ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2008 Справа № 25/171-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з”явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (том 2 а.с. 151);

від відповідача - Брильков О.М., довіреність № 10/81 від 02.01.08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.07 р. у справі № 25/171-07

за позовом державного підприємства "Дарницький вагоноремонтний завод", м. Київ

до відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 27024,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва до 13.03.2008 року.

В судовому засіданні 13.03.2008 року, за згодою представника відповідача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Державне підприємство “Дарницький вагоноремонтний завод”, м. Київ звернулося з позовом до відкритого акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про стягнення 27024,38 грн.

Заявою від 12.11.2007 року позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути 25133,04 грн., з яких: 5457,92 грн. пені, 3996,86 грн. - 3% річних, 15290,02 грн. інфляційних витрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 року по справі № 25/171-07 (суддя Чередко А.Є.) позовні вимоги задоволені частково у сумі 15290,02 грн. збитків від інфляції, 3% річних у сумі 3996,86 грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені відмовлено, оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № Б15/1/05 від 04.01.2005 року порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що також підтверджено довідкою філії Агентства з питань банкрутства в Дніпропетровській області від 22.05.2007 року № 6-07/1261.

Не погодившись із рішенням, відповідач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на такі обставини.

Моментом виникнення у відповідача обов”язку по оплаті виконаних робіт є, згідно з пунктом 3.1 Договору № 2017/11/05/30/01-П від 11.11.2005 року, остаточний розрахунок в розмірі 50% на протязі 10 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт та актів приймання думпкарів з ремонту. Тобто, моментом виникнення у відповідача обов”язку по оплаті виконаних робіт є підписання вищезазначених актів.

Суд не врахував того, що у відповідача відсутні належним чином оформлені акти приймання думпкарів з ремонту.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що транспортні витрати відповідач сплачує на протязі 10 банківських днів з дня виставлення кожного рахунку.

В своїх розрахунках позивач посилається на дати, які зазначені в самих рахунках, але належних доказів про вручення рахунків відповідачу саме в ці дати не надав. Отже, відповідач не вважає себе прострочившим зобов”язання, так як позивач не вчинив дій, що випливають з пунктів 3.1, 3.2 договору від 11.11.2005 року № 2017/11/05/30/01-П, про що зазначалося в поясненнях відповідача від 08.11.2007 року вих.№ 289/81.

Позивач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між закритим акціонерним товариством “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” (замовник) та державним підприємством “Дарницький вагоноремонтний завод” (виконавець), 11.11.2005 року укладений договір № 2017/11/05/30/01-П, відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов”язувався виконати роботи по капітальному ремонту думпкарів 2ВС-105, що іменуються надалі “роботи”, в кількості і по цінам зазначених в Додатку № 1, та в обсягах згідно Додатку № 2, які є невід”ємною частиною цього договору, а замовник зобов”язувався прийняти виконані роботи, і сплатити їх вартість згідно з умовами договору.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що замовник проводить попередню оплату в розмірі 50% від вартості ремонту рам, які подані в ремонт, на протязі 10 банківських днів від дня виставлення рахунку. Решту суми в розмірі 50% замовник сплачує на протязі 10-ти банківських днів з моменту підписання Акту виконаних робіт та Акту приймання рам з ремонту на території виконавця.

Транспортні витрати, пов”язані з доставкою рам думпкарів в ремонт та з ремонту замовник сплачує виконавцю на основі окремо виставлених рахунків на протязі 10 банківських днів з дня виставлення кожного рахунку (пункт 3.2 договору).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 216, 217, 230, 231 Господарського кодексу України, за порушення господарського зобов'язання, а саме грошового зобов'язання, його порушник зобов'язаний сплатити іншій стороні штрафні санкції, що оновлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, по інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 4.4 договору виконавець зобов”язаний протягом 30-ти календарних днів після двостороннього підписання Акту прийома та надходження попередньої оплати в розмірі 50% від вартості ремонту рам, виконати ремонт і повідомити замовника про його закінчення.

