СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 січня 2008 року

Справа № 2-5/4789-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Заплава
Л.М.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не
з`явився;

відповідача:
не з`явився;

третьої особи: не
з`явився;

розглянувши апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Гаврилюк М.П.) від 25 жовтня 2007 року у справі № 2-5/4789-2007А

за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Начальника Управління архітектури та містобудування, головний архітектор міста
Алушта - Юрченко І.Б (пл. Совєтська, 1, м.Алушта, АР Крим, 98516)

3-тя особа -
Алуштинська міська рада (пл. Радянська, 1, м.Алушта, АР Крим, 98500)

про визнання
недійсною відмови та спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом, в
якому просить суд, з урахуванням уточнень позову, визнати незаконною відмову
Управління архітектури та містобудування м. Алушта у видачі позитивного
висновку по технічній документації по землеустрою про складення документів, які
посвідчують право користування земельною ділянкою площею 0,0048 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення торгівельного кіоску, а також
зобов'язати Управління архітектури та містобудування м. Алушти видати такий
висновок та підписати акт встановлення меж спірної земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
СПД ОСОБА_1, на підставі частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України,
звернувся до відповідача з метою отримання відповідного дозволу, однак
відповідач відмовив в підписанні акту встановлення меж земельної ділянки в
натурі, мотивувавши свою відмову тим, що будівля, розташована на спірній
земельній ділянці являється тимчасовою будовою, яку, до того ж, рекомендується
виключити із схеми дислокації тимчасових об`єктів.

Постановою господарського суду АР
Крим від 25.10.2007 року у справі № 2-5/4789-2007А у задоволенні позову
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 до Начальника Управління архітектури та містобудування, головний
архітектор міста Алушта - Юрченко І.Б. про визнання недійсною відмови та
спонукання до виконання певних дій відмовлено.

При прийняття постанови, суд першої
інстанції встановив, що об`єкт, який належить позивачеві -кіоск, не являється
нерухомим об`єктом, у зв`язку з чим, суд погодився з висновком Управління
архітектури та містобудування м. Алушта про неможливість видачі позитивного
висновку по технічній документації по землеустрою про складення документів.

Не погодившись з постановою
господарського суду АР Крим, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, як винесену
при неповному дослідженні обставин справи та з порушенням норм матеріального
права, позов задовольнити.

Позивач в апеляційній скарзі
зазначає, що спірний кіоск був придбаний на підставі договору купівлі-продажу
та на який було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №
7254028 від 17.05.2005 року. У зв`язку з цим, СПД ОСОБА_1 вказує на те, що
предметом розгляду у даній справі має бути не віднесення кіоску до рухомого чи
нерухомого майна, а саме правомірність відмови Управління архітектури та
містобудування м. Алушта у видачі позитивного висновку по технічній
документації по землеустрою.

Представники відповідача та третьої
особи у судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про
час та місце слухання справи сповіщались належним чином ухвалами та повістками
від 25.12.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями
про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду
апеляційної скарги не надходило.

Від позивача надійшло клопотання
про розгляд справи за відсутності його представника. За таких обставин, судова
колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників сторін
та третьої особи у даній справі.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та спільним підприємством
„Аннушка” в особі Федорової В.А. було укладено договір купівлі-продажу
торговельного кіоску, розташованого по АДРЕСА_2 у магазину „Парус”. Рішенням
Алуштинського міського суду від 28.10.2004 року у справі № 2-2555/04 вказаний
договір купівлі-продажу було визнано дійсним (а.с.13).

Відповідно до частин 1 та 2 статті
377 Цивільного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки, на якій  вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічна норма міститься у статті
120 Земельного кодексу України.

Судовою колегією встановлено, що
27.12.2006 року Алуштинською міською радою було прийнято рішення № 8/215, яким
суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 дозволено підготовку технічної
документації по землеустрою для оформлення договору оренди земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2 -навпроти магазину „Парус” площею 0,0048 га для розміщення
торговельного кіоску, за рахунок земельної ділянки, раніше наданої МСП
„Аннушка” (а.с.14).

З матеріалів справи також
вбачається, що суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було підготовлено
Технічну документацію по землеустрою про складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку (а.с.8-10).

