Харківський апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

“14»лютого 2008 р. Справа №13/530-07

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Олійника В.Ф., суддів Гончар Т.В., Кравець Т.В.

при секретарі –Бухановій Т.А.

за участю представників:

позивача –не з’явився

відповідача –Суяров В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми (вх. №3897С/2-5)

на рішення господарського суду Сумської області від 05.12.2007 р. по справі №13/530-07 (суддя Лиховид Б.І. )

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми

до Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання частково недійсним рішення

за зустрічним позовом Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми

про стягнення 17000,00 грн.,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року Відкрите акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми (далі ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії) звернулось в суд з позовом до Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення від 14.08.2007 року № 48 по справі № 03-26.1/30-01-15/2002 мотивуючи тим, що вказане “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” по справі №03-26.1/30-01-15/2002 було прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, були неповно з’ясовані обставини, які мають значення для справи, а також не були доведені обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими.

Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на позовну заяву №01-24/3324 від 20.11.2007 року проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення було прийнято у відповідності з вимогами чинного законодавства та в межах компетенції територіального відділення.

13.11.2007 року Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало до суду зустрічну позовну заяву, якій просить суд стягнути з ВАТ “Укртелеком” до державного бюджету штраф в сумі 17000,00 грн. на підставі рішення адмінколегії тервідділення від 14.06.2007 року № 48, яке є предметом спору по даній справі, мотивуючи тим, що відповідно до ч.3 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, суб’єкти господарювання, на яких накладено штраф, сплачують його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Враховуючи те, що термін сплати штрафу позивачем закінчився 23.10.2007 року, тервідділення відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, просило суд стягнути штраф в розмірі 17000,00 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 105.12.2007 р. по справі №13/530-071 в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми було відмовлено, а зустрічний позов Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було задоволено та постановлено стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії ВАТ “Укртелеком” загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державного казначейства України за місцем знаходження платника податків 17000,00 грн. Штрафу; стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”в особі Сумської філії ВАТ “Укртелеком” в доход держбюджету м. Суми 170,00 грн. сплаченого державного мита; стягнути з відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”в особі Сумської філії ВАТ “Укртелеком” в доход держбюджету м. Суми 118,00 грн.. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В апеляційній скарзі Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з посиланням на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував суттєві обставини справи, дав невірну оцінку зібраним доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого судом постановлено незаконне та необґрунтоване рішення.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи із наступного.

Як видно із матеріалів справи судом першої інстанції було визнано встановленим, що 14.08.2007 року адміністративною колегією Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було винесено рішення №48 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” по справі №03-26.1/30-01-15/2002 відповідно до якого:

1. Визнано, що ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської дирекції (філії) займало монопольне (домінуюче) становище як суб’єкт природної монополії на ринку місцевого телефонного зв’язку в межах власних мереж, розташованих у м. Білопілля та Білопільському районі, м. Буринь та Буринському районі, смт. Велика Писарівка та Великописарівському районі, м. Глухів та Глухівському районі, м. Конотоп та Конотопському районі, смт. Краснопілля та Краснопільському районі, м. Кролевець та Кролевецькому районі, м. Лебедин та Лебединському районі, смт. Липова Долина та Липоводолинському районі, смт.Недригайлів та Недригайлівському районі, м. Охтирка та Охтирському районі, м. Путивль та Путивльському районі, м. Ромни та Роменському районі, м. Середина-Буда та Середино-Будському районі, м. Суми та Сумському районі, м. Тростянець та Тростянецькому районі, м. Шостка та Шосткинському районі, смт. Ямпіль та Ямпільському районі Сумської області протягом періоду з 2002 по 18 листопада 2003 років.

2. Визнано, що ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України „Про захист економічної конкуренції” займало монопольне (домінуюче) становище на ринку фіксованого телефонного зв’язку із часткою 100% у межах власних мереж, розташованих у м. Білопілля та Білопільському районі, м. Буринь та Буринському районі, смт. Велика Писарівка та Великописарівському районі, м. Глухів та Глухівському районі, м. Конотоп та Конотопському районі, смт. Краснопілля та Краснопільському районі, м. Кролевець та Кролевецькому районі, м.Лебедин та Лебединському районі, смт. Липова Долина та Липоводолинському районі, смт.Недригайлів та Недригайлівському районі, м. Охтирка та Охтирському районі, м. Путивль та Путивльському районі, м. Ромни та Роменському районі, м. Середина-Буда та Середино-Будському районі, м. Суми та Сумському районі, м. Тростянець та Тростянецькому районі, м. Шостка та Шосткинському районі, смт. Ямпіль та Ямпільському районі Сумської області протягом 2004 та 2005 років.