Приймання робіт проводиться на території виконавця уповноваженими представниками сторін і оформлюється Акт виконаних робіт та Акт прийомки рам з ремонту, підписані обома сторонами. Представник замовника при собі повинен мати доручення, яке дає право підпису вищезазначених актів. У разі не прибуття представника замовника для підписання вищезазначених актів, в термін 7 днів, після одержання письмового виклику виконавця, претензії по строкам виконання робіт замовником не пред”являються (пункт 4.5 договору).

На виконання умов договору, позивач виконав роботи по капітальному ремонту 18 верхніх та 6 нижніх рам думпкарів 2ВС-105, що підтверджується актами виконаних робіт: від 15.03.2006 року (ремонт верхньої рами № 12) на суму 67596,0 грн., від 31.05.2006 року (ремонт верхньої рами № 15) на суму 67596,0 грн., від 31.05.2006 року (ремонт верхньої рами № 8) на суму 67596,0 грн., від 08.06.2006 року (ремонт верхньої рами № 17) на суму 69596,0 грн., від 08.06.2006 року (ремонт верхньої рами № 18) на суму 67596,0 грн. ( том 1 а.с. 59 –63); від 20.11.2006 року (ремонт нижньої рами № 4) на суму 12444,0 грн., від 20.11.2006 року (ремонт нижньої рами № 5) на суму 12444,0 грн. (том 1 а.с. 70 –71); від 13.09.2006 року (ремонт нижньої рами № 3) на суму 12444,0 грн. (том 1 а.с. 73); від 30.10.2006 року (ремонт рами нижньої № 6) на суму 12444,0 грн., від 30.10.2006 року (ремонт рами нижньої № 2) на суму 12444,0 грн. (том 1 а.с. 75-76); від 27.07.2006 року акт виконаних робіт за липень 2006 року на суму 131838 грн. (том 1 а.с. 80); від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 1) на суму 20115,60 грн., від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 2) на суму 12796,80 грн., від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 3) на суму 18182,40 грн., від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 4) на суму 19192,8 грн., від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 5) на суму 16372,80 грн., від 24.11.2006 року (додаткові витрати на ремонт нижньої рами № 6) на суму 35178,0 грн. (том 1 а.с. 85-90), які підписані обома сторонами.

Крім того, позивачем надані акти приймання думпкарів з капітального ремонту: від 31.12.2005 року № 01 (рами верхньої № 01), від 31.12.2005 року № 02 (рами верхньої № 02), від 31.12.2005 року № 03 (рами верхньої № 03), від 31.12.2005 року (рами верхньої № 04), від 03.02.2006 року № 5 (рами верхньої № 5), від 03.02.2006 року № 6 (рами верхньої № 6), від 22.03.2006 року № 7 (рами верхньої № 7), від 22.03.2006 року № 8 (рами верхньої № 8), від 22.03.2006 року № 9 (ремонт верхньої рами № 9), від 22.03.2006 року № 10 (рами верхньої № 10), від 22.03.2006 року № 11 (рами верхньої № 11), від 03.02.2006 року № 12 (рами верхньої № 12), від 03.02.2006 року № 13 (рами верхньої № 13), від 03.02.2006 року № 14 (рами верхньої № 14), від 29.03.2006 року № 15 (рами верхньої № 15), без дати № 16 (рами верхньої № 16), від 29.03.2006 року № 17 (рами верхньої № 17), від 29.03.2006 року № 18 (рами верхньої № 18), від 20.06.2006 року № 1 (рами нижньої № 1), від 27.07.2006 року № 2 (рами нижньої № 2), від 05.10.2006 року № 3 (рами нижньої № 3), від 05.10.2006 року № 4 (рами нижньої № 4), від 05.10.2006 року № 5 (рами нижньої № 5), від 05.10.2006 року № 6 (рами нижньої № 6) (том 2 а.с. 16-39), які також підписані сторонами по справі, і приймаються судом як докази.

Доказів своєчасної оплати виконаних робіт відповідач не надав.

Ні договором, ні чинним законодавством не встановлена форма актів про прийняття робіт та прийом думпкарів з ремонту. Сторони в своїх поясненнях зазначили, що прийняття думпкарів з ремонту не вимагає випробувань чи інших дій. До актів приймання виконаних робіт та актів приймання думпкарів з ремонту повинні бути застосовані ті ж вимоги, що звичайно ставляться відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України.

