ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№
1/191-ПД-07

Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Козир
Т.П. - головуючого,

Мележик
Н.І.,

Подоляк
О.А.

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні касаційну

скаргу
Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Торговий
дім "Адамант"

на
постанову                                         Запорізького
апеляційного

господарського
суду від 20.11.2007р.

у
справі
№1/191-ПД-07

господарського
суду                              Херсонської
області

за
позовом                                                  Товариства
з обмеженою відповідальністю

"Торговий
дім "Адамант"

до
Суб"єкта
підприємницької діяльності -

фізичної
особи ОСОБА_1

про
розірвання договору

за
участю представників:

позивача
-          Лошкарьова Д.О.

відповідача
-          ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В
травні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім
"Адамант" звернулось до господарського суду Херсонської області з
позовом до Суб"єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про
розірвання договору постачання обладнання від 08.08.2006 року.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 07.08.2007 року (суддя Губіна І.В.)
позов задоволено; розірвано договір постачання обладнання від 08.08.2006 року,
укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім
"Адамант" та приватним підприємцем ОСОБА_1.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду (судді: Хуторной В.М., Зубкова
Т.П., Коробка Н.Д.) від 20.11.2007 року рішення місцевого господарського суду
скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім
"Адамант" просить скасувати постанову апеляційного господарського
суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. В
обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом апеляційної
інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми
процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту.

Колегія
суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої
та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року  №11 “Про
судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального     законодавства  і всебічно перевіривши обставини,
вирішив  справу у відповідності з
нормами  матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Постанова
суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду  не відповідають зазначеним вимогам, оскільки
не ґрунтуються на всебічному повному  і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Так,
судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.08.2006 року укладено договір
постачання обладнання, відповідно до якого СПД - фізична  особа ОСОБА_1 (постачальник) зобов'язався
передати, а ТОВ "Торговий дім "Адамант" (покупець) прийняти та
оплатити комплект обладнання для виготовлення біодизеля, потужністю 2 500 л на
добу.

Згідно
п.1.2 договору предметом постачання визначено: універсальний змішувач
(реактор)-1, змішувач розчину каталізатора-1, промивка-1, насоси-3.

Пунктом
2.2 передбачено, що узгодження уточнених характеристик та додаткових вимог щодо
якості та комплектності, не передбачених у п.п.1.2, 2.1 даного договору,
здійснюється сторонами в окремому порядку.

На
виконання цього пункту договору сторонами
у той же день було укладено ліцензійний договір про передачу
"ноу-хау", п.3 якого передбачено, що уся технічна документація,
необхідна та достатня для виробництва продукції за ліцензією має вигляд та
об'єм повністю узгоджений  з ліцензіатом
(позивачем) і передається йому ліцензіаром (відповідачем) у дводенний термін з
дня проведення оплати.

29.09.2006
року ТОВ "ТД "Адамант" отримало обладнання, вартість якого
оплачена, згідно акту приймання-передачі та видаткової накладної.

Згідно
листа №3/185 від 05.07.2007 року Державного науково-виробничого підприємства
"Виконсервпроект" не можливе використання обладнання без сертифікатів
відповідності та розробки проектно-кошторисної документації на будівництво цеху
по виробництву біодизельного палива.

Листом
№5 від 14.01.2007 року ТОВ "ТД "Адамант" звертався до
відповідача з вимогою про надання відповідної техдокументації, або розірвання
зазначеного договору, на які відповідач не відреагував.

Задовольняючи
позовні вимоги ТОВ "ТД "Адамант", суд першої інстанції виходив з
того, що, оскільки зобов'язання перед позивачем не виконане, зокрема,
відповідачем не забезпечено покупця інформацією, що підлягала викладенню у
належним чином оформлений технічний документації, яка фактично позивачу не
надавалась, останній не має можливості ввести це обладнання в експлуатацію.

При
цьому, місцевий суд послався на  ч.5
ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів", в якій зазначено,
що у разі неможливості використання придбаної продукції за призначенням,
споживач має право вимагати надання у прийнято короткий строк належної
інформації, але не більше місяця. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде
надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

Проте
Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками  і продавцями товарів, виконавцями робіт і
надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також
визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Пунктом
22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що
споживачем є фізична особа, яка придбала, замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити  продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або
виконанням  обов'язків найманого
працівника.

Оскільки
придбання спірного обладнання позивачем не може вважатися таким, що придбане
фізичною особою для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю, до спірних правовідносин не може бути застосований
Закон України "Про захист прав споживачів".

Апеляційний
господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд справи, та, приймаючи
оскаржувану постанову, допущені місцевим господарським судом порушення усунув,
але припустився власних, які є самостійною підставою для скасування
оскаржуваної постанови суду.

Так,
скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що сторонами у
передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних
умов, а виконання умов договору підтверджено актом приймання-передачі
обладнання від 29.09.2006 року, в зв'язку з чим відсутні підстави для
розірвання спірного договору.

Разом
з тим, апеляційний господарський суд  в
порушення вимог чинного законодавства, не перевірив факт передачі технічних
паспортів (належним чином оформленої технічної документації)  на спірне обладнання, оскільки відповідно до
вимог ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості, тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із
товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Отже,
неповне з'ясування судами суттєвих обставин справи та помилки в застосуванні
норм матеріального права є підставою для скасування рішення та постанови у справі.

Враховуючи
те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи
у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті у справі рішення та
постанова не відповідають нормам чинного законодавства і тому підлягають
скасуванню, а справа -направленню на новий розгляд до місцевого господарського
суду.

Під
час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати  та перевірити
всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають
юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального
права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Адамант" задовольнити
частково.

Постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. у справі
№1/191-ПД-07 та рішення господарського суду Херсонської області від 07.08.2007
року у даній справі скасувати.

Справу
передати на новий розгляд до господарського суду Херсонської області в іншому
складі суддів.

Головуючий
суддя

Т.П.
Козир

Судді

Н.І.
Мележик

О.А.
Подоляк

Доповідач -суддя Мележик
Н.І.