ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 січня 2008 р.

№ 14/180-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

СПД ОСОБА_1.

на постанову

від 14.08.2007 Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом

СПД ОСОБА_2.

до

СПД ОСОБА_1.

про

стягнення 2710, 48 грн.,

за зустрічним позовом

СПД ОСОБА_1.

до

СПД ОСОБА_2.

про

стягнення 4350 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не
з'явились,

відповідача: ОСОБА_3
(дов. від 07.06.07),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 18.06.07
господарського суду Дніпропетровської області первісний позов задоволено. З СПД
ОСОБА_1 на користь СПД ОСОБА_2 стягнуто 1516, 15 грн.  основного боргу, 14, 20  грн. річних, 80, 50 грн. пені, 102  грн. - витрат по сплаті державного мита, 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою від 14.08.07
Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказане вище рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
СПД ОСОБА_1. звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою і просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічного
позову з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду  справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового
акту знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як було встановлено господарськими
судами, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов договору
купівлі - продажу № 30/08-05 від 30.08.06 (далі Договір), укладеного між СПД
ОСОБА_1. та СПД ОСОБА_2, останній взяв на себе зобов'язання поставити та
передати у власність покупця зазначений у накладних товар (крупи в
асортименті), а СПД ОСОБА_1. -  прийняти
та оплатити його.

На виконання Договору позивачем за накладною
№ РН- 0000512 від 08.09.06р. вказаний товар на суму 1516 грн. було поставлено
відповідачу.

Судами з'ясовано, що п. 3.2 Договору
сторонами передбачено, що розрахунковим періодом (час, на протязі якого
здійснюється розрахунок за отриманий товар) є 22 календарних дні.

Свої зобов'язання за зазначеним
Договором СПД ОСОБА_1. виконано не було, що стало підставою для звернення до
суду СПД ОСОБА_2. з позовом у даній справі.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що судами попередніх інстанцій обгрунтовано
враховано, що п. 3.2 Договору, не визначено конкретні строки оплати товару,
оскільки в ньому не вказано з якої дати необхідно вираховувати вказані 22
календарних дні, у зв'язку з чим судами правомірно застосовано ст. 530 ЦК України.,
згідно якої, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати  його виконання у будь-який час. Боржник
повинен  виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не впливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому
судами обгрунтовано в  якості такої
вимоги визнано претензію № 1 від 29.01.07р.

У зв'язку з викладеним та
встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, суди дійшли
вірного висновку про задоволення первісного позову з врахуванням умов договору
та положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України також погоджується з висновком судів попередніх
судових інстанцій щодо відмови в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до п. 4. 1 Договору СПД
ОСОБА_2. зобов'язувався щомісячно здійснювати оплату наданих позивачем по
зустрічному позову маркетингових послуг на підставі виставлених рахунків
(Первісна оплата маркетингових послуг складає 2350 грн.; всі наступні щомісячні
оплати не повинні перевищувати 500 грн.).

Разом з тим, витребувані судами
докази на підтвердження надання позивачем відповідачу маркетингових послуг та
надсилання рахунків на їх оплату надані не були, тому суди дійшли
обгрунтованого висновку про недоведеність факту надання маркетингових послуг
позивачем по зустрічному позову.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято з
дотриманням норм матеріального  та  процесуального права і підстави для їх
скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий  господарський  суд
України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 14.08.2007
Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 14/180-07
залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.