ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 р.

Справа № 18/4-3868/1

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми „Добро”

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від „14” грудня 2007 року № 18/4-3868/1 про відмову в прийнятті заяви про вжиття запобіжних заходів

за заявою Виробничо-комерційної фірми „Добро”, м. Миколаїв

до Філії Березанського району Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго”, смт. Березанка

В С Т А Н О В И В :

13.12.2007 року Виробничо-комерційна фірма „Добро” (далі по тексту –заявник, позивач) звернулася до господарського суду Миколаївської області з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову. В якості відповідача заявником вказано Філію Березанського району Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (далі по тексту –відповідач). В якості заявлених вимог ВКФ „Добро” просила витребувати у відповідача докази –всі копії актів та протоколів обстеження з кількістю та номерами пломб за період з 2006 року до 01.11.2007 року, частину яких філія намагається знищити через проведення відключення подачі електроенергії на базу оздоровлення „Дитячий оздоровчий табір „Добро” в с. Рибаківка у зв'язку з поданням позову. Також заявник просив забезпечити недопущення порушення прав протиправним відключенням електроенергії до подання позову.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.12.2007 року № 18/4-3868/1 (суддя Дубова Т.М.) у прийнятті заяви ВКФ „Добро” про вжиття запобіжних заходів до прийняття позову –відмовлено на підставі п.1 ст.62 ГПК України. Заяву та додані до неї матеріали повернуті заявнику. Висновки суду ґрунтуються на тому, що заява не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки згідно із статтею 1 ГПК України, відповідач не є юридичною особою та не може бути стороною у справі.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, ВКФ „Добро” звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та винести нове рішення відносно забезпечення позову. Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена при неповному з’ясуванні та доведеності обставин, з невірним застосуванням та порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, оскаржувана ухвала є незаконною та безпідставною, оскільки суд не мав права стверджувати, що Березанська філія є структурним підрозділом головного підприємства ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” та не є юридичною особою, оскільки така інформація в матеріалах справи відсутня, а баланс чи Статут відповідача судом також не досліджувалося.

Крім того, скаржник посилається на неправильне застосування та порушення місцевим господарським судом статей 43-4 та 43-5 ГПК України в частині розгляду поданої ним заяви.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися без поважних причин, клопотання про відкладення розгляду скарги не заявляли, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать відповідні поштові повідомлення № 320169 від 02.02.2008 та № 3201688 від 01.02.2008 року, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без їх участі.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала –без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України „Про судоустрій України” місцеві господарській суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно із статтею 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі –позивачами та відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський або інший характер, віднесений процесуальним законом до їх підсудності.

Як вбачається з заяви та апеляційної скарги ВКФ „Добро”, в якості відповідача заявником вказано Філію Березанського району ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго”.

Відповідно до пункту 1 статті 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (пункт 3 вказаної статті).

Таким чином, філія здійснює всі або частину функції юридичної особи, має право здійснювати дії, які має право здійснювати юридична особа, але не є суб'єктом цивільних правовідносин, не має право бути стороною договорів та власником майна, оскільки не є юридичною особою.

Отже, в даному випадку саме визначений заявником відповідач –Філія Березанського району ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” і є відокремленим підрозділом ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго”, а тому, згідно із ст.95 ЦК України, не є юридичною особою, із чого випливає, що суб’єктивний склад сторін у даній справі не відповідає вимогам статей 1 та 21 Господарського процесуального кодексу України, а тому такий спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Згідно із пунктом 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову в прийнятті заяви ВКФ „Добро” про вжиття запобіжних заходів до подання позову, оскільки Філія Березанського району ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” не є юридичною особою, а тому саме цей спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Судовою колегією не приймаються до уваги жодні доводи та заперечення ВКФ „Добро”, викладені в апеляційній скарзі, оскільки, по-перше, будь-яка інформація стосовно того, що Березанська філія є структурним підрозділом головного підприємства ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” та не є юридичною особою суду була і не потрібна, так як це передбачено ст.95 ЦК України, а, по-друге, згідно ч. 3 статті 43-4 ГПК України, господарський суд має право вимагати від заявника додати до заяви будь-який наявний у нього доказ про порушення або загрозу порушення його права, але зі змісту статті 43-4 випливає, що це право суду, а ні його обов’язок. Сама ж, заява ВКФ „Добро” взагалі не була розглянута в зв'язку з непідвідомчістю даного спору, а тому і порушити статті 43-4 та 43-5 ГПК України місцевий господарський суд взагалі не міг.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 3 статті 43-3 ГПК України, заявник повинен подати відповідачу позовну заяву протягом десяти днів з дня винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Таким чином, господарський суд ніяким чином не порушив права заявника на подання протягом десяти днів самого позову до відповідача, а тому і його твердження про порушення його права безпідставні.

ВКФ „Добро” ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надала та її представник в судове засідання не з'явився, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали про відмову в прийнятті заяви про вжиття запобіжних заходів.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 14.12.2007 року № 18/4-3868/1 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ВКФ „Добро” –без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.12.2007 року № 18/4-3868/1 залишити без змін, а апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми „Добро” – без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                      С.І. Колоколов

Суддя           Г.П. Разюк

Суддя           М.С. Петров