3. Закрито провадження у справі №03-26.І/30-01-15/2002 в частині ознак порушення антимонопольного законодавства по спонуканню до придбання опціону громадянина Пушкаря О.М. при переоформленні договору на надання послуг телефонного зв’язку з одного громадянина на іншого, передбаченого абз. 2 ст.4 Закону України “Про обмеження монополізму та недопущення недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку місцевого телефонного зв’язку в частині нав’язування таких умов договору, що ставлять контрагентів в нерівне становище у зв’язку з не доведенням вчинення порушення.

4. Визнано, що дії ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії, що полягали у встановленні протягом періоду з 2002 року по 18.11.2003 року телефонів громадянам пільгової категорії, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку місцевого телефонного зв’язку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів в частині встановлення таких умов реалізації товару (послуги), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

5. Визнано, що дії ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії, що полягали у встановленні протягом 2004 та 2005 років телефонів громадянам пільгової категорії, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. ст. 50, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку фіксованого телефонного зв’язку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів в частині встановлення таких умов реалізації товару (послуги), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

6. Відповідно до ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”за вчинене порушення про захист економічної конкуренції, зазначене п. 4 цього рішення, накладено на ВАТ “Укртелеком” (ідентифікаційний ) в особі Сумської філії штраф у розмірі 8 500 грн. 00 коп.

7. Відповідно до ст. 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за вчинене порушення про захист економічної конкуренції, зазначене п. 5 цього рішення, накладено на ВАТ “Укртелеком”(ідентифікаційний ) в особі Сумської філії штраф у розмірі 8 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 5 Закону України “Про природні монополії”, ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської дирекції (філії) до 18.11.2003 року (до внесення відповідних змін до Закону України “Про природні монополії”), було віднесено до суб’єктів природних монополій, які діють на ринку місцевого телефонного зв’язку. Наведене вказувало, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України “Про природні монополії” ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської дирекції (філії) займало монопольне (домінуюче) становище як суб’єкт природної монополії на ринку місцевого телефонного зв’язку в межах власних мереж, розташованих в м. Білопілля та Білопільському районі, м. Буринь та Буринському районі, смт. Велика Писарівка та Великописарівському районі, м. Глухів та Глухівському районі, м. Конотоп та Конотопському районі, смт. Краснопілля та Краснопільському районі, м. Кролевець та Кролевецькому районі, м.Лебедин та Лебединському районі, смт. Липова Долина та Липоводолинському районі, смт.Недригайлів та Недригайлівському районі, м. Охтирка та Охтирському районі, м. Путивль та Путивльському районі, м. Ромни та Роменському районі, м. Середина-Буда та Середино-Будському районі, м. Суми та Сумському районі, м. Тростянець та Тростянецькому районі, м. Шостка та Шосткинському районі, смт. Ямпіль та Ямпільському районі Сумської області протягом періоду з 2002 року по 18.11.2003 року.

У зв’язку з внесенням змін до Закону України “Про природні монополії” та набуттям чинності Закону України “Про телекомунікації” в ході розгляду справи територіальним відділенням проведено дослідження ринку фіксованого телефонного зв’язку у відповідності до вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року за № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605, та встановлено, що ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” займало монопольне (домінуюче) становище на ринку фіксованого телефонного зв’язку із часткою 100% у межах власних мереж, розташованих в м. Білопілля та Білопільському районі, м. Буринь та Буринському районі, смт. Велика Писарівка та Великописарівському районі, м. Глухів та Глухівському районі, м. Конотоп та Конотопському районі, смт. Краснопілля та Краснопільському районі, м. Кролевець та Кролевецькому районі, м.Лебедин та Лебединському районі, смт. Липова Долина та Липоводолинському районі, смт. Недригайлів та Недригайлівському районі, м. Охтирка та Охтирському районі, м. Путивль та Путивльському районі, м. Ромни та Роменському районі, м. Середина-Буда та Середино-Будському районі, м. Суми та Сумському районі, м. Тростянець та Тростянецькому районі, м. Шостка та Шосткинському районі, смт. Ямпіль та Ямпільському районі Сумської області, протягом 2004 та 2005 років.

В ході розгляду справи після набрання чинності Закону України “Про захист економічної конкуренції” територіальним відділенням виявлено, що структурними підрозділами Філії в багатьох випадках при встановленні телефонів пільговим категоріям громадян (інваліди Великої вітчизняної війни, учасники Великої вітчизняної війни, учасники бойових дій, вдови учасників Великої вітчизняної війни, учасники ліквідації аварії на ЧАЕС, інваліди загального захворювання), що перебували першими на черзі, встановлювались телефони за умови придбання опціонів ВАТ “Укртелеком”класу V.

Так територіальним відділенням виявлено, що Центром електрозв’язку № 6 (м. Білопілля) у м. Білопілля при наявній технічній можливості (при наявності вільної ємності) 20.05.2003 року було встановлено телефон №9-06-19 за умови придбання опціону вартістю 150 грн. гр. Воропай О.А. (м. Білопілля, вул. Ковпака, 10/7, інвалід загального захворювання), який перебував на обліку з 15.08.2001 року і на час встановлення телефону був першим на черзі; 29.11.2004 року - було встановлено телефон №9-99-12 за умови придбання опціону вартістю 200,00 грн. гр. Бєлка М.А. (м. Білопілля, вул. Макаренка, 17/31, учасник Великої вітчизняної війни), яка перебувала на обліку з 03.05.1988 року і на час встановлення телефону також була першою на черзі та інші факти.

До придбання опціонів спонукались також громадяни пільгових категорій (учасники Великої вітчизняної війни) при встановленні телефонів центром електрозв’язку цехом № 3 (м. Кролевець): 19.08.2004 року було встановлено телефон № 9-79-23 за умови придбання опціону вартістю 224 грн. гр. Кажан Є.П.(м. Кролевець, вул. Комуністична, 10/52, учасник Великої вітчизняної війни), заява якої на встановлення телефону була зареєстрована 10.08.2004 року і при цьому на час встановлення остання була єдиним претендентом на телефон згідно даних “вулично-будинкової картки”по будинку; 13.10.2004 року було встановлено телефон №9-14-43 за умови придбання опціону вартістю 224,00 грн. гр. Шут Т.М. (м. Кролевець, вул. Робітнича, 7, учасник Великої вітчизняної війни), заява якої на встановлення телефону була зареєстрована 09.09.2004 року і при цьому на час встановлення остання була єдиним претендентом на телефон згідно даних “вулично-будинкової картки” по будинку та інше.

Встановлення Сумською філією ВАТ “Укртелеком”телефонів споживачам пільгових категорій, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів ВАТ “Укртелеком”, що надають право на позачергове встановлення основного телефонного апарата, призвело до порушення прав пільгових категорій споживачів, визначених Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” на отримання загальнодоступних телекомунікаційних послуг та Законом України “Про зв’язок” та “Про телекомунікації” в частині порядку надання телекомунікаційних послуг (встановлення телефону).

Споживачами, що перебували першими на черзі, при встановленні телефону було додатково сплачено базову ціну опціону та курсову надбавку в розмірі 12% від базової вартості опціону. Таким чином витрати споживачів при отриманні від Філії загальнодоступної (універсальної) послуги - встановлення телефону перевищували витрати, які повинні були понести останні при отриманні послуги у встановленому законодавством порядку.

Зазначені дії Філії не узгоджувались з ч. 1 ст. 64 Закону України “Про телекомунікації”, згідно з якою основною метою розвитку мереж є надання загальнодоступних телекомунікаційних послуг громадянам України за регульованими державою тарифами та суперечать Концепції розвитку зв’язку України до 2010 року, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2238, якою визначено основні підходи до подальшого розвитку зв'язку:

- забезпечення доступу до соціально значущих послуг зв'язку,

- захист інтересів населення, яке проживає на території з невигідним географічним положенням (у сільських і важкодоступних місцевостях),

- доступність загальнодоступних послуг для всього населення країни за прийнятними цінами з достатньою якістю і без обмеження прав.

Суд першої інстанції також вказав, що посилання тервідділення на ч. 2 ст. 5 Закону України “Про природні монополії” як підставу для визначення ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської філії суб’єктом природних монополій, яке діє на ринку місцевого телефонного зв’язку, є достатнім та доведеним належним чином, оскільки, згідно зі статтею 1 Закону України „Про природні монополії”: природна монополія - це стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги) (далі - товари). Суб'єкт природної монополії - це суб'єкт господарювання (юридична особа) будь-якої форми власності (монопольне утворення), який виробляє (реалізує) товари на ринку, що перебуває у стані природної монополії.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 5 Закону України “Про природні монополії” - суб’єкти господарювання, які здійснюють діяльність у сфері зв’язку загального користування, є суб’єктами природних монополій, тобто суб’єктами господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище.

Таким чином, відповідно до ст. 5 Закону України “Про природні монополії”ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської дирекції (філії) до 18.11.2003 року (до внесення відповідних змін до Закону України “Про природні монополії”) було віднесено до суб’єктів природних монополій, які діють на сегменті ринку зв’язку загального користування - ринку місцевого телефонного зв’язку.

Згідно зі ст. 14 Закону України “Про зв'язок” порядок та умови надання послуг зв’язку в мережах зв’язку загального користування здійснюються згідно з чинним законодавством, умовами відповідної ліцензії та договору між споживачем і оператором, а також за умови дотримання споживачем правил користування мережами зв’язку і оплати послуг. Відповідно до вищезазначеної статті Закону України “Про зв'язок”розроблені Правила користування місцевим телефонним зв’язком, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.1997 року №385 (чинні на момент виникнення правовідносин), які визначають права та обов’язки підприємств зв’язку всіх форм власності і споживачів, регулюють взаємовідносини між ними і є обов’язковими для виконання на всій території України.

Зв'язок загального користування надається в мережах загального користування, які відповідно до ст. 1 Закону України “Про зв'язок” визначаються як мережа зв’язку, що експлуатується підприємствами та об’єднаннями зв’язку для забезпечення потреб в послугах зв’язку усіх споживачів.

При цьому згідно п. 1 Правил, телефонна мережа загального користування – мережа зв’язку, що експлуатується підприємствами зв’язку для забезпечення потреб усіх споживачів у послугах телефонного зв’язку, до складу якого входять послуги місцевого телефонного зв’язку.

Відповідно до п. 2 Правил користування місцевим телефонним зв’язком, послуги місцевого телефонного зв’язку надаються підприємствами зв’язку для ведення розмов та передавання інформації підприємствам, установам, організаціям та громадянам, які знаходяться в одному або в різних населених пунктах, що належать до зони дії місцевої телефонної мережі.

Наведене дало підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що тервідділення вірно дійшло висновку про те, що ринок “місцевого телефонного зв’язку” є складовою частиною (сегментом) ринку “зв’язку загального користування”, а відтак правильно застосувало положення ч. 2 ст. 5 Закону України “Про природні монополії”.

Посилання ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії на незастосування Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку”, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605 суд першої інстанції визнав помилковим, оскільки остання розроблена на виконання ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та абзацу другого ст. 8 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” без урахування положень Закону України “Про природні монополії”. Відповідно до Закону України “Про природні монополії”ВАТ “Укртелеком” є суб’єктом господарювання, який до 18.11.2003 року законодавцем в імперативному порядку був визначений як суб’єкт господарювання, що займає монопольне становище на відповідному товарному ринку. Зазначене спростовує необхідність проведення дій по дослідженню діяльності ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії до 18.11.2003 року на ринку місцевого телефонного зв’язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України “Про природні монополії”, державний контроль за додержанням антимонопольного законодавства у сферах природних монополій здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його компетенції.

Згідно зі ст. 10 Закону України “Про природні монополії”, суб'єкти природних монополій зобов'язані дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках.

Відповідальність за порушення законодавства про захист економічної конкуренції пов’язана з наявністю монопольного становища на ринку, а не включенням суб’єкта господарювання до Переліку суб’єктів природних монополій. Діюче законодавство не передбачає право органу Антимонопольного комітету України застосовувати норми матеріального права, зокрема, п. 2 ст. 50, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” до суб’єктів господарювання тільки з часу внесення в Перелік суб’єктів природних монополій.

Таким чином суд першої інстанції визнав, що тервідділенням правильно визнано, що ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської філії відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” є таким, що займало монопольне (домінуюче) становище на ринку фіксованого телефонного зв’язку із часткою 100% у межах власних мереж, розташованих в містах і адміністративних районах Сумської області протягом 2004 та 2005 років.

Відповідно до п. 1.3 Методики територіальні (географічні) межі ринку - територія зі сферою взаємовідносин купівлі-продажу товару (групи товарів), в межах якої за звичайних умов споживач може легко задовольнити свій попит на певний товар і яка може бути, як правило, територією держави, області, району, міста тощо або їхніми частинами.

Згідно з п. 6.1. Методики територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів товарної групи), є неможливим або недоцільним. При цьому, зокрема, можуть враховуватися:

- фізичні і технічні характеристики товару (товарної групи); технологічні зв'язки між виробниками і споживачами; можливості щодо технічного, гарантійного, абонентського обслуговування; співвідношення цін, зокрема рівень співвідношення цін на певні товари (товарні групи) в межах цього ринку, прийнятний для виробників чи споживачів;

- можливості щодо переміщення попиту на товар (товарну групу) між територіями, які за припущенням входять до одного географічного ринку, зокрема можливість збереження рівня якості і споживчих властивостей товару (товарної групи) при транспортуванні;

- наявність на відповідній території та рівень бар'єрів на вивезення чи ввезення товару (товарної групи), а саме: адміністративних бар'єрів; економічних й організаційних обмежень; впливу вертикальної (горизонтальної) інтеграції; бар'єрів, що пов'язані ефектом масштабу виробництва; бар'єрів, що базуються на абсолютній перевазі рівня витрат; бар'єрів, пов'язаних з розмірами капітальних витрат або обсягів інвестицій, що необхідні для вступу на певний товарний ринок; обмежень щодо попиту; екологічних обмежень; бар'єрів, що перешкоджають виходу з ринку, тощо;

- місце розташування специфічних груп споживачів; рівень цін на певні товари (товарні групи) на відповідних суміжних територіях, можливість переміщення пропозиції товару (товарної групи) між цими територіями.

При остаточному визначенні територіальних (географічних) меж ринку визначальною є менша здатність до переміщення або попиту, або пропозиції.

На виконання цього пункту тервідділення визначило адміністративно-територіальні райони та мінімізувало кожну окремо взяту територію мережами ВАТ “Укртелеком”, які знаходяться у відповідних будинках та по відповідним вулицям, оскільки відсутність таких мереж в тій чи іншій частині в адміністративно-територіальних районах унеможливлює задоволення споживачем попиту у вигляді підключення до мережі.

Підтвердженням тому, що гр. Воропай О.А, гр. Кажан Є.П , гр. Бєлка М.А та гр. Шут Т.М. не мали можливості отримати послуги фіксованого телефонного зв’язку від інших суб’єктів господарювання є лист ПП Череда Г.В. від 22.01.2007 року №02/22, лист Східної філії ТОВ “ТК “Велтон. Телеком”від 22.01.2007 року № 36/ВФ та лист ТОВ “Технічний центр Радіо Системи”від 28.02.2007 року № 034/1, в яких зазначено, що в межах Сумської області мережі цих суб’єктів господарювання відсутні.

Щодо твердження ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської філії про невірне визначення територіальних (географічних) меж (порушення норми Методики) та, як наслідок, невірного визначення монопольного становища в межах м. Суми в межах власних мереж, оскільки в місті Суми послуги фіксованого телефонного зв’язку надають ще й інші суб’єкти господарювання, суд першої інстанції зазначив:

Пунктом 1.2 Методики визначено, що остання встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб’єктів господарювання, груп суб’єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках органами Антимонопольного комітету України, тобто містить норми процесуального права, як такі, що спрямовані суб’єкту владних повноважень по застосуванню норм матеріального права, зокрема ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Порушення процесуальної норми при дослідженні територіальних (географічних) меж у м. Суми жодним чином не може вплинути на правильність прийняття рішення по суті, оскільки наявність чи відсутність суб’єкта правопорушення (а саме суб’єкта господарювання, що займає монопольне становище) жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача по первісному позову. ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії не вчиняв дій, які були кваліфіковані як правопорушення в межах м. Суми. При цьому усі складові правопорушення, що вчинюється юридичною особою, це:

- суб’єкт (суб’єкт господарювання, що займає монопольне становище);

- об’єктивна сторона правопорушення (встановлення протягом 2004 та 2005 років телефонів громадянам пільгової категорії, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів);

- об’єкт правопорушення (посягання на суспільні відносини у сфері телекомунікацій (присутні тільки в м. Білопілля, м. Кролевець, м. Краснопілля).

Наведене дало підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що тервідділенням було дотримано процесуальні та матеріальні норми права при визначенні монопольного становища та кваліфікації дій ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії по вищезазначеним районам.

