ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.08 Справа № 4/155-22/26

За позовом

Відкритого акціонерного товариства “Нафтопереробний комплекс-Галичина”, м.Дрогобич

до відповідача

третя особа на стороні відповідача

Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська Атомна Електростанція”, м.Славутич

Товариство з обмеженою відповідальністю “Імекс-енерго”, м.Київ

Про

Визнання недійсним договору №12-8Т від 17.11.1999 року про відповідальне зберігання майна

Суддя Желік М.Б.

Представники :

Від позивача

Костюк А.З. –представник

Від відповідача

Від 3-ої особи

Апанасенко І.М. –представник

Не з’явився

СУТЬ СПОРУ :

Позовну заяву подано відкритим акціонерним товариством "Нафтопереробний комплекс –Галичина " до Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська Атомна Електростанція” про визнання недійсним договору №12-8Т від 17.11.1999 року про відповідальне зберігання майна, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає –Товариство з обмеженою відповідальністю “Імекс-Енерго”.

Ухвалою господарського суду Львівської області (суддя Мурська Х.В.) від 25.04.2003 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою від 11.06.2003 року провадження у справі зупинено до закінчення розслідування кримінальної справи №155-0104, порушеної прокуратурою м.Дрогобича по факту заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах та використання підроблених документів, а саме договору №12-8Т від 17.11.1999 року, про визнання недійсним якого просить позивач. 18.05.2005 року провадження у справі поновлено, ухвалою від 21.06.2005 року провадження у справі було зупинено, з підстав викладених в ухвалі.

За розпорядженням голови суду справу №3/86-22/114 передано судді Морозюку А.Я. для подальшого розгляду. Ухвалою від 06.02.2006 року провадження по справі було поновлено.

Рішенням від 10.032006 року, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2006 року, позов задоволено повністю. Постановою Вищого господарського суду від 07.11.2006 року вищезазначені рішення та постанова скасовані, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою суду від 18.01.2007 року порушено провадження у справі. 14.03.2007 року провадження по справі зупинено у зв’язку із призначенням судової почеркознавчої експертизи. 24.05.2007 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз справа повернута без виконання, в зв’язку з чим ухвалою від 29.05.2007 року провадження по справі було поновлено.

Ухвалою від 25.09.2007 року повторно призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. Оскільки на адресу господарського суду повернулись матеріали справи разом з висновками судової експертизи ухвалою від 14.02.2008 року провадження по справі поновлено, та призначено розгляд справи на 26.02.2008 року.

Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 15.02.2007 р., 07.06.2007 р, 19.06.2007р, 31.07.2007 р, 26.02.2008 року.

В судовому засіданні 06.03.2008 року за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення. В порядку ст.85 ГПК України повний текст рішення складений та підписаний 12.03.2008 року.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просить позов задоволити та визнати недійсним договір №12-8Т від 17.11.1999 року про відповідальне зберігання майна, так як зазначений договір не підписувався уповноваженими на то представниками товариства.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив. Вважає, договір дійсним, просить у позові відмовити.

Третя особа “ТзОВ “Імекс-Енерго” явку уповноважено представника в судове засідання не забезпечила. Як вбачається із наявної у матеріалах справи довідки Київського міського управління статистики від 23.06.2003 року №15-4414, ТзОВ “Імекс-Енерго” вилучено з ЄДРПОУ, в зв’язку з чим суд виключає з числа учасників судового процесу по даній справі третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю “Імекс-Енерго”м.Київ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Між ОП “Чорнобильська АЕС” НАЕК “Енергоатом” (правонаступником є ДСП “Чорнобильська АЕС”) (замовник) та АТ НПК “Галичина” (виконавець) укладено договір №12-8Т від 17 листопада 1999 року про відповідальне зберігання майна. Згідно зазначеного договору замовник зобов’язується передати а виконавець прийняти на зберігання по акту прийому-передачі мазут М-100 в кількості 1 000 тон загальною вартістю 1 495 260 грн.

Позивач вважає, що згаданий договір не відповідає закону та підлягає визнанню недійсним оскільки підпис та печатка на договорі та акті прийому-передачі майна, від імені АТ “НПК ”Галичина” є підробленими.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладання договору), угоди повинні бути підписані особами які їх укладають.

Ст.29 ЦК УРСР встановлено що, юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов’язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом.

В матеріалах справи наявні висновки судово-технічної та судово-почеркознавчої експертиз за №3933/3934/07 від 09.02.2008 року та №3932/07 від 08.01.2008 року, складені експертами Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз. Як вбачаться з висновку судово-технічної експертизи друкарських форм: Два відтиски круглої печатки від імені ВАТ “Нафтопереробний комплекс “Галичина”, розташовані в договорі «12-8Т про відповідальне зберігання майна, укладеному 17 листопада 1999 року між ВП “Чорнобильська АЕС” ДП ”Національна енергогенеруюча компанія ”Енергоатом” і ВАТ “Нафтопереробний комплекс ”Галичина”, і акті прийому передачі майна на відповідальне зберігання від 17 листопада 1999 року, складеному ВП “Чорнобильська АЕС” ДП “Національна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” і ВАТ “Нафтопереробний комплекс ”Галичина” згідно умов вищезазначеного договору, не є відтисками, нанесеними за допомогою рельєфної еластичної (гумової, фотополімерної) друкарської форми, а лише зображеннями таких відтисків, виконаних за допомогою знакосинтизуючого пристрою ПК –кольорового струминного принтера, тобто, способом, який не застосовується для нанесення на документи відтисків печаток в державних установах та будь-яких інших організаціях України і виключає будь-які подальші ідентифікаційні дослідження таких “відтисків” з метою встановлення тотожності друкарської форми. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 09.02.2008 року підписи розташовані в договорі №12-8Т про відповідальне зберігання майна, укладеному 17 листопада 1999 року та акті прийому-передачі майна на відповідальне зберігання від 17 листопада 1999 року виконані не Матоличем Р.М., не Педлик Г.М. і не Скакуном М.Ф.

Таким чином, представником позивача представлені належні та достатні докази, що підтверджують невідповідність оспорюваного договору вимогам закону, зокрема, те що договір та акт приймання передачі підписані не уповноваженою особою позивача, та не скріплені відтиском печатки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання недійсним договору є правомірною і підлягає до задоволення. Судові витрати в порядку ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 33, 36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Визнати недійсним договір №12-8Т від 17.11.1999 року про відповідальне зберігання майна.

3.          Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська Атомна Електростанція” (Київська область, м.Славутич, вул.Військових будівельників,1 ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Нафтопереробний комплекс - Галичина” (Львівська область, м.Дрогобич, вул..Бориславська, 82, ) –85 грн. державного мита; 118 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 2568,24 грн. –витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи; 1002, 24 грн. –витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

4.          Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Желік М.Б.