ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2008 р. Справа № 35/46-08 (н.р. 35/561-07)

вх. №

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Лавриненко О.С. позивача - не з`явився відповідача - Сітасенко В.В., дов.№ 58 від 03.03.2008р., Курочкін В.М., дов. № 59 від 03.03.2008р.

розглянувши справу за позовом Військовий прокурор Північного регіону України м. Київ в особі Управління капітального будівництва Міноборони України (Військова частина А - 0200), м. Київ

до ТОВ "БМП- 166" м. Х-в

про стягнення 902205,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Північного району України в інтересахдержави в особі Управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача у справі – товариства з обмеженою відповідальністю „СМП-166” 902205,00 грн., у тому числі 872205,00 грн. безпідставно отриманих коштів та 30000,00 грн. витрат, понесених у зв`язку з замовленням експертизи.

Свої позовні вимоги прокурор обгрунтовує тим, що відповідно до висновку експертизи ЗАТ інституту „Гіпроцивільпромбуд” за дорученням Державного будівництва України та за замовленням Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (військової частини А 0200) вартість виконаних підрядних робіт до оплати по будівництву 9-поверхового будинку по вул.Баварській 7-а в м.Харкові за період будівництва з січня 1997р. по грудень 1999р. становить 1709116,00 грн. та має місце необгрунтоване завищення вартості виконаних підрядних робіт на 958220,00 грн. Враховуючи борг позивача перед відповідачем, що існував станом на 01.06.2002р. в розмірі 86015,03 грн., прокурор просить суд стягнути з відповідача суму 872205,00 грн. перевищення вартості робіт та 30000,00 грн збитків, які позивач поніс за оплату послуг експертної установи за надання висновку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2007р. касаційне подання військового прокурора Центрального регіону України було задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від 30.05.2007р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.07.2007р. скасовано та справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що: 1. Строк позовної давності, який встановлен ст.71 ЦК УРСР, сплинув на момент подачі позову до суду, а саме на 20.08.2003р. 2. Підрядний контракт №7, який був укладений між позивачем та відповідачем з тим же матеріальним предметом як і укладений договір про сумісну діяльність №82/97 від 02.10.2006р. є нікчемною угодою та не породжує для сторін ніяких прав та обов`язок. 3. В період з жовтня 1996р. по грудень 1999р. відповідач не отримував ніяких коштів від позивача. 4.Експертний висновок ЗАТ інституту „Гіпроцивільпромбуд” не може прийматися як доказ у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи ліцензії на проведення будівельно-технічних експертиз.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2008р. Будівльно-комерційна фірма „Дельта” залучена до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача.

В судовому засіданні прокурор підтримує позовні вимоги, просить суд задовольнити їх.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог на підставі наданого відзиву на позов.

Представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлен про час і місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, суд встановив, що 02.10.1996р. між Військовою частиною А-0200, КТ „СМП-166”, Військово-будівельним факультетом при Харківському державному техничному університеті будівництва та архітектури та суб`єктом підприємницької діяльності СКФ „Дельта” був укладений договір про сумісну діяльність на будівництво 9-поверхового гуртожитку за вул. Баварської, 7 в м. Харкові загальною площею 6885,42 кв.м. 27.10.1996р. між позивачем та відповідачем був укладений контракт №7 з протоколом врегулювання розбіжностей на будівництво 9-поверхового гуртожитку квартирного типу по вул. Баварська,7 в м. Харкові на виконання умов договору від 02.10.1996р №82/97 про сумісну діяльність на будівництво 9-поверхового гуртожитку по вул. Баварська, 7 в м. Харкові.

Враховуючи, що відносини між позивачем та відповідачем виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003, до цих відносин належить застосовувати норми чинного законодавства, які були чинними на день виникнення і існування відносин між сторонами.

Відповідно до ст.162 ЦК УРСР одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, окрім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до пункту 5 Роз`яснень Вищего арбітражного суду України від 28.04.1995р. №02-5/302 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладанням та виконанням договорів про сумісну діяльність” одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Щодо договору про сумісну діяльність чинне законодавство таких випадків не передбачає.

Тому суд приходить до висновку, що позивач та відповідач уклавши підрядний контракт №7 від 27.10.1996р. всупереч чинному законодавству фактично односторонньо відмовились від виконання договору про сумісну діяльність, та відповідно до ч.1 ст.48 ЦК УРСР визнає підрядний контракт №7 від 27.10.2006р. нікчемною угодою.