Оскільки сторони склали акти виконаних робіт (пункт 3.1 договору), а відповідно до пункту 4.5 договору складання Актів про приймання думпкарів з капітального ремонту повинно здійснюватись одночасно зі складанням Актів про виконання робіт (які є тотожними), факт отримання думпкарів з ремонту відповідачем не заперечувався, колегія суддів вважає, що у відповідача виникло зобов”язання по сплаті виконаних робіт після підписання Актів виконаних робіт, у зв”язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків нарахованих позивачем за несвоєчасну оплату відповідачем виконаних робіт по ремонту думпкарів. Отже, доводи скаржника про те, що позивачем надані не всі належним чином оформлені Акти приймання думпкарів з ремонту, і тому він не мав зобов”язання по сплаті виконаних робіт, до уваги не приймаються, а позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків за несвоєчасну сплату за виконані роботи (з додатковими витратами) по ремонту думпкарів підлягають стягненню у повному обсязі, відповідно розрахунків позивача, і ретельно перевіривши судовою колегією.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих позивачем за несвоєчасну передоплату 50% базової ціни ремонту рам, слід зазначити, що оскільки сторони узгодили у пункті 3.1 договору обов”язкове виставлення відповідачу рахунку на ці суми, позивачем не надано належних доказів направлення вказаних рахунків відповідачу, але із виписки банку від 21.02.2006 року (том 1 а.с. 47) вбачається посилання відповідача на призначення платежу по рахунку № 1011 (тобто на 21.02.2006 року позивач отримав рахунок-фактуру № 1011), то позовні вимоги в цій частині, а саме за період з 07.03.2006 року по 16.03.2006 року (з урахуванням 10 банківських днів) за 10 днів підлягають стягненню у сумі 27,80 грн., рахунок № 1007 зазначений у виписці з банку від 21.02.2006 року (том 1 а.с. 55), тобто по цьому рахунку підлягають задоволенню 3% річних за період з 07.03.2006 року по 16.03.2006 року у сумі 5,1 грн., всього по двох зазначених рахунках - 32,8 грн. Інфляційні збитки в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки розраховуються за повний місяць. В решті позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних збитків за несвоєчасну передоплату задоволенню не підлягають, у зв”язку з тим, що позивач не надав до суду докази їх направлення відповідачу.

Обов”язковість направлення рахунків –фактур на суму транспортних послуг сторони передбачили пунктом 3.2 договору, частково докази виставлення цих рахунків містять надані позивачем акти виконаних робіт (том 1 а.с. 94-125, 131-136). Вказані рахунки були оплачені відповідачем несвоєчасно, про що свідчать виписки з банку (том 1 а.с. 126-129, 137-138). Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають також частковому задоволенню, з урахуванням доказів виставлення рахунків-фактур у сумі 1235,9 грн. та інфляційні збитки у сумі 4546,8 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат підлягає зміні, оскільки в цій частині позов повинен бути задоволений частково, з урахуванням направлення відповідачу рахунків-фактур по передоплаті та транспортним послугам, а саме з відповідача підлягають стягненню 2296,8 грн. - 3% річних та 6925,5 грн. інфляційних витрат.

Пунктом 7.2 укладеного між сторонами договору від 11.11.2005 року № 2017/11/05/30/01-П сторони узгодили, що у разі порушення строків в оплаті згідно пункту 3.1 (в частині кінцевого розрахунку) та пункту 3.2 замовник виплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по справі № Б15/1/05 від 04.01.2005 року порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що також підтверджується довідкою філії Агентства з питань банкрутства в Дніпропетровській області від 22.05.2007 року № 6-07/1261.

В силу пункту 4 статті 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у сумі 31739,70 грн. є неправомірними та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні в позовних вимогах про стягнення пені.

Державне мито за перегляд справи покладається на сторони відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2007 року по справі № 25/171-07 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

“Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Півничний гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг на користь державного підприємства “Дарницький вагоноремонтний завод”, м. Київ збитків від інфляції у сумі 6925,5 грн. та 3% річних у сумі 2296,8 грн., 92,22 грн. державного мита, 40,3 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.”

Стягнути з державного підприємства “Дарницький вагоноремонтний завод”, м. Київ на користь відкритого акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг 50,3 грн. державного мита за перегляд справи по апеляційній скарзі , видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур