ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№
17/4

Вищий
господарський  суд  України
у складі колегії суддів:

головуючого

Л.І.
Рогач,

суддів
:

Н.О.
Волковицької, Г.П. Коробенко

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової інспекції

на  постанову

Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 04.07.2006

у
справі

№ 17/4

господарського
суду

Дніпропетровської
області

за
позовом

Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової інспекції

до

1.Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1; 2.Приватного підприємства
"Дон-промтехніка"

про

визнання
недійсною угоди

за
участю представників:

позивача

Краснікова
Ю.О. -дов. № 438/9/10 від 11.01.2008

відповідачів

не
з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Західно-Донбаська
об'єднана державна податкова інспекція звернулась до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним договору
купівлі-продажу № 14/10 від 14.10.2002 укладеного між суб'єктом підприємницькою
діяльністю -фізичною особою Коростелєвою І.В. та приватним підприємством
"Дон - Промтехніка" на підставі ст. 49 Цивільного кодексу УРСР;
стягнення з приватного підприємства "Дон - Промтехніка" на користь
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1  89648, 40 грн. за отриманий товар; стягнення
з   суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1  у дохід держави
грошові кошти в сумі 89 648, 40 грн. в розмірі вартості товару.

Відповідач
відхилив позовні вимоги повністю, пославшись на те, що позивачем не доведено
виявлення ним факту укладення спірного договору.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2006 (суддя: Стрелець
Т.Г.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним та стягнення суми,
місцевий господарський суд покликався на відсутність доказів, які б
підтверджували укладення спірного договору; доказів поставки продукції
відповідачем-2 відповідачу-1, а також здійснення розрахунків між відповідачами.

Постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2006 року
(головуючий суддя -Крутовських В.І., судді -Дмитренко А.К., Прокопенко А.Є.)
рішення місцевого господарського суду залишено без змін з мотивів
обґрунтованості, відповідності чинному законодавству, фактичним обставинам та
матеріалам справи; доводи апеляційної скарги відхилено, як такі, що не
спростовують висновків суду.

Оскаржуючи
постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2006,
Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція звернулась до
касаційної інстанції з касаційною скаргою, посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Від
позивача відзиву не надійшло.

Заслухавши
суддю -доповідача, перевіривши  наявні
матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга  підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відповідно
до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (утому числі іноземці), громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушенням.

У
випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду
мають звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Статтею
12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, які справи
підвідомчі господарським судам.

В
липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який
набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Згідно
пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою
адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) є переданий на
вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією
зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно
до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом.

Пунктом
7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що
суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ним владних управлінських функції на основі законодавства в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як
вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є вимоги
Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання
недійсним договору купівлі-продажу № 14/10 від 14.10.2002 укладеного між
відповідачами на підставі ст. 49 Цивільного кодексу УРСР та стягнення певної
суми.

Під
час винесення судових рішень господарські суди першої та апеляційної інстанції
у даній справі, дійшли висновку, що розгляд у даній справі повинен провадитися
за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Однак,
такий висновок є помилковим, оскільки за своїм правовим змістом цей спір не є
господарським і, відповідно, не підвідомчий господарським судам України.

Позивачем
у даній справі є орган державної податкової служби.

Згідно
пунктів 1, 3 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в
України" від 04.12.1990 № 509-XII, державні податкові інспекції в районах,
містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні
податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів) а також контролюють своєчасність подання платниками
податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків
та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також
перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів
оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Відповідно
до пункту 6 цієї статті вказані податкові органи забезпечують застосування та
своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими
законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також
стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства,
допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами.

Отже,
позов по справі пред'явлений податковим органом про визнання недійсним договору
на підставі ст. 49 Цивільного кодексу УРСР, стосується виконанням своїх функцій
суб'єкта владних повноважень, а не у зв'язку із здійсненням ним у спірних
правовідносинах господарської діяльності.

Виходячи
з положень вказаних приписів законодавства, справа за позовом державної
податкової інспекції до юридичної та фізичної особи про визнання недійсним
договору на підставі статті 49 Цивільного кодексу УРСР є справою
адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) та підвідомча
адміністративному суду.

У
відповідності з пунктом 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні
положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання
чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з
адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційні скарги та
подання розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом.

Відтак,
Дніпропетровським апеляційний господарський суд та господарським судом
Дніпропетровської області приймаючи судові рішення у даній справі за приписами
Господарського процесуального кодексу України вийшли за межі своєї компетенції,
у зв'язку з чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню, а справа направленню
на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області для
здійснення судового провадження за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та
перехідні положення" цього Кодексу.

Враховуючи
викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3
статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ
"Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного
судочинства України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції  задовольнити частково.

Постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2006р. у справі №
17/4 господарського суду Дніпропетровської області та рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 20.02.2006р. скасувати.

Справу
направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий
Л. Рогач

Судді:
Н.Волковицька

Г.
Коробенко