ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08                                                                                           Справа№ 31/251 А

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали адміністративної справи:

за позовом: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів

до відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, м. Львів

про: визнання недійсним рішення № 113 від 13.07.2007 р. Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Суддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

За участю представників:

від позивача: Мартинишин Г.Й. –представник (довіреність № 62 від 27.02.07 року);

від відповідача: не з’явився.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України, в тому числі право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано адміністративний позов Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів, надалі –позивач, до Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, м. Львів, надалі –відповідач, про скасування рішення № 113 від 13.07.2007 р. Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в розмірі 84 285,30 гривень, надалі - рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені документи достатніми для прийняття до провадження вказаної вище позовної заяви позивача до відповідача про визнання недійсним рішення.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що статтею 7 Закону України «Про ціни та ціноутворення»визначено, що вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Як зазначено у позові, згідно з нормативними актами голови облдержадміністрації позивачем проводилось декларування граничної базової вартості однієї нормо-години, відповідно до якої визначається розмір тарифів на послуги з інвентаризації нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна та реєстрацію таких прав, які надаються Львівським ОКД БТІ та ЕО. Збірником норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.3003 р. № 198, розроблено норми часу з терміном виконання робіт з питань технічної інвентаризації та оцінки об'єктів нерухомого майна - один місяць, державної реєстрації прав власності для фізичних осіб - тридцять календарних днів, державної реєстрації прав власності для юридичних осіб - шістдесят календарних днів. Що ж до норм часу, у разі скорочення терміну їх виконання, то за згодою замовників, для фізичних осіб - до 3 днів, для юридичних осіб - до 10 діб застосовується коефіцієнт 2. Таким чином, на думку позивача, якщо у наперед встановлений та узгоджений день замовник не забезпечить доступу до об'єкту представникам БТІ, то позивач не може виконати замовлення вчасно через причини, які не залежать від нього. Відповідач не врахував того факту, що коефіцієнт 2 застосовується під час визначення вартості робіт, до надання послуг замовнику, надання ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»послуг замовнику вчасно залежить і від замовника, який підписуючи договір, бере на себе обов'язок забезпечити у встановлений і погоджений день доступ до відповідного об'єкту для обстеження, внаслідок чого застосування коефіцієнту 2 не є безпідставним, а одержана виручка не є необґрунтованою.

Відповідачем 22.01.2008 р. подано письмове заперечення № 20/5-4/162 від 18.01.2008 р. (вх. № 1290) на позов, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з тих мотивів, що підставою для прийняття оспорюваного рішення про застосування до позивача економічних санкцій стало встановлення факту одержання позивачем необґрунтованої виручки внаслідок включення у вартість послуг, тарифи на які регулюються, фактично не виконаних через безпідставне застосування коефіцієнта 2. Оскільки державне регулювання тарифів на послуги, що надаються позивачем, встановлено згідно із розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.11.2005 р. № 1165, то відповідно у рішенні про застосування економічних санкцій вказано на порушення вимог цього розпорядження.

Позивачем 12.02.2008 р. подано суду (вх. № 3238) клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій акту перевірки № 000575 від 06.07.2007 р., калькуляції вартості 1-ї норми часу на роботи та послуги, декларації граничної базової вартості однієї норми –години, калькуляції норми часу на роботи та послуги, що виконуються позивачем, розшифрування статей витрат за 1 півріччя 2006 р., методичні рекомендації з питань застосування норм часу, розрахунки вартості робіт і послуг, які виконує позивач.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 25.12.2007 р. та від 11.01.2008 р.

В судовому засіданні 18.02.2008 р. позивач забезпечив явку свого уповноваженого представника, який позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

В судовому засіданні 18.02.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлений, оформлений і підписаний 22.02.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін спору, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

В період із 08.06.2007 р. по 06.07.2007 р. відповідачем проведена перевірка порядку формування та застосування позивачем тарифів на інвентаризацію нерухомого майна, оформлення прав власності, за результатами якої складено акт № 000575 від 06.07.2007 р. В акті відповідачем вказано, що позивач порушив державну дисципліну цін.

