РІШЕННЯ

"19" лютого 2008 р.

Справа № 17/16-321

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

Розглянув справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгової групи «Інтерпап», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфіст», м. Тернопіль

Представник від:

позивача: Небога О.П., уповноважений, довіреність №9 від 08.01.2008р.

відповідача: Алексенко С.Л., уповноважений, довіреність №44/02 від 18.08.2008р.

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки учасників судового процесу у відповідності до приписів ст.ст. 20, 22,811 ГПК України.

Судом в порядку ст. 811 ГПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася у зв’язку з відсутністю письмових клопотань сторін.

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап», м. Київ звернувся 25.01.2008 р. (згідно штампу пошти на конверті) до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфіст ЛТД», м. Тернопіль, про стягнення 12165,17 грн. заборгованості згідно договору купівлі-продажу №106/Л від 21.10.2007р., з яких 11821,70 грн. основного боргу, 164,53 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов’язання, 153,68 грн. процентів за користування чужими коштами та 25,26 грн. –3% річних, посилаючись на таке:

01 жовтня 2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговою групою «Інтерпап», як Продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліграфіст», як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу за № 106/Л, у відповідності до п. 1.1 якого Продавець зобов’язався передати, а Покупець - прийняти і оплатити товар (паперову продукцію), що перерахований в рахунку-фактурі або специфікації, які є невід’ємною частиною Договору.

На виконання умов вказаної угоди, згідно видаткової накладної (копія знаходиться в матеріалах справи) Позивач передав, а Відповідач згідно довіреності прийняв, вказаний в накладній товар (папір етик. Kaubillprint) на загальну суму 11821,70 грн.

Оскільки згідно з п. 5.2 договору Відповідач зобов’язався провести оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в повному обсязі або частками на протязі 30 календарних днів з дня передачі товару, тому несплата вартості товару є порушенням зобов’язань покупця і підставою для нарахування річних, відсотків за користування чужими коштами та пені, що передбачено договором.

Як стверджує Позивач, станом на 23.01.2008 р. (день складання позовної заяви) заборгованість Відповідача становить 11821,70 грн., 164,53 грн. пені, 153,68 грн. процентів за користування чужими коштами та 25,26 грн. –3% річних, які просить стягнути у примусовому порядку.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2008р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.02.2008р.; визнано явку повноважних представників сторін обов’язковою та витребувано додаткові докази.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні та згідно відзиву на позов, вимоги позивача визнає в повному обсязі, однак просить суд відкласти розгляд справи на 2 тижні для надання можливості погасити заборгованість в добровільному порядку.

Позивач заперечив проти заявленого клопотання, вважає, що підстав для відкладення розгляду справи, згідно ст. 77 ГПК України, немає. З огляду на наведене суд вважає за можливе вирішити господарський спір в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши доводи представників сторін, господарський суд встановив таке.

01 жовтня 2007 року між позивачем, як продавцем та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу за № 106/Л, згідно умов якого „Продавець” зобов’язався в порядку та на умовах, визначених договором передати у власність «Покупцю»паперову продукцію (Товар), а „Покупець” зобов’язався прийняти та оплатити Товар, кількість та номенклатура якого зазначена в рахунку-фактурі, що є невід’ємною частиною договору.

За своєю правовою природою між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу, що регулюються нормами статті 655 ЦК України, згідно якої за договором купівлі-продажу, продавець зобов’язується передати товар у власність другій стороні, а покупець прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов укладеного договору позивач на підставі накладної № ЛГ-000441 від 28.11.2007 р. передав, а відповідач через свого представника –Шибістого М.М., що діяв на підставі довіреності серії ЯОБ № 373804 від 28.11.2007р. прийняв вказаний у накладній товар (папір етик. Kaubillprint) на загальну суму 11821,70 грн. Факт отримання продукції підтверджується підписом представника відповідача на накладній, який скріплено печаткою.

Розрахунок за товар згідно договору від 01.10.2007 р. здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця в повному обсязі або частками на протязі тридцяти календарних днів з моменту передачі товару (п.5.2 договору). При цьому датою отримання товару вважається дата, зазначена в рахунку-фактурі або специфікації з відповідним документальним оформленням накладних (п. 4.1, 4.2. договору). Право власності на товар переходить до покупця у момент фактичної передачі товару у місці, вказаному у п. 4.1. договору.

Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача стосовно того, що відповідачем в установлені договором строки вартість отриманого товару не сплачена, що є порушенням умов договору від 01.10.2007 р., ст. 527 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Направлена на адресу відповідача претензія № 41 від 10.01.2008 р. з вимогою негайно оплатити вартість отриманого товару в сумі 11 821,70 грн., останнім залишена без відповіді та задоволення.

Разом з тим, в силу приписів ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України та ст.ст. 1,2 ГПК України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Як стверджує Позивач, ТОВ „Поліграфіст” порушило господарське зобов’язання, станом на 23.01.2008 р. (день складання позовної заяви) заборгованість перед позивачем не погашена і становить 11 821,70 грн., що не заперечено відповідачем у встановленому законом порядку, навпаки, визнано, про що зазначено у відзиві на позов, а тому вимоги в цій частині позову як обґрунтовані та правомірні підлягають до задоволення.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Так, статями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як випливає з доводів Позивача, ТОВ „Поліграфіст”, як Покупець та боржник у зобов’язанні, своїх зобов’язань з оплати вартості поставленого йому товару не виконав.

Статтею 611 ЦК України визначається, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов’язання, 3) сплата неустойки, 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 4 ст. 232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужим коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Згідно п.п. 5.5. договору, сторони передбачили сплату відсотків за користування чужими коштами відповідно до статті 692 ЦК України в розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожен день прострочки у випадку прострочення Покупцем оплати поставленого товару.

Таким чином, суд вважає правомірними, оскільки ґрунтуються на умовах договору положеннях ЦК України, вимоги позову про стягнення з Відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 153,68 грн., нарахованих за період з 29.12.2007 р. по 23.01.2008 р.

У відповідності до п. 10.2 договору в разі порушення термінів оплати товару, Покупець сплачує Продавцю за кожний день прострочки пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати товару за період з 29.12.2007 р. по 23.01.2008 р. (26 днів), що складає за підрахунками позивача 164,53 грн. та поданий розрахунок цих санкцій, суд дійшов до висновку, що вимоги в цій частині підлягають до задоволення, як такі, що відповідають положенням статей 258, 546, 547, 549 ЦК України, вимогам Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та умовам укладеного договору від 01.10.2007 р.

У зв’язку з тим, що грошові зобов’язання відповідачем не виконані в строк, обумовлений в договорі, правомірними є також вимоги, котрі ґрунтуються на положеннях ст. 625 ЦК України і надають право позивачу вимагати від боржника сплати боргу з урахуванням 3% річних.

Отже, вимоги про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 25,26 грн. нарахованих з 29.12.2007р. по 23.01.2008р., підлягають до задоволення судом як такі, що відповідають закону, встановленим судом обставинам справи та підтверджуються розрахунком.

За таких обставин справи, позовні вимоги задовольняються повністю на заявлену суму, а саме: 11821,70 грн. основного боргу, 153,68 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 25,26 грн. –3% річних та 164,53 грн. пені.

Судові витрати, в тому числі 121,65 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у справі.

У судовому засіданні 19.02.2008 р. за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 11, 16, 258, 509, 526, 527, 546, 547, 549, 611, 625, 655, 692 ЦК України, ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 1, 2, 42 –47, 22, 33, 34, 43, 49, 811, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд, -

Вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфіст ЛТД», м. Тернопіль, вул. Довга, 21, ідентифікаційний код 14048482 –11821,70 грн. основного боргу, 164,53 грн. пені, 153,68 грн. відсотків за користування чужими коштами, 25,26 грн. –3% річних та 239,65 грн. судових витрат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгової групи «Інтерпап», м. Київ, вул. Горького, 95, ідентифікаційний код 35137937.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) „_22___”_лютого ___2008 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Н.О. Андрусик