Предметом договору про сумісну діяльність №82/97 за проектом 96441-0-ГП будівництва 9-поверхового гуртожитку сімейного типу по вул. Баварська, 7 в м. Харкові, який виконувався ПКИ „ЮжтрансНИИпроект” є три типові блок-секції БС-17 (№1), БС-20 (№2), БС-17 (№3) загальною площею 6885,42 кв.м. Матеріальним предметом підрядного контракту №7 є будівництво блок-секцій БС-17 №№3,4,5, загальною площею 6885,42 кв.м. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на секції №№1,2,3. Відповідно до проекту 96441-0-ГП, датованого травнем 1997р. у зв`язку з виникшими труднощами по виселенню громадян із пятна будівництва блок секції №3 були внесені зміни до проекту та виключено із об`єкту договору №82/97 вказаної блок-секції.

Відповідач правильно вказує, що будівництво блок-секцій №1 та №2 загальною площею 4617,32 кв.м. були закінчені, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом державної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва від 14.12.2001, затвердженного рішенням Харківського ГИК від 29.12.2001р. №2701, розподілом часток при будівництві жилого дома по вул. Баварській, 7 в м.Харкові, затвердженного 15.01.2002р. начальником расквартирування військ та капітального будівництва ВС України – начальником Головного управління расквартирування військ та капітального будівництва МО України Рудьковським Д.О. В матеріалах справи відсутні претензії участників договору 82/97 про сумісну діяльність від 02.10.1996р. щодо отримання квартир у незбудованої блок-секції №3. Тому суд приходить до висновку, що права та обов`язки учасників договору про сумісну діяльність 82/97 від 02.10.1996р. закінчились, претензій в частині розподілу квартир учасники не мали.

Відповідно до ст.2,3 Закону України „Про правовий режим майна Військових сил України” майно, яке було створено на підставі підрядного контракту є загальнодержавним та військовим.

Відповідно до пункту 6 постанови КМУ від 28.12.2000р №1919 питання про відчудження військового майна за виконані роботи за підрядним контрактом вирішується тільки Кабінетом Міністрів України. В матеріалах справи відсутнє рішення КМУ відносно відчуження майна, а саме квартир блок-секції №1,№2, тому суд вважає, що розподіл часток відносно квартир виконувалась згідно договору про сумісну діяльність і посилання позивача у своїй позовній заяві на підрядний контракт не може бути визнано обгрунтованим.

Також позивач посилається на висновок ЗАТ інституту „Гіпроцивільпромбуд” по проведенню визначення вартості виконаних робіт по будівництву 9-поверхового гуртожитку для сімейних по вул. Баварській, 7-а в м. Харкові, але судом даний доказ не може прийматись до уваги на підставі того, що пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997р. „про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах” у випадках, коли проведенння експертизи доручається працівникові підприємницької структури, яка має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності, суд повинен перевірити, чи є у спеціаліста свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта за відповідною спеціальністю.            В матеріалах справи відсутні докази наявності ЗАТ інститутом „Гіпроцивільпромбуд” лізенції на здійснення судово-експертної діяльності.

Разом з цим, відповідно до висновку спецаліста Харківського науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Н.С. Бокаріуса №7655 від 17.11.2003р. інститут „Гіпроцивільпромбуд” на підставі наданих позивачем документів не міг точно визначити завищення вартості виконаних підрядником ТОВ „СМП-166” – відповідачем будівельно-монтажних робіт по будівництву 9-поверхового гуртожитку для сімейних по вул. Баварська, 7-а, м. Харків.

Тому в цій частині позовних вимог позов не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги позивача відносяться к періоду з 1997р. до грудня 1999р. що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийомки виконаних підрядних робіт за вищевказаний період.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно з матеріалами справи форми КБ-2В, КБ-3 оформлювались позивачем та відповідачем своєчасно, тому суд приходить до висновку, що позивач мав змогу об`єктивно оцінювати об`єм виконаних будівельно-монтажних робіт в період з 1997 до грудня 1999р. Позовна заява датована 20.08.2003р., що свідчить про сплив строку позовної давності та відповідно до ст.80 ЦК УРСР є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнімпереконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів факту завищення обсягів виконаних робіт, посилання на висновок ЗАТ інституту „Гіпроцивілпромбуду” не може бути судом прийнято до уваги у зв`язку з ненаданням ліцензії на проведення будівельно-технічної експертизи, строк позовної давності при подачі позову сплив,тому при таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити, а витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення віднести на позивача.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення підписане 22.04.08р.

Суддя Швед Е.Ю.