. 124 Статуту залізниць України, згідно з якими вантажовідправник зобов’язаний також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок неправильного навантаження або неправильного кріплення вантажу.

Під збитками ст.224, 225 Господарського кодексу України розуміють додаткові витрати, зроблені стороною : вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо, і оскільки збитки виникли через порушення відправником правил навантаження вантажу у вагон, що загрожувало безпеці руху, то вантажовідправник зобов’язаний відшкодувати залізниці всі понесені нею витрати на виправлення навантаження. Залізниця просить рішення по справі скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.12.2006 за накладною № 46558669 у вагоні № 52725413 зі станції Правда Придніпровської залізниці відкритим акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" було відправлено трубну заготовку на станцію Одеса-порт Одеської залізниці на адресу Морторгпорту.

08.12.2006 на ст. Знам’янка Одеської залізниці виявлено навантаження вантажу з порушенням п.2.5 глави 3 та п.4.3 глави 1 Правил розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах: вантаж навантажено з різницею навантаження візків у 16900 кг., про що складено акт загальної форми № 11524 від 08.12.2006 .У акті огляду стану навантаження вагону № 52725413 ст. Знам’янка , складеному 12.12.2006 за участю представника відповідача, вказано, що відповідач навантажив вантаж з порушенням п.2.5 глави 3 та п.4.3 глави 1 Правил розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах.

Відповідно до п.32 Статуту залізниць України відправник зобов’язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно із п. 124 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов’язані відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Пункт 24 Статуту залізниць надає право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що перевірка вантажу під час його приймання до перевезення є правом, а не обов’язком залізниці.

За уточненим розрахунком залізниці сума збитків, заподіяних йому відповідачем, складається з плати за користування вагонами 253,62 грн., збору за зберігання 741,00 грн., збору за подавання та прибирання вагону на навантажувально-розвантажувальну колію 355,20 грн., а всього 1349,82 грн.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги залізниці : стягнув з відповідача додаткові витрати залізниці по подаванню та прибиранню вагону на навантажувально-розвантажувальну колію залізниці для виправлення неправильного навантаження згідно із регульованим тарифом на подачу та прибирання вагонів, встановленим Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ( Тарифне керівництво № 1) з наступними змінами та доповненнями, в сумі 355,20 грн.

Порядок оформлення залізницею затримки вагонів на шляху прямування врегульовано пунктами 8, 9 та 10 Правил користування вагонами і контейнерами ( розділ 6 Правил перевезень вантажів), згідно із якими про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, в якому вказується час ( у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери. Цей акт може бути підставою для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажів.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання.

Судом першої інстанції частково відмовлено в позові через недоведеність позовних вимог про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2007р. по справі №3/250-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська