ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№ 16/185-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу спілки громадських організацій "Тендерна палата України", м. Київ,

на рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2007

та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2008

зі справи № 16/185-07

за позовом спілки громадських організацій "Тендерна палата України" (далі –Організація)

до підприємства "Редукціон" "Вільної професійної спілки "Громадян-платників податків та зборів (які не байдужі до економічного розвитку країни)" –"Не байдужі" (далі –Підприємство), м. Харків,

спілки громадських організацій "Тендерна палата закупівель за кошти бюджетів всіх рівнів" (далі –Спілка), м. Харків,

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування,

ВСТАНОВИВ:

Організація звернулася до господарського суду Харківської області з позовом:

- про визнання негативною, недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача в громадській думці та думці окремих громадян з точки зору додержання законів, інформації, поширеної в інформаційному бюлетені "Редукціон" Підприємством та Спілкою, а саме:

“…система державних закупівель України узурпована діяльністю Тендерної палати України та з набуттям 17 березня 2006 р. змін до Закону перебуває на грані повного розвалу…”;

"...Тендерній палаті України, яка, використовуючи повноваження, надані Законом, відкрито лобіює інтереси товариства з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство", що негативно відбивається на інтересах України в сфері здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти";

- про зобов'язання Підприємства не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати згадану недостовірну та негативну інформацію про позивача у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом опублікування спростування у найближчому номері інформаційного бюлетеня "Редукціон" таким же самим шрифтом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.11.2007 (суддя Здоровко Л.М.) у позові відмовлено. Прийняте судове рішення мотивовано пропуском позивачем строку позовної давності.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 (колегія суддів у складі: Олійник В.Ф. –головуючий, судді Гончар Т.В., Кравець Т.В.) рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано та в позові відмовлено. Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що спірна інформація є, по суті, оціночними судженнями, які спростуванню не підлягають.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Організація просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідачі подали відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначили про безпідставність її доводів та просили постанову апеляційного господарського суду зі справи залишити без змін, а скаргу – без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом у справі встановлено, що:

- в інформаційному бюлетені "Редукціон" № 5 за липень 2006 року (тираж 5 000 примірників) надруковано звернення Спілки під назвою "Спілка громадських організацій "Тендерна палата закупівель за кошти бюджетів усіх рівнів" проти псевдовисновків спілки громадських організацій "Тендерна палата України", яке містило інформацію, на спростуванні якої наполягає позивач;

- інформаційний бюлетень "Редукціон" № 5 за липень 2006 року вийшов з друку 26.07.2006, тоді як позивач звернувся до суду з даною позовною заявою лише 20.08.2007, тобто після спливу річного строку позовної давності, про застосування якого є необхідна заява відповідачів;

- позивачем строк позовної давності пропущено без поважних причин.

Апеляційним господарським судом у справі додатково встановлено, що:

- спірна інформація не містить недостовірних фактів щодо позивача та є оціночним, критичним судженням;

- діяльність Організації неодноразово критикувалася та оцінювалася негативно, в тому числі й з боку найвищих посадових осіб держави (а.с. 183, 184-185, 186-187).

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для спростування поширених відповідачами відомостей.

Згідно з статтею 47 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII "Про інформацію" (далі –Закон № 2657) порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як, зокрема, поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України від 16.11.1992 № 2782-XII "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 № 7 “Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій” визначено, що під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Частиною першою та другою статті 471 Закону № 2657 визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що спірна інформація є оціночним, критичним судженням та не носить характеру поширення негативних відомостей щодо Організації, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в позові.

Посилання скаржника на те, що спірна інформація не є оціночним судженням та містить фактичну і недостовірну інформацію щодо Організації, не може бути підставою для задоволення касаційної скарги, оскільки наведені доводи стосуються переоцінки доказів, тоді як відповідно до статті 1117 ГПК України касаційна інстанція, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи перевіряє застосування ними норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують наведеного, а тому також не можуть бути підставою для її задоволення.

У прийнятті рішення зі справи апеляційний господарський суд правильно виходив з неправомірності відмови в позові з підстав пропуску строку позовної давності за відсутності факту порушення прав позивача (тобто за наявності підстав для відмови по суті спору). Водночас апеляційним судом не було встановлено визначених частиною третьою статті 104 ГПК України підстав для безумовного скасування судового рішення. Отже, рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позову підлягало залишенню без змін з підстав, зазначених у постанові суду апеляційної інстанції по суті даного спору.

Разом з тим апеляційний господарський суд помилково повністю скасував рішення суду першої інстанції, прийнявши при цьому аналогічне (хоча й з інших підстав) рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Організації, що свідчить про неправильне застосування ним приписів статті 103 ГПК України та відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для зміни постанови суду апеляційної інстанції зі справи.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 зі справи № 16/185-07 змінити, виклавши її резолютивну частину в такій редакції:

"Рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2007 зі справи № 16/185-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу спілки громадських організацій "Тендерна палата України" - без задоволення".

2. Касаційну скаргу спілки громадських організацій "Тендерна палата України" залишити без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов