КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

03.-10.12.08 р.                                                                                          № 13/241-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді          Мельника С.М.,

суддів:                              Гаврилюка О.М.,

Рудченка С.Г.,

при секретарі судового засідання Олійник О.Л.,

за участю представників:

від позивача: Жигадло І.Б. –представник за довіреністю,

від відповідача: Гуменюк А.Л. –представник за довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»на рішення господарського суду Київської області від 01.09.2008 року (підписане 08.09.2008 року)

по справі          №13/241-08 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом          Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до                    Комунального підприємства Броварської міської ради «Броваритеплоенергомережа», м. Бровари, Київська область

про                    стягнення 5135793, 77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради «Броваритеплоенергомережа»про стягнення 5 138 793,77 грн., в т.ч. 3 473 259,73 грн. основного боргу, 356 184,69 грн. пені, 1 131 588,27 грн. інфляційних збитків та 174 761,08 грн. три відсотки річних за несвоєчасні розрахунки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.09.2008 р. (підписане 08.09.2008 р.) у справі №13/241-08 позов задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 3 473 259,73 грн. основного боргу, 35 618,46 грн. пені, 1 131 588,27 грн. інфляційних збитків, 174 761,08 грн. - 3% річних, а також судові витрати в повному обсязі. В частині стягнення з відповідача 320 566,23 грн. пені судом відмовлено. Одночасно судом було відстрочено виконання рішення суду до 01.02.2009 р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині відмови в задоволенні пені та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд невмотивовано скористався приписами ст.233 Господарського кодексу України та не встановив обставин, з якими законодавець пов’язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги.

03.12.2008 р. в судовому засіданні судом оголошена перерва до 10.12.2008 р. на 14-00 год. для підготовки повного тексту постанови.

Колегія суддів вважає за можливе розгляд справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Київської області від 01.09.2008 року (підписане 08.09.2008 року) по справі №13/241-08 підлягає частковому скасуванню, з підстав передбачених п.п. 1, 3, 4 ст. 104 ГПК України, а саме: неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2005 р. між сторонами укладено Договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ і організацій №06/05-2593-ТЕ-17 (далі - Договір), відповідно до якого позивач (постачальник) зобов’язувався передати відповідачу (покупцю) природний газ виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, а покупець зобов’язувався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На підставі Договору відповідач прийняв протягом січня-грудня 2006 року природний газ на загальну суму 20 202 939,73 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов’язання за Договором виконав частково та на час розгляду справи його заборгованість перед позивачем складала 3 473 259,73 грн. Факт наявності боргу відповідач не заперечував.

Посилаючись на ст.ст. 525, 526, а також ст. 599 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання припиняється, зокрема, належним виконанням, місцевий господарський суд правомірно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 3 473 259,73 грн.

Згідно п. 7.2 Договору в разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п.6.1 Договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. В силу п.7.5 Договору неустойка (пеня) нараховується протягом 6 місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Судом встановлено, що позивач правомірно на підставі п.7.2 та п.7.5 Договору нараховував позивачу пеню у розмірі 356 184,69 грн. за період з 10.12.2007 р. по 10.06.2008 р. (6 місяців) у зв’язку з несвоєчасними розрахунками та наявністю боргу.

Відповідач, не оспорюючи розрахунку пені, у відзиві на позовну заяву просив суд врахувати ступінь виконання зобов’язання, а також відсутність його вини у створенні заборгованості перед позивачем, оскільки борг виник не внаслідок його господарської діяльності, а виключно через невідповідність фактичної вартості теплової енергії тарифам, затвердженим для відповідача органами місцевого самоврядування, що не покривали витрат на сплату природного газу.

Відповідач також зазначив, що основним споживачем його послуг є населення, але він не має законних підстав стягувати з нього борги з урахуванням штрафних санкцій, оскільки нормами Закону України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги»від 13.11.1996 р. № 486/96-ВР встановлено заборону на нарахування та стягнення пені з населення за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Місцевий господарський суд перевірив зазначені доводи відповідача та вірно встановив, що відповідач є комунальним підприємством, для якого основним джерелом отримання коштів для розрахунку за газ є надходження комунальних платежів від населення. Судом першої інстанції також встановлено, що причиною несвоєчасної оплати за використаний газ є те, що відповідач отримував природний газ для вироблення та постачання комунальних послуг споживачам за тарифами, які не відповідають фактичній вартості теплової енергії, а також те, що споживачі несвоєчасно розраховуються за спожиті послуги. Крім цього суд прийняв до уваги ступінь виконання відповідачем зобов’язання щодо оплати отриманого газу.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, з урахуванням інтересів боржника.

Аналогічні положення містяться і в ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

З огляду на наведене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає законним та обґрунтованим зменшення господарським судом Київської області розміру нарахованої відповідачу пені з 356 184,69 грн. до 35 618,46 грн., оскільки таке рішення було прийнято з урахуванням всіх обставин справи, в т.ч. причин виникнення боргу, майнового стану боржника, ступеню виконання зобов’язання, та повністю відповідає нормам матеріального права, а саме ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

З цих же підстав колегія суддів не погоджується з твердженнями апеляційної скарги, що суд невмотивовано скористався приписами ст.233 Господарського кодексу України та не встановив обставин, з якими законодавець пов’язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Разом з тим, судова колегія вважає правомірним стягнення з відповідача в повному обсязі інфляційних збитків та три відсотки річних, оскільки, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, єдиною і достатньою підставою для застосування передбаченої цією статтею відповідальності є факт порушення грошового зобов’язання, що було встановлено судом, та даний факт не оспорюється сторонами.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач надав суду докази погашення 15.09.2008 р. основної суми боргу перед позивачем в розмірі 3 473 259,73 грн. на підставі договору від 22.08.2008 р. №362/440 про організацію взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2008 р. №440 (копія договору та платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд має врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Висновок місцевого господарського суду з приводу відстрочки виконання рішення не вмотивований належним чином та не ґрунтується на фактичних обставинах справи, оскільки серед наявних у ній матеріалах відсутні докази, які б свідчили про неможливість чи ускладнення виконання судового рішення у даному випадку.

За таких обставин, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду, яке прийнято з порушенням чинного законодавства, підлягає скасуванню в частині відстрочки його виконання, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»на рішення господарського суду Київської області від 01.09.2008 року (підписане 08.09.2008 року) по справі №13/241-08 –задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 01.09.2008 року (підписане 08.09.2008 року) по справі №13/241-08 –скасувати в частині відстрочки його виконання, в іншій частині рішення господарського суду Київської області від 01.09.2008 року (підписане 08.09.2008 року) по справі №13/241-08 –залишити без змін.

5.          Матеріали справи №13/241-08 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      С.М. Мельник

Судді:                                                                                          О.М. Гаврилюк

С.Г. Рудченко

Дата відправки