ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.08 р.
Справа № 33/314

Господарський суд Донецької області
у складі судді Новікової Р.Г., при секретарі судового засідання Ващенко О.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального
підприємства „Міський інформаційний центр” м. Харків

до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Донецьк

про

- стягнення боргу за щомісячне
користування місцем в розмірі 911грн.38коп., пені 150грн.16коп., штрафу за
несвоєчасну передачу місця, переданого в користування, в розмірі 18300грн.,
збитків у вигляді витрат на проведення демонтажу спеціальної конструкції в розмірі
544грн.08коп.

- зобов'язання відповідача
повернути позивачеві на підставі Акту прийому-передачі місце, яке знаходиться у
комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій за адресою: м.
Харків, пр. Московський - вул. Академіка Павлова.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть справи: Комунальне
підприємство „Міський інформаційний центр” м. Харків звернулося з позовною
заявою до господарського суду Донецької області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Донецьк про стягнення боргу за щомісячне користування місцем в
розмірі 911грн.38коп., пені 150грн.16коп., штрафу за несвоєчасну передачу
місця, переданого в користування, в розмірі 18300грн., суми витрат на
проведення демонтажу спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп. та
зобов'язання відповідача повернути позивачеві на підставі Акту прийому-передачі
місце, яке знаходиться у комунальній власності, для розміщення спеціальних
конструкцій за адресою: м. Харків пр. Московський - вул. Академіка Павлова.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається порушення відповідачем умов договору №5200 від 07.12.2005р., статті
526 та 623 Цивільного кодексу України, акт прийому-передачі від 01.01.2006р.,
повідомлення №1728 від 18.04.2006р., лист №2212 від 06.05.2006р., акт
проведення демонтажу від 09.06.2006р., рахунок-фактуру №СФД-000084 від
13.06.2006р., претензію від 18.10.2007р.

Як визначає позивач, між сторонами
був укладений договір №5200 від 07.12.2005р. про надання в користування місць,
які перебувають в комунальній власності для розташування спеціальних
конструкцій.

За умовами договору №5200 від
07.12.2005р. та додатку №1 до договору відповідач мав здійснювати кожного місця
оплату за користування наданими йому місцями авансом до 25 числа місяця, що передує
місяцю, за який здійснюється оплата. Внаслідок цього утворилась заборгованість
в розмірі 911грн.38коп. за період з лютого 2006р. по травень 2006р.

На підставі положень пункту 6.1
договору №5200 від 07.12.2005р. була вирахувана пеня в розмірі 150грн.16коп. за
період з 30.11.2006р. по 30.11.2007р.

На підставі пункту 8.2 та пункту
8.1.2 договору №5200 від 07.12.2005р. позивач надіслав листа №2212 від
06.05.2006р. про припинення дії договору та повернення за актом
прийому-передачі місця, переданого в користування. За твердженням позивача
станом на 16.05.2006р. договір №5200 від 07.12.2005р. припинив свою дію.

Пункт 5.1 договору №5200 від
07.12.2005р. містить обов'язок відповідача протягом 3 днів після припинення дії
договору передати позивачу місця, надані в користування. За умовами пункту 6.2
договору №5200 від 07.12.2005р. у разі прострочення повернення місць, наданих в
користування, відповідач має сплачувати штраф в розмірі 50грн. за кожен день
затримки повернення місця. На підставі викладеної норми позивач вирахував штраф
в розмірі 18300грн. за період з 30.11.2006р. по 30.11.2007р.

Крім того, на підставі підпункту
„а” пункту 3.1.1 договору №5200 від 07.12.2005р. позивачу надано право
здійснювати демонтаж спеціальних конструкцій у випадках несплати, несвоєчасної
та неповної сплати платежів, передбачених за користування місяцями. Листом
№1728 від 18.04.2006р. на адресу відповідача було направлено повідомлення з
вимогою сплатити суму заборгованості та попередження про те, що у разі несплати
спеціальна конструкція буде демонтована.

