ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"09" січня 2008 р.

Справа № 14/330

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали справи №14/330

за адміністративним позовом: дочірнього підприємства Новоукраїнського комбінату хлібопродуктів "Зерновик", Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28,

до відповідача: державної податкової інспекції у Новоукраїнському районі (далі по тексту – ДПІ), Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Леніна, 52/1,

про визнання недійсними податкових повідомлень - рішень.

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники сторін:

від позивача - Руденко Г.В., довіреність б/н від 18.09.07р.;

від відповідача - Драган О.Г., довіреність б/н від 10.01.07р.;

Час прийняття постанови - 12 год. 41 коп.

Подано позов про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Новоукраїнському районі №514/23-10/1/0 від 13.09.2005 року про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 10436 грн. 73 коп., нарахованих за порушення підпункту “а” пункту 2 статті 19 Закону України “Про доходи фізичних осіб”, №514/23-10/4/0 від 13.09.2005 року про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 34988 грн. 34 коп., нарахованих за незастосування пункту 3.4 статті 3 Закону України “Про доходи фізичних осіб”.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нарахування заробітної плати та орендної плати за землю підприємством проводилось в грошовій формі, отже у підприємства були відсутні підстави для застосування пункту 3.4 статті 3 Закону України “Про доходи фізичних осіб”.

Позивач також не погоджується з висновком податкового органу про порушення підприємством статті 19 Закону України “Про доходи фізичних осіб”, оскільки кошти в розмірі 26760 грн. 90 коп. виплачувались з каси підприємства за молоко, закуплене безпосередньо у власників сільськогосподарської продукції, а відповідно до підпункту 4.3.36 статті 4 Закону України “Про доходи фізичних осіб” до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу платника податку не включаються доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної (виробленої) ним на земельних ділянках, наданих для ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не було збільшено в результаті отриманої в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

В запереченнях на позов відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

ДПІ Новоукраїнському районі проведено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства ДП Новоукраїнського комбінату хлібопродуктів “Зерновик”, про що складено акт перевірки №51/23-10/30798624 від 12.09.2005 року.

Документальною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 3.4 статті 3 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме не застосування підприємством відповідного коефіцієнту при розрахунках за оренду земельних паїв та при виплаті заробітної плати в не грошовій формі, а також порушення підпункту “а” пункту 2 статті 19 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме не нарахування та не утримання прибуткового податку із сум доходів, виплачених платникам податку коштами в лютому-квітні 2005 року з каси господарства.

Акт перевірки став підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень ДПІ у Новоукраїнському районі №514/23-10/1/0 про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 10436 грн. 73 коп., нарахованих за порушення підпункту “а” пункту 2 статті 19 Закону України “Про доходи фізичних осіб”, №514/23-10/4/0 про визначення позивачу податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 34988 грн. 34 коп., нарахованих за незастосування пункту 3.4 статті 3 Закону України “Про доходи фізичних осіб”.

Не погодившись з рішеннями податкової служби позивач оскаржив їх в процедурі адміністративного узгодження. За результатами розгляду, скарги позивача залишено без задоволення.

Господарський суд задовольняє позовні вимоги в силу наступного.

Згідно з пунктом 3.4 статті 3 Закону України “Про доходи фізичних осіб” при нарахуванні доходів у будь-яких не грошових формах об'єкт оподаткування визначається як вартість такого нарахування, визначена за звичайними цінами, помножена на коефіцієнт, якій розраховується за відповідною формулою.

Тобто, коефіцієнт застосовується виключно до доходів, нарахованих в не грошовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування доходів по орендної платі та нарахування заробітної плати здійснювалось підприємством у грошовій формі, отже підстав для застосування коефіцієнту на підставі пункту 3.4 статті 3 Закону України “Про доходи фізичних осіб” у позивача не було.

За таких обставин, податковий орган безпідставно прийняв податкове повідомлення-рішення №514/23-10/4/0 від 13.09.2005 року.

Відповідно до статті 1.2 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” дохід – це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь. Відповідно до статті 8.1.1 цього Закону, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно з підпунктом 4.3.36 статті 4 Закону України “Про доходи фізичних осіб” до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу платника податку не включаються доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції (включаючи продукцію первинної переробки), вирощеної(виробленої) ним на земельних ділянках, наданих для ведення особистого селянського господарства, якщо їх розмір не було збільшено в результаті отриманої в натурі земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював закупівлю молока безпосередньо у власників даної продукції, а тому є безпідставним висновок податкової служби про порушення платником податку норм статті 19 Закону України “Про доходи фізичних осіб” щодо не нарахування не утримання податку з доходів фізичних осіб в сумі 3478 грн. 80 коп. з виплачених фізичним особам за придбане молоко доходів в лютому-квітні 2005 року в розмірі 26760 грн. 90 коп.

За таких обставин, господарський вважає неправомірним прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення №514/23-10/1/0 від 13.09.2005 року.

Керуючись статтями 71, 94, 160, 162, 163, 254, 258 пунктом 6 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення держаної податкової інспекції у Новоукраїнському районі №514/23-10/1/0 від 13.09.2005 року щодо визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 10436 грн. 73 коп. в тому числі 3478 грн. 91 коп. основного платежу та 6957 грн. 82 коп. штрафної (фінансової) санкції.

Скасувати податкове повідомлення-рішення держаної податкової інспекції у Новоукраїнському районі №514/23-10/4/0 від 13.09.2005 року щодо визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 34988 грн. 34 коп., в тому числі 11662 грн. 78 коп. основного платежу та 23325 грн. 56 коп. штрафної (фінансової) санкції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства Новоукраїнського комбінату хлібопродуктів “Зерновик” (Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, рр 260011920, МФО 323538) 3 грн. 40 коп. державного мита.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

С. Б. Колодій