ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 11/409-7/4

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.09.2007

у справі

господарського суду

№ 11/409-7/4-18/361

Полтавської області

за позовом

приватного підприємства «Фірма «Полюс»

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області

третя особа

Полтавське державне торговельне-виробниче підприємство робітничого постачання

про

визнання дозволу на проведення ремонтно-перепланувальних робіт від 11.01.2001 дозволом на невід’ємне поліпшення орендованого майна

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача

не з’явились

від відповідача

не з’явились

від третьої особи

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2003 року приватне підприємство «Фірма «Полюс» (далі: “Позивач”) звернулося з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області (далі: “Відповідач”) про зобов’язання відповідача провести приватизацію приміщення шляхом викупу орендарем. 09.07.2004 позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати дійсним договір оренди спірного житлового приміщення (т.2, а.с. 13), а доповненням до позовної заяви 27.07.2004 (т.2, а.с. 17-18) позивач просить визнати його співвласником приміщення в м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28.

Провадження у справі неодноразово зупинялося у зв’язку із здійсненням провадження у справі про банкрутство третьої особи у справі Полтавського державного торговельно-виробничого підприємства робітничого постачання, яке утримує на балансі спірне приміщення.

Заявою 17.01.2006 (том 3 а.с. 31) позивач до постановлення судового рішення у справі змінив свою позовну вимогу “зобов’язати відповідача провести приватизацію приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28 шляхом викупу орендарем” на наступну вимогу: “визнати дозвіл на проведення ремонтно-перепланувальних робіт від 11.01.01 - дозволом на невід’ємні поліпшення орендованого майна”.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.04.2006 у позові відмовлено з підстав невідповідності позовних вимог нормам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яким передбачено право, а не обов’язок орендодавця на надання згоди на поліпшення орендованого майна. Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2006 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, судове рішення у справі залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2006 рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанції скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.04.2007 додаткові позовні вимоги про визнання позивача співвласником приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28, визнання договору оренди дійсним після 12.06.04 відхилено, а розгляд справи відкладено.

Не погодившись з винесеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.04.2007.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.09.2007 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу суду першої інстанції від 12.04.2007 скасовано.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив змінити постанову суду апеляційної інстанції та відмовити у прийнятті апеляційної скарги позивача на ухвалу суду від 12.04.2007, аргументуючи порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 86, 106 Господарського процесуального кодексу України (далі –Кодекс).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 4 статті 22 Кодексу позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, вбачається, що зазначене право позивача може бути використано також під час нового розгляду справи у суді першої інстанції після скасування рішення та передачі у встановленому порядку справи на новий судовий розгляд.

За приписами статті 86 Кодексу, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу. Ухвала господарського суду має містити, зокрема, висновок з розглянутого питання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 07.02.2007 позивач подав клопотання в якому просив визнати його співвласником приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28, частково орендованого в Фонді державного майна України; визнати договір оренди дійсним після 12.06.2004р. та зобов'язати відповідача провести приватизацію приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28 шляхом викупу орендарем (т. 4 а.с. 16-17).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.04.2007 розгляд справи відкладено (т.4 а.с. 35-36). В мотивувальній частині цієї ухвали додаткові позовні вимоги про визнання позивача співвласником приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Б.Хмельницького, 28, визнання договору оренди дійсним після 12.06.04 відхилено, а в резолютивній частині ухвали висновок щодо розгляду поданого 07.02.2007 позивачем клопотання відсутній.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного суду про необхідність відображення в резолютивній частині оскаржуваної ухвали висновків про відмову у прийнятті (або прийняття) додаткових позовних вимог.

Доводи скаржника про порушення статті 106 ГПК України, яке полягає в оскарженні судового акта про відкладення розгляду справи, колегією суддів вважаються необґрунтованими, оскільки за своїм змістом зазначена ухвала вирішує дві процесуальні дії: про відкладення розгляду справи та про прийняття (відмову у прийнятті) додаткових позовних вимог , яка може бути оскаржена відповідно до статті 106 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів статей 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та не вбачає підстав для скасування постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.09.2007 у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 106, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.09.2007 залишити без змін.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                                  Л. Катеринчук

Н. Ткаченко