В подальшому, позивачем були
здійснені роботи з демонтажу спеціальної конструкції та складений акт від
09.06.2006р. тому позивач просить стягнути 544грн.08коп.

На адресу відповідача направлялась
претензія від 18.10.2007р. з вимогою повернути місце за актом прийому-передачі
та погасити заборгованість, залишена відповідачем без відповіді.

На адресу суду надійшли пояснення
позивача від 26.12.2007р., згідно яких сума витрат на проведення демонтажу
спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп. є збитками. Також позивач надав
до суду додаток №5 до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради
№977 від 20.10.2004р., наказ „Про проведення демонтажу спеціальних конструкцій”
№113-Д від 02.06.2006р., розрахунок витрат на проведення демонтажу спеціальної
конструкції, калькуляцію №13 витрат з надання послуг, пов'язаних з демонтажем
рекламних щитів.

Також на адресу суду надійшло
клопотання позивача від 26.12.2007р. про розгляд справи за відсутності його
представника.

У зв'язку з невиконанням
відповідачем вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду Донецької
області від 11.12.2007р., 25.12.2007р., 16.01.2008р. та нез'явленням у судове
засідання, розгляд справи неодноразово відкладався.

Вказані ухвали суду були направлені
відповідачем у справі в установленому порядку на адреси, вказані у позові.
Отже, відповідача відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу
України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 04.02.2008р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача
щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що від відповідача
повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні 04.02.2008р. до
господарського суду Донецької області не надходило, відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом документи не подано, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38
Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством
„Міський інформаційний центр” (далі - комунальне підприємство) та Приватним
підприємцем ОСОБА_1 (далі - користувач) був підписаний договір про надання в
користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування
спеціальних конструкцій №5200 від 07.12.2005р. (далі - договір №5200 від
07.12.2005р.), згідно із яким позивач передає в тимчасове платне користування
відповідачу місця, що перебувають у комунальній власності для розташування
спеціальних конструкцій.

Під користуванням сторони розуміють
тимчасове платне використання розповсюджувачем зовнішньої реклами
(користувачем), які перебувають у комунальній власності з метою:

а) встановлення на них спеціальних
конструкцій, які знаходяться у користувача на законних підставах, та їх
використання у формах, не заборонених чинним законодавством, для розміщення
зовнішньої реклами;

б) обслуговування спеціальних
конструкцій (підтримання в належному стані, наклеювання рекламоносіїв тощо).

Місця надаються для розташування
тільки тих спеціальних конструкцій, що вказані у Додатку №1 до цього Договору.

Між сторонами був складений акт
прийому-передачі місць від 01.01.2006р., згідно із яким комунальне підприємство
передало, а користувач прийняв 1 місце (№19377, адреса розташування спеціальної
конструкції - Московський проспект - вул. Академіка Павлова, зона 1в).

Згідно розділу 1 договору №5200 від
07.12.2005р. місця передаються відповідачу згідно акту прийому-передачі строком
з 01.01.2006р. по 31.12.2006р.

В розділі 2 договору №5200 від
07.12.2005р. сторонами визначено, що договір набирає чинності з 01.01.2006р. по
31.12.2006р.

Відповідно до пункту 3.4 договору
№5200 від 07.12.2005р. користувач зобов'язаний здійснювати платежі за
користування місцями в порядку, передбаченому розділом 4 Договору.

За умовами пункту 4.1 розділу 4 договору
№5200 від 07.12.2005р. сторони визначили, що загальний розмір плати за
користування всіма місцями, які надані в користування за цим Договором, складає
259грн.20коп. (з ПДВ)

Внесення плати за користування
місцями здійснюється авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який
здійснюється оплата.

Внесення всіх платежів за договором
здійснюється користувачем без отримання від комунального підприємства
рахунку-фактури, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок
комунального підприємства у встановлені договором строки.

Згідно наданих матеріалів,
внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором за період з лютого
2006р. по травень 2006р. виникла заборгованість з оплати наданого в
користування місця в розмірі 911грн.38коп. Докази сплати вказаної суми в
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно зі статтею 525
Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій
до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від
обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку
про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 6.1 договору
сторони визначили, що за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів,
передбачених розділом 4 договору №5200 від 07.12.2005р. користувач сплачує пеню
в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми
простроченого або повністю не сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 4.5 договору
№5200 від 07.12.2005р. внесення плати за користування місцями здійснюється
авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

При цьому внесення всіх платежів за
договором здійснюється користувачем без отримання від комунального підприємства
рахунку-фактури, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок
комунального підприємства у встановлені договором строки.

Як вбачається зі змісту розрахунку
пені в розмірі 150грн.16коп., наданого до матеріалів справи позивачем, вказана
сума була нарахована за період з 30.11.2006р. по 30.11.2007р.

Разом з тим, відповідно до положень
частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Згідно із змістом статті 258
Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Таким чином, позивач має право
нарахувати пеню за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано
та пред'явити її до стягнення протягом одного року. З урахуванням викладеного
суд дійшов про помилковість нарахування позивачем пені протягом 12 місяців.

Сума пені, вирахувана судом із
дотримання положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України
внаслідок несплати відповідачем плати за користування місцем, дорівнює
82грн.52коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення 67грн.64коп. слід
відмовити за необґрунтованістю.

Позивач також пред'явив до
стягнення штраф в розмірі 18300грн. за період з 17.10.2006р. по 17.10.2007р.
застосований за прострочення повернення місця, наданого в користування.

Відповідно до пункту 6.2 договору
№5200 від 07.12.2005р. у разі прострочення повернення місць, наданих в
користування, користувач сплачує комунальному підприємству штраф в розмірі
50грн. за кожен день затримки повернення кожного місця.

Пунктом 6.6 договору №5200 від
07.12.2005р. визначено, що у випадку, визначеному пунктом 6.2, нарахування
штрафних санкцій через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане
не припиняється.

Згідно із пунктом 3.4.10 розділу 3
договору №5200 від 07.12.2005р. користувач зобов'язаний звільнити і повернути
комунальному підприємству місця в належному стані та в порядку передбаченому
розділом 5 договору №5200 від 07.12.2005р.

Пункт 5.1 вказаного договору
визначає, що протягом 3 днів після припинення дії договору на будь-яких
підставах, передбачених пунктами 8.1 та 8.3 договору користувач зобов'язаний
звільнити надані в користування місця і передати їх комунальному підприємству.
Повернення місць, наданих в користування, здійснюється користувачем на підставі
актів прийому - передачі, які підписуються уповноваженими представниками
сторін.

Розділом 8 договору №5200 від
07.12.2005р. встановлені підстави, за яких договір припиняє свою дію. Однією з
таких підстав, визначена в пункті 8.1.2 договору №5200 від 07.12.2005р. - якщо
користувач не платить, несвоєчасно або не в повному обсязі вносить платежі за
користування місцями, передбаченими розділом 4 договору.

Пункт 8.2 договору передбачено, що
у разі припинення дії цього договору на підставах, визначених пунктами 8.1.2-8.1.4
пункту 8.1 розділу 8 цього договору, він вважається таким, що припинив свою дію
через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового зв'язку) письмового
повідомлення користувачу про припинення дії договору.

Листом №2212 від 06.05.2006р.
позивач повідомив відповідача про припинення дії договору через наявність
заборгованості в розмірі 1036грн.80коп. та про необхідність повернення місць
згідно із положеннями пункту 5.2 договору за актами приймання-передачі.

Таким чином, станом на 16.05.2006р.
договір №5200 від 07.12.2005р. припинив свою дію. Докази передачі місця за
актом прийому-передачі в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладених обставин
позивачем нарахована сума штрафу, застосованого за прострочення повернення
місця, наданого в користування, в розмірі 18300грн. за період з 17.10.2006р. по
17.10.2007р.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно із статтею 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із статтею 6 Цивільного кодексу
України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів
цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між
сторонами.

Статтею 204 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів того, що
договір №5200 від 07.12.2005р. повністю або частково визнаний в судовому
порядку недійсним суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд
дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення штрафу в розмірі 18300грн.

Позивач також пред'явив до
стягнення суму збитків в розмірі 544грн.08коп. з відшкодування витрат на
проведення демонтажу спеціальної конструкції.

Відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із статтею 224
Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею
доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання
зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою
стороною.

Відповідно до статті 225
Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема,
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка
зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Підпунктом 3.1.1 договору №5200 від
07.12.2005р. встановлено, що комунальне підприємство має право здійснювати
роботи з демонтажу спеціальних конструкцій у разі несплати, несвоєчасної або
неповної сплати платежів, передбачених розділом 4 цього договору.

За умовами пункту 3.2.7 договору
№5200 від 07.12.2005р. комунальне підприємство зобов'язується письмово
попередити користувача (не менш як за 5 робочих днів) про проведення демонтажу
його спеціальної конструкції у випадках, встановлених підпунктом 3.1.1
договору.

При цьому, згідно із пунктом 7.2
договору №5200 від 07.12.2005р. користувач вважається повідомленим про
проведення демонтажу конструкцій, якщо комунальне підприємство направило
повідомлення за допомогою поштового зв'язку (листом з повідомленням про
вручення поштового відправлення, навіть за відсутності користувача за адресою,
наведеною у розділі 10 договору. А саме - АДРЕСА_1 (юридична адреса), АДРЕСА_2
(фактична адреса).

На фактичну адресу відповідача було
направлено повідомлення №1908 від 18.04.2006р., в якому містилась вимога про
сплату в 5-ти денний термін заборгованості в розмірі 777грн.60коп. та
попередження про те, що у випадку несплати спеціальна конструкція буде
демонтована на підставі пункту 3.1 розділу 3 договору.

Згідно акту проведення демонтажу
спеціальної конструкції від 09.06.2006р. спеціальна конструкція (щит
стаціонарний 3х2х1), розташована за адресою Московський проспект - вул.
Академіка Павлова була демонтована.

Відповідно до наданого позивачем
зведеного кошторисного розрахунку вартості демонтажу рекламних щитів вартість
таких робіт становить 544грн.08коп.

Пунктом 4.7 договору №5200 від
07.12.2005р. визначено, що оплата робіт з демонтажу спеціальних конструкцій у
випадках, передбачених підпунктом 3.1.1 та пунктом 5.4. договору здійснюється
протягом 3 банківських днів з дня отримання користувачем рахунку комунального
підприємства.

На адресу відповідача направлялась
претензія №7368 від 18.10.2007р. із вимогою сплатити суму заборгованості за
щомісячне користування місцем в розмірі 911грн.38коп., пеню в сумі
154грн.56коп., штраф за несвоєчасну передачу місця 18300грн., витрати на
проведення демонтажу спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп.

В якості додатків до цієї претензії
були визначені певні документи, у тому числі, рахунок-фактура №СФД000084 від
13.06.2006р., в якому відображена вартість робіт з демонтажу спеціальної
конструкції в розмірі 544грн.08коп.

Таким чином, згідно до умов
договору №5200 від 07.12.2005р., відповідач мав відшкодувати позивачеві
вартість робіт з демонтажу спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп.
Оскільки це зроблено не було, позивач звернувся із вимогою про стягнення
збитків в розмірі 544грн.08коп.

Також позивач наполягає на
зобов'язанні відповідача повернути позивачеві на підставі Акту прийому-передачі
місце, яке знаходиться у комунальній власності, для розміщення спеціальних
конструкцій за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. Академіка Павлова.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень пункту 5.1
договору №5200 від 07.12.2005р. протягом 3-х днів після припинення дії договору
на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1, 8.3 договору, користувач
зобов'язаний звільнити надані в користування місця і передати їх комунальному
підприємству.

Повернення місць, наданих в
користування, здійснюється користувачем на підставі актів прийому-передачі, які
підписуються уповноваженими представниками комунального підприємства та
користувача.

Місця вважаються фактично
повернутими комунальному підприємству з моменту підписання актів
прийому-передачі.

Місця, що були надані в
користування користувачу, повинні бути повернуті ним комунальному підприємству
у стані, не гіршому від того, в якому вони знаходилися на момент передачі
користувачу.

При проведенні демонтажу
спеціальних конструкцій у випадках, передбачених цим договором, користувач
зобов'язанний повернути місця протягом 3-х днів за актами прийому-передачі.

Згідно зі статтею 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів виконання належним чином
обов'язку щодо повернення позивачеві на підставі Акту прийому-передачі місця,
яке знаходиться у комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій
за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. Академіка Павлова суду не надано.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку про обґрунтованість та правомірність вимоги позивача в цій частині.

Згідно із положенням статті 43
Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищенаведене, суд
задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства „Міський інформаційний
центр” м. Харків до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1м. Донецьк в частині
стягнення боргу за щомісячне користування місцем в розмірі 911грн.38коп., пені
82грн.52коп., штрафу за несвоєчасну передачу місця, переданого в користування,
в розмірі 18300грн., збитків у вигляді витрат на проведення демонтажу
спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп. та зобов'язання відповідача
повернути позивачеві на підставі Акту прийому-передачі місце, яке знаходиться у
комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій за адресою: м.
Харків, пр. Московський - вул. Академіка Павлова.

У задоволенні решти вимог слід
відмовити за недоведеністю.

Судові витрати підлягають розподілу
в порядку, передбаченому ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 193, 224, 225,
232 Господарського кодексу України, статтями 6, 204, 509, 525, 526, 549, 623
Цивільного кодексу України, статтями 1, 2, 4, 4№, 4І, 4і, 44, 45, 46, 21, 22,
33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги Комунального
підприємства „Міський інформаційний центр” м. Харків до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1м. Донецьк про стягнення боргу за щомісячне користування
місцем в розмірі 911грн.38коп., пені 150грн.16коп., штрафу за несвоєчасну
передачу місця, переданого в користування, в розмірі 18300грн., збитків у
вигляді витрат на проведення демонтажу спеціальної конструкції в розмірі
544грн.08коп. та зобов'язання відповідача повернути позивачеві на підставі Акту
прийому-передачі місце, яке знаходиться у комунальній власності, для розміщення
спеціальних конструкцій за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. Академіка
Павлова - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1м. Донецьк (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства
„Міський інформаційний центр” м. Харків (61166, м. Харків, пр. Леніна, 38/618,
) суму боргу за щомісячне користування місцем в розмірі
911грн.38коп., пеню в розмірі 82грн.52коп., штраф за несвоєчасну передачу
місця, переданого в користування, в розмірі 18300грн., суми збитків у вигляді
витрат на проведення демонтажу спеціальної конструкції в розмірі 544грн.08коп.,
державне мито в розмірі 198грн.37коп., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 117грн.60коп.

Зобов'язати Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 м. Донецьк (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) повернути Комунальному
підприємства „Міський інформаційний центр” м. Харків (61166, м. Харків, пр.
Леніна, 38/618, ) на підставі Акту прийому-передачі місце, яке
знаходиться у комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій за
адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. Академіка Павлова.

У задоволенні вимог про стягнення
пені в розмірі 67грн.64коп. відмовити.

Видати наказ після набрання
чинності рішенням.

В судовому засіданні від
04.02.2008р. проголошено повний текст рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його прийняття до
Донецького апеляційного господарського суду.

Суддя
Новікова Р.Г.

Надруковано
у 4 примірниках: 1 - у справу, 1 - позивачу, 2 - відповідачу.