ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.01.08                                                                                           Справа № 3/153

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Д.Новосад

суддів О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ „Івано-Франківськцемент”, с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області № 16/2311 від 24.12.07

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07

у справі № 3/153

за позовом: ВАТ „Івано-Франківськцемент”, с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області

до відповідача: ТзОВ „ТрансКомСервіс”, м. Калуш Калуського району Івано-Франківської області

про          визнання права власності на недобудовані житлові квартири, які знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 21 загальною площею 1334,7 кв.м. на підставі договору на дольову участь в будівництві житла від 25.02.02

За участю представників сторін:

від позивача: - Кравчук В.М. - представник (довіреність № 16/139 від 29.01.08);

від відповідача: - Попадинець Л.П. - представник (довіреність № 8 від 21.01.08); Маланюк О.Я. –представник (довіреність № б/н від 07.08.07).

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 (суддя М.Фрич) задоволено зустрічну позовну заяву ТзОВ „ТрансКомСервіс” до ВАТ „Івано-Франківськцемент”: визнано неукладеним договір дольової участі в будівництві № 1 від 31.07.02 за підписом ВАТ «Івано-Франківськцемент»та КП «ТрансКомСервіс»(правонаступник ТзОВ «ТрансКомСервіс»). В задоволенні основного позову ВАТ «Івано-Франківськцемент»до ТзОВ „ТрансКомСервіс” про визнання права власності на недобудовані житлові квартири, які знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 21 загальною площею 1334,7 кв.м. на підставі договору на дольову участь в будівництві житла від 25.02.02 відмовлено.

З даним рішенням не погоджується позивач за первісним позовом - ВАТ «Івано-Франківськцемент», оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування господарським судом при його винесенні норм матеріального права, а саме ст.ст. 180 ГК України, ст.ст. 208, 638 ЦК України, які набрали чинності лише 01.01.04. Зазначає скаржник також про незастосування судом першої інстанції при вирішенні спору ст. 153 ЦК України, яку слід було застосувати. Крім цього, скаржник посилається на те, що висновки суду суперечать ст. 220 ЦК України. Наголошує скаржник також на порушенні господарським судом Івано-Франківської області норм процесуального права, а саме ст.ст. 4-3, 31 ГПК України. На підставі наведеного скаржник просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 скасувати, прийняти нове рішення, яким первісний позов задоволити, а в зустрічному позові ТзОВ „ТрансКомСервіс” до ВАТ „Івано-Франківськцемент” про визнання договору на дольову участь в будівництві житла від 31.07.02 неукладеним - відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.08 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 30.01.07 на 12 год. 30 хв.

Відповідач за зустрічним позовом - ТзОВ „ТрансКомСервіс” проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. На думку відповідача, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, судом повно та всебічно досліджено всі обставини справи, на підставі чого просить рішення першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ «Івано-Франківськцемент»- без задоволення.

В судовому засіданні представником скаржника подано клопотання від 29.01.08 про відкладення розгляду справи у зв’язку з недостатністю часу на ознайомлення з матеріалами справи. Колегія суддів, порадившись на місці, в задоволенні зазначеного клопотання відмовила. Однак, в судовому засіданні 30.01.08 оголошено перерву до 14 год. 00 хв. для надання представнику скаржника можливості ознайомитися з поданим відповідачем в судовому засіданні відзивом на апеляційну скаргу.

Представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі та зазначив, що в рішенні суду першої інстанції відсутня мотивувальна частина рішення, а рішення прийнято без посилань на конкретні норми чинного законодавства.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 слід залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

Як вірно встановлено господарським судом Івано-Франківської області при винесенні оскаржуваного рішення, ВАТ «Івано-Франківськцемент»23.08.07 подало до суду заяву за № 16/1758 про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати право власності на недобудовані приміщення квартир, які знаходяться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 21 загальною площею 1 013 кв. м. на підставі договору № 1 дольової участі в будівництві від 31.07.02.

Виходячи зі змісту заяви про зміну позовних вимог, поданої в суді першої інстанції, та з пояснень представника скаржника, подача такої заяви зумовлена тим, що первісні вимоги, що містилися в позовній заяві ґрунтувалися на договорі на дольову участь у будівництві житла від 25.02.02, проте внаслідок існування іншого договору № 1 дольової участі в будівництві від 31.07.02, який фактично замінив попередній договір ВАТ «Івано-Франківськцемент»змінило свої позовні вимоги відповідно до нового договору від 31.07.02.

В матеріалах справи міститься третій договір № 1 дольової участі в будівництві від 22.06.04, з аналізу якого випливає, що він укладений між тими самими сторонами, що й попередні та спрямований на будівництво того ж житлового будинку по вул. Тролейбусна, 21 в м. Івано-Франківську.

Таким чином суд дійшов висновку, що даний договір замінює попередній договір, оскільки предметом в ньому виступає дольова участь у будівництві того ж самого будинку що й в попередніх договорах.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення належно оцінив договір дольової участі у будівництві № 1 від 31.07.02 та встановив, що в ньому відсутні істотні умови. Крім того, колегія погоджується з застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України щодо поняття та визначення істотних умов договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору № 1 Дольової участі в будівництві від 31.07.02, договір діє до моменту повного виконання сторонами всіх своїх обов’язків по ньому.

Враховуючи те, що будівництво на даний час є незавершеним, з чим погоджується також і позивач - ВАТ «Івано-Франківськцемент», до таких правовідносин, згідно Прикінцевих та перехідних положень Цивільного та Господарського кодексів України, повинно застосовуватись діюче законодавство, оскільки договір продовжував існувати на час прийняття та вступу в дію зазначених кодексів.

Таким чином, посилання скаржника на статті Цивільного кодексу УРСР не заслуговує на увагу та є безпідставним.

Безпідставним є також посилання представника ВАТ «Івано-Франківськцемент»на те, що в оскаржуваному рішенні відсутня мотивувальна частина, оскільки суд вказав обставини справи, встановлені господарським судом, докази, на підставі яких прийнято рішення, доводи сторін та законодавство, яким керувався суд приймаючи рішення.

Щодо тверджень скаржника про відсутність у господарського суду івано-Франківської області правових підстав визнати договір неукладеним, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Підставою для прийняття рішення про задоволення зустрічного позову стало те, що сторони не завершили договірний процес, не досягли згоди щодо предмету угоди як істотної умови, та не уклали специфікації, яка є невід’ємною частиною договору № 1 Дольової участі в будівництві від 31.07.02.

Ст. 16 ЦК України не встановлює вичерпного переліку способів захисту цивільних прав та інтересів, оскільки зазначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4 Оглядового листа Вищого Арбітражного (господарського) суду № 01-8/481 від 20.04.01, «Про деякі питання практики вирішення спорів про визнання угод недійсними»- за відсутності у договорі істотних умов він визнається неукладеним.

Як встановлено у п. 4 Рекомендації Президії Вищого господарського суду України, № 04-5/120 від 27.06.07, «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин. Господарським судам підвідомчі також справи про визнання фактів, що мають для суб'єктів господарювання юридичне значення.

Відтак, колегія суддів вважає, що в даному спорі визнання факту не укладення договору № 1 Дольової участі в будівництві від 31.07.02, має для відповідача юридичне значення.

Колегія апеляційного суду також погоджується з позицією суду першої інстанції, щодо питання призначення судової експертизи. Згідно статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Зокрема, суд надав можливість позивачу самостійно надати суду документи про ступінь готовності недобудованих жилих приміщень, чого ним зроблено не було.

На думку колегії суддів, скаржником не доведено та не обґрунтовано належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги. Судова колегія вважає, що відповідачі належним чином позовну заяву та апеляційну скаргу заперечили та навели достатньо аргументів для підтвердження доводів як в зустрічній позовній заяві, так і у відзиві на апеляційну скаргу.

Таким чином, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно перевірені обставини справи, на які посилались сторони в судовому засіданні. За таких обставин, коли суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та вчиненні процесуальних дій, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 –залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

2.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.07 у справі № 3/153 залишити без змін.

3.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

4.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Д.Новосад

Суддя О.Михалюк

Суддя Г.Мельник