ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 р.

Справа № 3/300-07-8477

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Л.В. Поліщук

Суддів: Л.І. Бандури, Л.І. Бойко,

при секретарі судового засідання –С.Б. Іоффе,

за участю представників сторін:

від позивача –М.П. Фурман

від відповідача –М.К. Демиденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ДП „Одеський морський торговельний порт”

на рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2007р.

у справі № 3/300-07-8477

за позовом ДП „Одеський морський торговельний порт”

до ТОВ „Грейс”

про розірвання договору оренди,

встановив:

ДП „Одеський морський торговельний порт” звернулось до господарського суду із позовом про розірвання договору оренди №720 СР-105 від 15.05.2002р., укладеного між ТОВ „Грейс” та ДП СРЗ „Україна”, згідно якого ДП СРЗ „Україна” передало, а ТОВ „ГРЕЙС” прийняло у строкове платне користування частину нежилих приміщень першого поверху загальною площею 228,17 кв.м в гуртожитку №5, розташованого за адресою: вул. Луніна, 6, що знаходиться на балансі ДП СРЗ „Україна”, вартість якого визначена експертною оцінкою і становить 172918,00грн. Позов мотивовано тим, що відповідач не відповів на пропозицію позивача про збільшення орендної плати, порушив умови договору щодо капітального ремонту та не уклав новий договір страхування орендованого майна, так як термін попереднього договору страхування закінчився 28.09.2004р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.12.2007р. (суддя Т.Г. Д’яченко) у позові відмовлено. Рішення мотивовано тим, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 287 ГК України орендодавцем державного майна має бути Фонд державного майна України і його регіональні відділення. Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області не заявляло щодо Договору №720 СР-105 про свої права належного орендодавця для участі у Договорі, а тому ні ДП „Одеський судноремонтний завод „Україна” ні його правонаступник - Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт”, з моменту набрання чинності ГК України (01.01.2004р.), не мають права укладати новий договір оренди та укладати будь-які додаткові угоди до нього, у тому числі розривати зазначений договір. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.04.2006р. по справі №6/353-05-11229A, яка набрала законної сили, договір оренди нежитлового приміщення площею 228,17 кв.м , розташованого в будинку № 6 по вул. Контр-адмірала Луніна в м. Одеса від 15.05.2002р., укладений між ДП СРЗ „Україна” та ТОВ „Грейс”, визнано продовженим до 31.06.2008р. Договором №720 СР-105 від 15.05.2002р. передбачено, що його умови зберігають силу протягом всього терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов’язань Орендаря щодо орендної плати до виконання зобов’язань. Отже, за наявності діючої угоди, небажання відповідача переглядати умови Договору є лише реалізацією його права і не може бути підставою для розірвання договору. Крім того, відповідачем надано суду докази належного виконання умов договору, а саме докази сплати орендної плати, договір страхування № 2007/30/425 від 31.07.2007р., тристоронній договір про сумісну діяльність по ремонту орендованих приміщень від 01.07.2007р.

ДП „Одеський морський торговельний порт”, не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить рішення відмінити, ухвалити нове рішення і визнати договір оренди №720 СР-105 від 15.05.2002р. розірваним, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: п. 4 ст. 284, ст. 285, ч. 1 ст. 286, ст. 287 ГК України.

ТОВ „Грейс” у запереченні на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2007р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Згідно з п.п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України від 16.01.2003p., який набрав чинності з 01.01.2004р., цей Кодекс застосовується до господарських відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ГК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Предметом спору по даній справі є договір оренди державного нерухомого майна №720 СР-105 від 15.05.2002р., укладений за згодою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області між ТОВ „Грейс” та ДП СРЗ „Україна” (правонаступником є Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт”). Згідно вказаного Договору ДП СРЗ „Україна” передало, а ТОВ „Грейс” прийняло у строкове платне користування частину нежилих приміщень першого поверху загальною площею 228,17 кв.м в гуртожитку №5, розташованого за адресою: вул. Луніна, 6, що знаходиться на балансі ДП СРЗ „Україна”. Розмір орендної плати сторони встановили в сумі 1440,98грн. без ПДВ за базовий місяць оренди відповідно до вимог Методики розрахунку і порядку використання орендної плати, затвердженої КМУ від 04.10.1995р. №786 зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 19.01.2000р. №75. Умовами договору встановлено, що розмір орендної плати може змінюватись за погодженням сторін при зміні методики її розрахунку. Договір укладено строком на три роки, що діє з 01.06.2002р. до 31.06.2005р. і продовжено до 31.06.2008р. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов’язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов’язань.(п. 10.2).

ДП „Одеський морський торговельний порт”, який згідно наказу Міністерства транспорту та зв’язку України №971 від 02.10.2006р. є правонаступником прав і обов’язків ДП „Одеський судноремонтний завод „Україна”, вважає, що ТОВ „Грейс” ухиляється від внесення змін в договір оренди щодо збільшення розміру орендної плати, оскільки не відповіло на пропозицію порту, направлену листом від 19.09.2007р., а також не проводило впродовж більш ніж 5 років капітальний ремонт, що є порушенням пунктів 5.3, 5.4, 5.5 договору, і не застрахувало орендований об’єкт згідно п. 5.6 договору, у зв’язку з чим просить розірвати Договір оренди №720 СР-105 від 15.05.2002р., укладений між ТОВ „Грейс” та ДП ОСРЗ „Україна”.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Одеської області від 08.02.2006р. (суддя Демешин О.А.) у справі №6/353-05-11229А визнано за ТОВ „Грейс” право на продовження дії договору оренди від 15.05.2002р. до 31.06.2008р. і на орендне користування строком до 31.06.2008р. державним майном –нежитловими приміщеннями площею 228,17кв.м., розташованими в будинку №6 по вул. Контр - адмірала Луніна м. Одеси, які знаходяться на балансі ДП „Одеський судоремонтний завод „Україна”, на умовах договору оренди від 15.05.2002р. Зобов’язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області як орган, на який покладені функції орендодавця державного майна, продовжити до 31.06.20008р. дію укладеного з ТОВ „Грейс” договору оренди від 15.05.2002р. на оренду не житлових приміщень площею 228,17кв.м., розташованих в будинку №6 по вул. Контр-адмірала Луніна м. Одеси та до виконання передбачених цим договором обов'язків орендодавця.

Постановою одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 20.04.2006р., яка набрала законної сили, постанову господарського суду Одеської області від 8.02.2006р. змінено, визнано продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, тобто до 31.06.2008р., договір оренди не житлового приміщення площею 228,17 кв.м., розташованого в будинку № 6 по вул. Контр - адмірала Луніна в м. Одеса від 15.05.2002р. укладеного між ДП „Одеський судноремонтний завод „Україна” та ТОВ „Грейс”.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, якою передбачені підстави звільнення від доказування, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Під час розгляду справи № 6/353-05-11229А першою і апеляційною інстанціями встановлено, що сторони за наведеним договором продовжували виконувати його вимоги після закінчення його дії без порушень вимог Закону України „Про оренду державного та комунального майна” тобто після 31.06.2005р., заміни орендодавця (сторін в зобов’язаннях) не здійснювалось, і ДП „Одеський судноремонтний завод „Україна” продовжувало нести обов’язки орендодавця, у тому числі вести усі розрахунки з орендарем.

01.01.2004р. набрав чинності Господарський кодекс України, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 287 цього Кодексу орендодавцем державного майна має бути Фонд державного майна України і його регіональні відділення.

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області, маючи відомості про наявність вищевказаного договору, з 01.01.2004р. не заявляло про свої права належного орендодавця на участь в договорах оренди та не надавало пропозицій до ТОВ „Грейс” про припинення, розірвання договору та незгоди на продовження договору оренди на новий термін у встановлений Законом України „Про оренду державного та комунального майна” строк.

Заміна орендодавця, тобто сторони в договорі , якщо вона і була б здійснена після 01.01.2004 року, не змінила б умов договорів і зобов’язання сторін, оскільки договори оренди залишаються в силі навіть при зміні власника орендованого майна. У даному ж випадку майно, як і раніше, залишається власністю держави, тільки помінявся орган, уповноважений від імені держави виконувати обов’язки та повноваження орендодавця відносно орендованого державного майна.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Вказаною статтею передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Отже, порт мав право передати спір щодо внесення змін до договору до суду, а не вимагати розірвання договору. Стосовно інших підстав для розірвання договору (непроведення капітального ремонту і відсутність страхування орендованого приміщення), то представник скаржника в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги від них відмовився, а із матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Грейс” застрахувало орендований об’єкт в НАСК „Оранта” (а.с.143-147), та уклало договір про проведення ремонту приміщень від 01.07.2007р. (а.с.131, 132).

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 25.12.2007р. у справі № 3/300-07-8477 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                Л.І. Бандура

Суддя                                                                                Л.І. Бойко