ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2008 Справа № 8/325

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Павловського П.П. (доповідача)

суддів: Швеця В.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання Ревковій Г.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Коничева Т.В. представник, довіреність № 168 від 14.01.08;

від відповідача: Петрова Т.А. представник, довіреність № 05/01 від 02.01.08;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.07 р. у справі № 8/325

за позовом: відкритого акціонерного товариства “Суха Балка”, м. Кривий Ріг

до відповідача: відкритого акціонерного товариства “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг

про стягнення 665 197, 77 грн.

та за зустрічним позовом: відкритого акціонерного товариства “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг

до відкритого акціонерного товариства “Суха Балка”, м. Кривий Ріг

про визнання недійсним простого векселя.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2005 року позивач –ВАТ “Суха Балка”, м. Кривий Ріг звернулось в господарський суд Дніпропетровської області з позовом до відповідача –ВАТ “Центральний ГЗК” про стягнення 548 297, 99 грн.

В вересні 2005 року відкрите акціонерне товариство “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг звернулось в господарський суд з зустрічним позовом до відкритого акціонерного товариства “Суха Балка”, м. Кривий Ріг про визнання недійсним простого векселя.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2007р. по справі № 8/325 (Суддя –Дубінін І.Ю.) - первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг на користь ВАТ “Суха Балка” –535 468, 70 грн. основного боргу, 84 853, 45 грн. відсотків, 6 203, 22 грн.

В решті первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відкрите акціонерне товариство “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно з’ясовні важливі обставини справи. Просить суд рішення господарського суду скасувати повністю та прийняти постанову, якою відмовити ВАТ “Суха Балка” в задоволенні позовних вимог.

Позивач за первісним позовом надав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві просить апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Відкритим акціонерним товариством "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" (далі-відповідач) 10.03.1999 р. на користь Представництва фірми "Словенські Обходні Дом" було емітовано простий вексель № 0928. номіналом 535 468,70 грн., зі строком погашення - за пред’явленням. не раніше 10.03.05 р.. із застереженням "без протесту".

Згідно індосаментному ряду на звороті вказаного векселя, останній був переданий позивачу за іменним індосаментом. Цей вексель11.03.2005 р. був пред'явлений позивачем до платежу відповідачу, що підтверджується листом від 11.03.05 р. № 898 та актом № 1 пред'явлення векселів до платежу.

В зв'язку з несплатою вказаного векселя відповідачем, 21.03.05 р. нотаріусом був вчинений протест про несплату векселя реєстровий № 3699.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" вексель є цінним папером, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

За своєю правовою природою зобов'язання за векселем відрізняється від інших грошових зобов'язань, а саме: воно є абстрактним, тобто незалежним від обставин, які обумовили видачу векселя; вексельне зобов'язання є безспірним і безумовним - сторони не можуть обумовлювати платіж настанням якихось подій; окрім того вексель може бути переданий за індосаментом. За таких умов відносини учасників вексельного обігу регулюються нормами вексельного законодавства.

Згідно ст. 2 Женевської Конвенції від 07.06.30 р., Уніфікований закон не застосовується до переказних і простих векселів, складених до моменту введення в дію дійсної Конвенції.

Враховуючи, що спірні правовідносини за векселями, які є предметом розгляду у справі, виникли 10.03.1999 р., до них застосовуються норми вексельного обігу, що діяли у той час, а саме Положення про переказний і простий вексель, затверджене постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня 1937 р. № 104/1341.

Крім того, до спірних правовідносин також не застосовується і Закон України "Про обіг векселів в Україні", який визначає особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та відповідно до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (преамбула Закону).Оскільки до спірних векселів не застосовується Уніфікований закон, то не застосовується і прийнятий на виконання цього закону Закон України ''Про обіг векселів в Україні". Встановлений положенням про переказний і простий вексель, затверджене постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня 1937 р. № 104/1341 порядок передачі векселів не передбачає відчуження їх шляхом здійснення цивільно-правових угод, зокрема, купівлі-продажу. Водночас чинне законодавство України не забороняє торгівлю векселями. У цьому випадку, якщо на векселі відсутній індосамент, послідовну передачу векселя слід вважати перерваною, питання, пов'язані із стягненням заборгованості за векселем, регулюються нормами цивільного права, а не вексельним законодавством.

Між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 07.09.2004 року був укладений договір оренди майнового комплексу № 46, відповідно до п. 1.1., якого орендодавець зобов’язується надати орендарю цілісний майновий комплекс промислового та автомобільного ринків, розташованих за адресою м. Дніпродзержинськ, пров. Кирпичний, 19 для здійснення господарської діяльності, а також забезпечити орендарю вільний доступ до об’єкта.