При погодженні акту встановлення
меж земельної ділянки в натурі, Управління архітектури і містобудування відмовило
у видачі відповідного дозволу та підписанні акту встановлення меж ділянки в
натурі з тих підстав, що будівля, розташована на спірній земельній ділянці
являється тимчасовою будовою, яку, до того ж, рекомендується виключити із схеми
дислокації тимчасових об`єктів.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто за наявності обставин, що
звільнюють від доказування.

Частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, судом першої інстанції
прийнято до уваги, однак не надано належної оцінки тому факту, що 17.05.2005
року Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації за
суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної
власності на нерухоме майно - торговельний кіоск біля магазину „Парус”
за адресою: АДРЕСА_2, 13.

Відповідно до частини 1 статті 181
Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно,  нерухомість) належать земельні  ділянки,
а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частин 1, 6 статті
319 Цивільного кодексу України, власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Частиною 1 статті 320 Цивільного
кодексу України встановлено, що власник має право використовувати своє майно
для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 321
Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього   права чи
обмежений у його здійсненні.

Таким чином, приймаючи до уваги ті
факти, що спірний кіоск є саме нерухомим об`єктом, а позивач являється його
власником, суд апеляційної інстанції вважає неможливим виключення даного
об`єкту із схеми дислокації, оскільки це суперечить суті нерухомого об`єкту. Тому,
відмова Управління архітектури та містобудування м. Алушта у видачі позитивного
висновку по технічній документації по землеустрою з мотивуванням, викладеним у
листі від 26.02.2007 року № 168/01-7 являється порушенням прав СПД ОСОБА_1 як
власника об`єкту нерухомості.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку, посилання
відповідача на необхідність виключення спірного торговельного кіоску із схеми
дислокації об`єктів судовою колегією визнані безпідставними. При цьому,
будь-які інші підстави для відмови у видачі позивачеві позитивного висновку по
технічній документації по землеустрою відсутні.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності
органу державної влади,  органу  влади
Автономної  Республіки  Крим
або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтями 105, 162 Кодексу
адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єктів
владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним рішення чи його окремих положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його
здійснення, зобов`язання відповідача -суб`єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

У зв`язку з цим, позовні вимоги СПД
ОСОБА_1 про визнання незаконною відмову Управління архітектури та
містобудування м. Алушта у видачі позитивного висновку по технічній
документації по землеустрою про складення документів, які посвідчують право
користування земельною ділянкою площею 0,0048 га, а також зобов'язання
Управління архітектури та містобудування м.Алушти видати такий висновок та
підписати акт встановлення меж спірної земельної ділянки є обгрунтованими та
підлягаючими задоволенню.

Згідно з пунктами 1, 4 статті 202
Кодексу адміністративного судочинства України, неповне  з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи, а також
порушення норм матеріального або процесуального права,  що призвело до неправильного вирішення справи
або питання являються підставами для скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є  суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені
судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого
бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова
чи службова особа).

Керуючись статтями 94 п.1, 198 п.3,
202 п.п.1, 4, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2007 року у справі № 2-5/4789-2007А
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною відмову
Управління архітектури та містобудування м. Алушта від 26.02.2007 року №
169/01-7 у видачі суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 позитивного
висновку по технічній документації по землеустрою про складення документів, які
посвідчують право користування земельною ділянкою площею 0,0048 га,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення торгівельного кіоску.

Зобов'язати Управління архітектури
та містобудування м. Алушти видати суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
позитивний висновок по технічній документації по землеустрою про складення
документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою площею 0,0048
га, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення торгівельного кіоску.

Повернути суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з Державного бюджету м.Сімферополя 03,40 грн.
судового збору, сплаченого квитанцією № 183С322264 від 13.03.2007 року.

Повернути суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з Державного бюджету м.Севастополя 03,40 грн.
держмита, сплаченого квитанцією № 188М322028 від 22.11.2007 року.

Господарському суду Автономної
республіки Крим видати відповідні накази.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову суду апеляційної
інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211,
212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
Л.М. Заплава

Г.К.
Прокопанич