На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято рішення № 113 від 13.07.2007 р. про застосування щодо позивача економічних санкцій в сумі 84 285,30 грн. за порушення державної дисципліни цін, яке полягало в порушенні розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.11.2005 р. № 1165.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про ціни та ціноутворення»визначено, що вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)»рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють) тарифи на інвентаризацію нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна та реєстрацію таких прав. Згідно розпорядження Львівської обласної державної адміністрації від 15.07.2005 р. № 561 «Про деякі заходи щодо забезпечення здійснення державної регуляторної політики» до переліку регуляторних актів, які пропонується переглянути, віднесено регуляторний акт, розроблений головним управління економіки «Про тарифи на інвентаризацію, оформлення та реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна».

Головою Львівської обласної державної адміністрації від 30.11.2005 р. № 1165 запроваджено обов'язкове декларування змін тарифів на інвентаризацію нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна та реєстрацію таких прав, що їх здійснюють суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

Як свідчать матеріали даної справи, позивач, керуючись розпорядженнями голови облдержадміністрації № 558 від 26.06.2002 р., № 1165 від 30.11.2005 р. декларував граничну базову вартість однієї нормо-години, відповідно до якої визначається розмір тарифів на послуги з інвентаризації нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна та реєстрацію таких прав, які надаються позивачем. Збірник норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України, що затв. наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 р. № 198, розроблено норми часу з терміном виконання робіт з питань технічної інвентаризації та оцінки об'єктів нерухомого майна - один місяць, державної реєстрації прав власності для фізичних осіб - тридцять календарних днів, державної реєстрації прав власності для юридичних осіб - шістдесят календарних днів; у разі ж скорочення терміну їх виконання, то за згодою замовників, для фізичних осіб - до 3 днів, для юридичних осіб - до 10 діб застосовується коефіцієнт 2.

Підпунктом 1.1, 1.2 п. 1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, визначено порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні, спрямований на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності. Положення діє на всій території України і є обов'язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності.

Для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або уповноважена особа подає заяву встановленої форми згідно додатку до зазначеного вище тимчасового положення. У заяві та договорі вказуються загальна вартість роботи (аванс) та номер квитанції, що підтверджує сплату замовником вартості робіт (авансу). Тобто, коефіцієнт 2 застосовується позивачем при поданні заяви та укладенні договору між БТІ та замовником, котрий сплачує вартість роботи (аванс) до початку виконання замовлення.

Статтею 570 Цивільного кодексу України визначено презумпцію авансу, якщо в правочині не встановлено, що така сума є завдатком. Аванс це спосіб платежу, який сплачується у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати.

Відповідно до Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна»для виконання інвентаризаційних робіт та робіт по оформленню витягів про реєстрацію прав власності і витягів з реєстру прав власності, обстеження об'єкту нерухомості є обов'язковим.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про правомірне застосування позивачем коефіцієнту 2, задекларованого відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, якщо під час подання заяви, укладення договору та оплати робіт вбачається, що роботи будуть виконані у скорочений термін.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ст. 613 Цивільного кодексу України).

Таким чином, якщо у наперед встановлений та узгоджений день замовник не забезпечив доступу до об'єкту представникам позивача, то відповідно позивач не зміг виконати замовлення вчасно через причини, які не залежали від нього.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», п. 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Відсутність факту порушення позивачем державної дисципліни цін та відповідно відсутність отримання необґрунтованої виручки свідчать про безпідставність застосування відповідачем економічних санкцій згідно рішення № 113.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення № 113 від 13.07.2007 р. прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.11.2005 р. № 1165, ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв. наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, а також п. 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, у зв’язку з чим позовні вимоги про визнання недійсним рішення відповідача підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 94 КАС України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 11, 14, 69-71, 72, 86, 89, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів, задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення № 113 від 13.07.2007 р. Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, м. Львів, про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»(79024 м. Львів, вул. Липинського, 24; ) сплачений судовий збір в розмірі 3,40 грн.

4. Постанова набирає законної сили у строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Постанова може бути оскаржена у строк та в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Артимович В.М.