РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 43/193 10.04.08

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Юнівест Маркетинг

до товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа Солюшнс

про стягнення 63 400, 21 грн.

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Шевченко М.В. предст. за дов.,

від відповідача не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа Солюшнс про стягнення 63 400, 21 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.08 порушено провадження у справі № 43/193 та призначено її розгляд на 14.03.08.

В судовому засіданні представник Позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Відповідача 58 025, 54 грн. основного боргу, 12 931, 98 грн. пені, 1 266, 79 грн. 3 % річних та 11 271, 57 грн. інфляційних нарахувань.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник Відповідача в судове засідання не зявився, вимог ухвали господарського суду міста Києва від 23.01.08 не виконав, у звязку з чим розгляд справи було відкладено на 10.04.08.

В судове засідання призначене на 10.04.08 представник Відповідача вдруге не зявився.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представника Позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.06 між товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Юнівест Маркетинг (далі-Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю „Медіа Солюшнс (далі - Відповідач) було укладено Договір підряду на виготовлення поліграфічної продукції № 180/06/ПІ (далі - Договір).

Відповідно п.1.1. Договору Позивач в порядку та на умовах, визначених у Договорі, зобовязався виконувати роботи по виготовленню поліграфічної продукції, а Відповідача зобовязався приймати та оплачувати виготовлену продукцію.

Згідно п.2.3 Договору Відповідач зобовязувався оплачувати продукцію протягом 20 календарних днів з моменту її отримання.

Приймання передача виконаних робіт здійснювалась шляхом підписання між сторонами актів виконаних робіт.

На виконання умов договору та Додаткових угод Позивач виготовив та поставив Відповідачу продукцію на загальну суму 99 721, 59 грн., що підтверджується накладними № 212/41748с від 16.05.2007 та № 212/41988с від 04.06.2007 та актами виконаних робіт підписаними між сторонами відповідно 16.05.07 та 04.06.2007.

Відповідач свої зобовязання згідно умов Договору належним чином не виконав, отриману продукцію оплатив частково.

Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 212/1-204 від 10.07.07 погасити заборгованість.

Відповідач у Відповіді на вимогу підтвердив наявність заборгованості та зобовязався її погасити до 31.07.07.

Відповідно до уточненого розрахунку Позивача, заборгованість Відповідача за Договором № 180/06/ПІ 14.12.06 складає 58 025, 54 грн. основного боргу, 12 931, 98 грн. пені, 1 266, 79 грн. 3 % річних та 11 271, 57 грн. інфляційних нарахувань. Сплата пені передбачена п. 7.5 Договору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) є порушенням цього зобовязання.

Оскільки, відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст. 525 ЦК України) позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, передбачені договором або законом.

Дії відповідача є порушенням грошових зобовязань, тому є підстави для застосування встановленої законом та Договором відповідальності.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних. та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в повному обсязі за уточненим розрахунком Позивача.

Приймаючи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Медіа Солюшнс (01033, м. Київ, вул. Васильківська, 28; 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 55, , з будь якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Юнівест Маркетинг (юр. адреса: Київська обл., м. Фастів, вул. Поліграфічна, 10, факт. адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 44-Б, , р/р НОМЕР_1 в ЗАО „ОТП Банк, МФО 300528) 58 025, 54 грн. основного боргу, 12 931, 98 грн. пені, 1 266, 79 грн. 3 % річних, 11 271, 57 грн. інфляційних нарахувань, 834, 95 грн. державного мита, 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя М.В.Пасько