Згідно п. 2.1 договору орендодавець передав орендарю орендований об’єкт за актом прийому –передачі від 10.09.2004 року, який підписано сторонами.

П. 3.2 договору передбачено, що орендар має право за письмовою згодою з орендодавцем та органами державного управління здійснити за власний рахунок перепланування орендованого об’єкта.

Господарський суд правильно дійшов висновку про те, що спірний вексель містить іменний індосамент на позивача, до нього застосовується вексельне законодавство.

До простого векселя застосовуються, оскільки вони не є несумісними з природою цього документа, постанови, які стосуються переказного векселя і які стосуються індосаменту (статті 11 -20), терміну платежу (статті 33-37); платежу (статті 38-42); позову у разі неакцепту або неплатежу (статті 43-50, 52-54), відповідно до ст. 77 вищевказаного положення.

Простий вексель (як і переказний) строком по пред'явленні, згідно зі ст. 34 Положення, піддягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред’явлений до платежу протягом одного року від дати його видачі. Векселедавець може скоротити цей строк або обумовити строк більш тривалий. Векселедавець може встановити, що переказний вексель строком за пред'явленням не може бути пред'явленим до платежу раніше визначеного строку . В цьому разі строк для пред'явлення починається з цього строку.

Позивач пред'явив відповідачу спірний вексель до платежу протягом встановленого строку.

Своєчасно несплачений простий вексель (як і переказний) зберігає за собою своє вексельне боргове зобов'язання лише у разі своєчасного протесту, під яким розуміється офіційно засвідчена вимога платежу (акцепту) і його неодержання (ст. 44 Положення).

Спірний вексель позивачем опротестований в неплатежі у встановленому порядку, що підтверджується матеріалами справи та представниками сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 48 Положення, векселедержатель може вимагати від того, кому він пред'являє позов: 1) суму переказного векселя, неакцептовану або неоплачену, з відсотками, якщо вони були обумовлені; 2) відсотки, в розмірі шести від дня строку платежу.

Згідно ст. 70 Положення, позовні вимоги, які випливають з переказного векселя проти акцептанта, погашаються після закінчення трьох років з дня строку платежу. Вказане стосується і простого векселя.

Як було встановлено судом першої інстанції вище, спірні правовідносини сторін не підпадають під дію Уніфікованого закону та Закону України "Про обіг векселів в Україні", а регулюються Положенням.

При викладених обставинах, позивач при розрахунку суми річних неправомірно використав п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про обіг векселів в Україні", застосувавши облікову ставку НБУ, а не вимоги ст. 48 Положення, яка встановлює річні, нараховані від дня строку платежу, у розмірі 6%. Наведене призвело до необґрунтованого нарахування позивачем відсотків в сумі 44 875,62 грн., в стягненні яких слід відмовити.

Згідно п. 1 розділу другого Правил виготовлення і використання вексельних бланків, затверджених постановою КМ України та НБУ від 10.09.92 р. № 528 (яка діяла на момент імітування векселів відповідачем), вексель підписується керівником і головним бухгалтером юридичної особи та завіряється печаткою.

Спірний вексель містить підписи керівника та головного бухгалтера відповідача, вказані підписи скріплені печаткою відповідача.

Скріплення вчинених на векселях підписів печаткою юридичної особи (відповідача) вказує на підтвердження юридичною особою повноважень осіб, які підписали спірний вексель, а також своїх зобов'язань за векселем.

Крім того, спірні векселі були випущені відповідачем у вексельний обіг, що підтверджується індосаментами на звороті цього векселя.

Враховуючи, що вексель за своєю правовою природою є односторонньою угодою, відповідач своїми діями фактично підтвердив дійсність емітованого ним векселя.

До того ж, відповідач не довів належним чином того факту, що згаданий простий вексель був підписаний неуповноваженою особою.

Згідно ст. 76 Положення, документ, у якому відсутній який-небудь з реквізитів, вказаних у попередній статті, не має сили простого векселя.

З огляду спірного векселя господарський суд правильно визначив, що він містить усі необхідні реквізити, вичерпний перелік яких вказано у ст. 75 Положення.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що підстав для визнання вказаного простого векселя недійсним не вбачається.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що правові підстави для скасування рішення господарського суду відсутні. Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і при його прийнятті судом не порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Центральний гірничо –збагачувальний комбінат” м. Кривий Ріг на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.07 р. у справі № 8/325 –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.07 р. у справі № 8/325 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя П.П. Павловський

Суддя                                                             В.В.Швець

Суддя О.В.Чус