Посилання ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії на неправильне застосування процесуальної норми права Методики при визначенні монопольного домінуючого становища в межах м. Суми судом першої інстанції не було взято до уваги з огляду на вимоги ч. 2 ст. 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, згідно якої порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Крім того згідно з пп. 1, 2 роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсних актів державних чи інших органів” №02-5/35 від 26.01.2000 року обов’язковою умовою визнання недійсним акта, який породжує певні правові наслідки, є порушення, у зв’язку з прийняттям відповідного акта, прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

Суд визначив, що прийняття тервідділенням рішення, яким визнано монопольне (домінуюче) становище ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії на ринку фіксованого телефонного зв’язку із часткою 100% у межах власних мереж, розташованих у м. Суми, не призводить до порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, оскільки протиправні дії ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії, що полягали у встановленні протягом 2004 та 2005 років телефонів громадянам пільгової категорії, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів, були виявлені тільки в м. Білопілля, м. Кролевець, м. Краснопілля (де мережі інших суб’єктів господарювання відсутні) і, як наслідок, зазначені дії були кваліфіковані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку фіксованого телефонного зв’язку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів в частині встановлення таких умов реалізації товару (послуги), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції”монопольним (домінуючим) вважається становище суб’єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 %, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Згідно з п. 10.2 Методики монопольним (домінуючим) становищем суб’єкта господарювання визнається становище, коли:

- частка одного суб’єкта господарювання на ринку перевищує 35 %, якщо він не довів, що: має конкурента (ів) на ринку;

- зазнає значної конкуренції внаслідок відсутності обмеженості можливостей доступу інших суб’єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, відсутності бар’єрів для вступу на ринок інших суб’єктів господарювання.

Суд зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України “Про захист економічної конкуренції” економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

На виконання п. 26 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року за № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 року за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 року за №169-р) (зі змінами), подання про попередні висновки про результати розгляду справи №03-26.1/30-01-15/2002 від 13.07.2007 року за №180 листом від 13.07.2007 за №03-10/2256 було надіслано відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, керуючись ст.ст. 40, 41 Закону України “Про захист економічної конкуренції” в ході розгляду територіальним відділенням справи ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії не наведено, як того вимагає ч. 2 ст. 12 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та п. 10.2 Методики, переконливих доводів і належних доказів значної конкуренції з боку інших суб’єктів господарювання, про що свідчить відповідь ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії від 24.07.2007 року №01/61-1166.

Наведене дало підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що доводи ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії викладені в позовній заяві, не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом має бути визначена достатність або недостатність доводів позивача, які останній надав органу Антимонопольного комітету України в ході здійснення провадження по справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд також зазначив, що не можуть розглядатися інші фактичні дані, ніж ті, що були надані, оскільки згідно з нормами матеріального та процесуального права, які містяться у Законі України “Про захист економічної конкуренції” та Правилах розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, доведення факту порушення суб’єктом господарювання законодавства про захист економічної конкуренції, яке базується на дослідженні фактичних даних, здійснюється в ході спеціального провадження – розгляду справи і лише органами Антимонопольного комітету України.

Суд першої інстанції також визнав встановленим, що поведінка ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії, що полягала у встановленні протягом періоду з 2002 року по 18.11.2003 року та протягом 2004, 2005 років телефонів громадянам пільгової категорії, що перебували першими на черзі, за умови придбання опціонів свідчить про відсутність конкуренції, оскільки:

- було відсутнє змагання між суб’єктами господарювання –підприємствами зв’язку з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг одних над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок відсутності телекомунікаційних мереж;

- (споживачі) мешканці м. Білопілля, м. Кролевець, м. Краснопілля не мали можливості вибирати між кількома операторами внаслідок відсутності технічної можливості доступу до мереж (відсутність телекомунікаційних мереж інших суб’єктів господарювання), споживачі мали змогу отримати послугу лише від ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської філії;

- окремий суб’єкт господарювання (ВАТ “Укртелеком”в особі Сумської філії) мав можливість визначати умови обороту товару на ринку.

Таким чином суд визнав, що адміністративною колегією територіального відділення правомірно було прийнято рішення, яким дії ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та накладено штраф.

З висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішення адміністративної колегії територіального відділення від 14.08.2007 року № 48 колегія суддів погоджується, як і погоджується з тим, що в задоволенні позову ВАТ “Укртелеком” в особі Сумської філії суд першої інстанції відмовив, а зустрічний позов Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо стягнення з ВАТ “Укртелеком” штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп. задовольнив, оскільки останній є правомірним, обґрунтованим та таким, що підлягав задоволенню.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та законним, а тому не вчачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, 105, 110 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду одностайно,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Сумської філії м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.12.2007 р. по справі №13/530-07 залишити без змін

Справу №13/530-07 повернути до господарського суду Сумської області.

Роз’яснити сторонам, що вони можуть на дану постанову подати касаційну скаргу протягом місяця до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Судді В. Олійник

Т. Гончар

Т. Кравець

Постанова підписана 14.02.2008 р.