ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.08 Справа № 20/422/07

Суддя Гандюкова Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

до відповідачів: 1.Орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації”, м.Запоріжжя

2.Закритого акціонерного товариства “Головне підприємство теплових мереж”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання №8”, м.Запоріжжя

про визнання права комунальної власності

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Кравченко М.В. (довіреність №01-38/1238 від 31.07.2007р.);

Від відповідача-1 – не з’явився;

Від відповідача-2 –Штабовенко Д.В. (довіреність б/н від 11.09.2006р.);

Від третьої особи –Кравченко М.В.(довіреність №12/05-06 від 09.01.2008р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про визнання права комунальної власності за територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на об'єкт нерухомого майна –квартиру №196 в будинку №7 по вулиці Рубана м.Запоріжжя.

Ухвалою господарського суду від 06.08.2007р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі №20/422/07, судове засідання призначено на 29.08.2007р. Ухвалою суду від 29.08.2007р. на підставі ст. 79 ГПК України провадження у справі зупинено до вирішення Запорізьким апеляційним господарським судом по суті спору у справі №17/211-6/262/07. Після усунення обставин, що зумовили зупинення, 03.12.2007р. винесено ухвалу про поновлення провадження у справі №20/422/07 із 26.12.2007р., судове засідання призначено на 26.12.2007р. У судовому засіданні 26.12.2007р. оголошено перерву до 21.01.2008р.

21.01.2008р. справу розглянуто, за згодою представників сторін та третьої особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просить визнати право комунальної власності за територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на об’єкт нерухомого майна –квартиру №196 в будинку №7 по вулиці Рубана м.Запоріжжя. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.06.2002р. №197/3, згідно додатку (перелік квартир, які передаються до комунальної власності міста), на підставі звернення ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”, Законів України “Про місцеве самоврядування в Україні”, “Про власність”, квартиру №196 в будинку №7 по вул.Рубана м. Запоріжжя було прийнято до комунальної власності міста. На підставі рішення, згідно наказу управління житлового господарства Запорізької міської ради від 08.08.2002р. №232 КП “ВРЕЖО №8” прийняло зазначену квартиру в повне господарське відання. Відповідно до п.4 рішення ОП “ЗМБТІ” повинно було внести зміни до відповідних документів щодо власника квартири, тобто погасити реєстрацію права власності за ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” на квартири, вказані в додатку до рішення та провести їх реєстрацію за міською радою. КП “ВРЕЖО №8” звернулося до ОП “ЗМБТІ” для внесення змін у відповідні документи та реєстрацію права комунальної власності на квартиру №196. Рішенням реєстратора ОП “ЗМБТІ” від 17.05.2004р. №343/отк відмовлено у підготовці документів для видачі свідоцтва і проведення реєстрації права власності на нерухоме майно у зв’язку з тим, що Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні” передача в комунальну власність об’єктів права колективної форми власності не передбачена. Позивач вважає, що територіальна громада в особі Запорізької міської ради в установленому законодавством порядку набула право власності на нерухоме майно (квартиру), та є його власником. Просить позов задовольнити на підставі ст.ст. 182, 328, 346, 347, 392 ЦК України, ст.ст. 35,48 Закону України “Про власність”, ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування”, п.1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Відповідач-1 позов не визнав та пояснив, що за даними ОП “ЗМБТІ” право власності на квартиру №196 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Рубана,7 зареєстровано 05.08.2005р. за ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2005р. по справі №17/211. Відповідно до чинного законодавства реєстрація права власності на квартиру може бути скасована при переході (відчуженні) на підставі правочину або рішення суду. У реєстрації права власності може бути відмовлено, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003р. №6/5 та зареєстрованого 28.01.2003р. за №66/7387 (із змінами та доповненнями). Законодавством України не передбачена передача об’єктів колективної власності у комунальну на підставі рішень органів місцевого самоврядування. Цивільний кодекс України (ст.392) передбачає, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ОП “ЗМБТІ” не оспорює і не невизнає право власності позивача.

Відповідач-2 проти позову заперечив з наступних підстав. Органами управління підприємства відповідача-2 не приймалося рішень щодо передачі спірного майна до комунальної власності міста. Немає жодного рішення щодо передачі спірного майна, а також протоколів про створення комісії та актів приймання-передачі відповідно до вимог Закону України “Про передачу об’єктів права державної власності та комунальної власності”. Згідно з ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” зареєстровані речові права мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна. На даний час підприємство відповідача-2 визнано банкрутом. В рамках процедури банкрутства ліквідатором було направлено запит до ОП “ЗМБТІ”, яке повідомило, що спірне майно зареєстроване саме за підприємством відповідача-2. На даний час спірне майно включено в ліквідаційну масу. Відповідно до ст.23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” з дня прийняття господарським судом постанови про визнання банкрутом, відчуження майна банкрута або передача його третім особам, допускається лише в порядку цього закону; вимоги за зобов’язаннями боржника можуть пред’являтися лише в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов’язань банкрута здійснюється у випадках та порядку, передбаченому законодавством. Отже, якщо позивач вважає, що діями ліквідатора не визнається або оспорюється його право власності на спірне майно, то такі дії повинні бути оскаржені в рамках справи про банкрутство, як такі, що пов’язані зі спеціальними правовідносинами.

Третя особа підтримує позовні вимоги на підставах, зазначених у позові.

У судове засідання 21.01.2008р. відповідач-1 не з’явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд визнав наявні матеріали достатніми для розгляду справи в порядку ст.75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.1996р. Запорізьким бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію квартири №196 в будинку №7 по вул.Рубана в м.Запоріжжя за ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” на підставі договору купівлі-продажу №2727К, зареєстрованого Запорізькою регіональною біржею нерухомості 24.01.1996р.

Відповідно до витягу з протоколу №40 від 28.09.2001р. на засіданні дирекції відповідача –2 у зв’язку з тим, що ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” не займається експлуатацією житла, було постановлено дати згоду на передачу квартир ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”, що були придбані для забезпечення житлом робітників підприємства, у комунальну власність територіальної громади м.Запоріжжя, в тому числі однокімнатної квартири по вул. Рубана, 7, кв.№196.

17.10.2001р. Закрите акціонерне товариство “Головне підприємство теплових мереж” звернулося до міського голови листом №02/1300 “Про передачу квартир в комунальну власність міста”, згідно з яким просило прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Запоріжжя чотири квартири, в тому числі 1-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: вул. Рубана, 7, кв.№196.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №197/3 від 27.06.2002р. прийнято до комунальної власності міста квартири згідно з додатком, в тому числі і спірну квартиру №196 загальною площею 35,2 кв.м по вул.Рубана, 7, у м.Запоріжжя, та передано її у повне господарське відання Комунального підприємства “Виробниче ремонтно- експлуатаційне житлове об’єднання №8”. Відповідно до п.4 вирішено Орендному підприємству “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” погасити реєстрацію права власності на квартири, які вказані в додатку до рішення, за ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” та провести їх реєстрацію за міською радою.

Наказом КП “ВРЕЖО №8” від 15.08.2002р. на підставі наказу Управління житлового господарства Запорізької міської ради №232 від 08.08.2002р. квартиру №196 по вул.Рубана, 7, загальною площею 35,2 кв.м прийнято в повне господарське відання.

На звернення КП “ВРЕЖО №8” державний реєстратор Орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” листом вих.№343/отк від 17.05.2004р. повідомив, що на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради від 27.06.2002р. №197/3 провести реєстрацію квартири №196 по вул.Рубана,7 за територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради неможливо, оскільки законодавством України не передбачена передача об’єкта колективної власності у комунальну. Зазначене рішення не є підставою для погашення реєстрації прав власності за ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”.

Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Запорізької області від 04.07.2005р. у справі №17/211 за позовом ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” до Державної податкової інспекції в Хортицькому районі м.Запоріжжя позов задоволений, за позовом ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” визнано право власності на 1-кімнатну квартиру №196, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул.Рубана,7.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2007р. рішення господарського суду Запорізької області від 04.07.2005р. у справі №17/211 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Рішенням господарського суду від 12.07.2007р. у справі №17/211-6/262/07 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.09.2007р. рішення господарського суду від 12.07.2007 р. по справі №17/211-6/262/07 залишено без змін.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах.

Згідно з ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Статтями 316, 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ст.392 цього Кодексу власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що надані позивачем документи достатньо свідчать про набуття територіальною громадою м.Запоріжжя права комунальної власності на нерухоме майно –квартиру №196 по вул..Рубана,7, у м.Запоріжжя, на підставі його безоплатної передачі власником –ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”.

Позивач не надав доказів визнання недійсними рішення дирекції ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”, оформлене протоколом №40 від 28.09.2001р., про передачу квартир позивача у комунальну власність територіальної громади м.Запоріжжя, а також рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №197/3 від 27.06.2002р. про прийняття до комунальної власності міста у тому числі спірної квартири.

Підставою відмови ОП “ЗМБТІ” у реєстрації права комунальної власності стала лише відсутність правовстановлюючих документів, на підставі яких відповідно до законодавства здійснюється реєстрація прав власності на об’єкти нерухомості.

Однак, зважаючи на те, що відповідно до положень ст.392 ЦК України пред’явлення позову про визнання права власності можливе до особи, яка це право оспорює або не визнає, суд відмовляє у задоволенні позову до Орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації”, оскільки останній згідно з Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” є органом, який лише здійснює реєстрацію прав на підставі правовстановлюючих документів, рішення суду. Тому не має ніякого відношення до спірного майна, не оспорює право власності позивача, не посилається на свої права щодо цього майна, а відтак, не може бути належним відповідачем за позовною вимогою про визнання права власності.

На наведених вище підставах суд не бере до уваги заперечення відповідача-2, а також у зв’язку з наступним.

03.07.2002р. господарським судом Запорізької області порушено справу №5/5/212 про банкрутство ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж”. Постановою господарського суду Запорізької області від 20.01.2003р. у справі №5/5/212 ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, на яку посилається відповідач-2, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому розділом ІІІ цього Закону; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ІІІ цього Закону.

Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.1 цього Закону кредитор це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Матеріали справи свідчать, що передача майна до комунальної власності відбулася у 2001 році до порушення провадження у справі про банкрутство, а тим більше до визнання ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Позивач - Запорізька міська рада не є кредитором, до банкрута не пред’являє вимоги по зобов’язанням. Таким чином, твердження відповідача-2 про те, що спір про визнання права власності на нерухоме майно необхідно розглядати в порядку, передбаченому Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” необґрунтоване.

Статтею 26 цього Закону ”Ліквідаційна маса” визначено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Згідно з ст.4 Житлового кодексу України житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Таким чином, спірна квартира віднесена до житлового фонду і не може бути включена до ліквідаційної маси.

На підставі викладеного, вимоги позивача про визнання права власності засновані на законі, підтверджені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати суд вважає за необхідне покласти на позивача, оскільки не вбачає вини відповідача-2 у доведенні спору до суду.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр.Леніна, 206, ) право комунальної власності на об’єкт нерухомого майна –квартиру №196 в будинку №7 по вулиці Рубана в м.Запоріжжі.

У частині задоволення позовних вимог до відповідача-1 Орендного підприємства “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації” відмовити.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 20.02.2008р.