ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№
2-7/8253-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого  судді

Шаргала
В.І.,

суддів
:

Мачульського
Г.М., Данилової Т.Б.

за
участю представників сторін:

позивача

не
з'явився

відповідача

не
з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 14.11.2007 р.

у
справі

№2-7/8253-2007
господарського суду Автономної Республіки Крим

за
позовом

Житлово-комунального
підприємства "Побутфон"

до

Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

про

стягнення
9 237,58 грн.

В С Т А Н О В И В:

Житлово-комунальне
підприємство (надалі ЖКП) "Побутфон" звернулося до господарського
суду Автономної Республіки Крим з позовом до Фізичної особи -підприємця (надалі
підприємець) ОСОБА_1  та просило стягнути
з відповідача 9 237,58 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного
виконання останнім умов укладених між сторонами договорів оренди нежитлових
приміщень.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.08.2007 року (суддя
Дворний І.І.), позов задоволений, з Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1  на користь ЖКП
"Побутфон" стягнуто 9 237,58 грн. заборгованості та відповідні судові
витрати. Судове рішення мотивоване посиланням на ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 525, 530 Цивільного кодексу України та доведеністю факту
невиконання відповідачем зобов'язань щодо повного і своєчасного внесення
орендних та комунальних платежів відповідно до умов укладених  між сторонами договорів.

Доповідач:
Шаргало В.І.

За
апеляційною скаргою Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 судове рішення
переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 14.11.2007 року (судді: Плут В.М., Гонтар В.І., Горошко
Н.П.) змінене, з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  на користь ЖКП "Побутфон" стягнуто
5 658,07 грн. заборгованості та відповідні судові витрати. В решті позову
відмовлено. Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції, всупереч вимогам
ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, належним чином не
перевірив докази позивача щодо розміру
вищезазначеної заборгованості.

Не
погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою підприємець
ОСОБА_1  звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, а саме: ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, ст.
215 Цивільного кодексу України, норм
Закону України   "Про оренду
державного та комунального майна". Скаржник вважає, що позивач ввів суди
попередніх інстанцій в оману щодо наявності заборгованості з орендної плати,
оскільки договір від 17.06.2005 року є недійсним як такий, що укладений без
дозволу власника майна -ФМ АРК, тобто  з
порушенням вимог закону; крім того, відповідач
не мав можливості використовувати орендоване майно за призначенням через
неотримання в органах влади відповідних патентів на господарську діяльність.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого
господарського суду вважає, що касаційна скарга   не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.10.2004 між ЖКП „Побутфон"
(Орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) були укладені   три договори оперативної оренди нерухомого
майна, що належить Автономній Республіці Крим,
відповідно до яких Орендодавець передає нерухоме майно, що належить АР
Крим та  знаходиться на балансі ЖКП
„Побутфон” на праві повного господарського відання,  а саме: нежитлові приміщення площею 36,6 кв.
м., 70 кв. м., 75,7 кв. м.  розташованих
за адресою: м. Сімферополь, вул. Л.
Чайкіної, 5, а Орендар приймає  в
строкове платне користування ці приміщення за актами приймання-передачі. Майно
передається в оренду з метою ведення господарської діяльності.  При цьому орендна плата визначається з
урахуванням умов пунктів 3 цих договорів
і  повинна вноситись до 12 числа
місяця наступного за звітним з розрахунку 50% до бюджету Автономної Республіки
Крим, а 50% - на рахунок балансоутримувача -позивача. Вказані приміщення були
передані відповідачеві згідно з актами приймання-передачі, як і передбачалося
умовами вищезазначених договорів.

Після
розірвання названих договорів між ЖКП „Побутфон” (Орендодавець) та  підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) 17.06.2005
року  був укладений договір оперативної
оренди  №35 нерухомого майна, що належить
Автономній Республіці Крим, згідно  з
пунктом 1.1 якого Орендодавець передає нерухоме майно (нежитлові приміщення),
що належить АР Крим, знаходиться на балансі ЖКП „Битфон” на праві повного
господарського відання, належить до сфери управління Республіканського комітету
по ЖКГ в АР Крим, площею 182,3 кв. м., розташоване за адресою: м. Сімферополь,
вул. Л. Чайкіної, 5, а Орендар приймає його в строкове платне користування за
актом приймання-передачі. Майно передається в оренду з метою розміщення
виставкового залу для продажу сейфів, прокату відео та аудіо касет,  дисків та перукарні.

Відповідно
до пункту 1.2 Договору вартість об'єкту визначена відповідно до вимог Кабінету
Міністрів України від 10.08.1995 №629 (зі змінами та доповненнями) та згідно з
висновком суб'єкта оціночної діяльності (додаток №2) складає 166 900,00 грн.
станом на 28.02.2005 року.

Пунктом
3.1 Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики
розрахунку та порядку використання плати за оренду майна, що належить
Автономній Республіці Крим, що затверджується Верховною Радою Автономної
Республіки Крим. Базова орендна плата за базовий місяць оренди лютий 2005 року
складає 1 264,89 грн., в тому числі 50% - 632,44 грн., 50% - 632,45 грн.
(додаток 3). Податок на додану вартість нараховується згідно з чинним
законодавством.

Орендна
плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної
ставки за лютий 2005 року на індекси інфляції наступних місяців до дати
укладання договору (пункт 3.2 Договору).

Сума
орендної плати за кожний наступний місяць визначається Орендодавцем самостійно
шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць, що встановлюється Мінстатом України (пункт 3.3
Договору).

Пунктом
3.5 сторони передбачили, що оплата орендних платежів здійснюється щомісячно, до
12 числа місяця, наступного за звітним.

Крім
того, відповідача зобов'язано згідно з пунктами 3.9., 5.1.8 Договору № 35
окремо від орендної плати сплачувати позивачу експлуатаційні видатки та
комунальні платежі.

Нерухоме
майно було передано в оренду відповідачу за актом приймання-передачі від
17.06.2005 року, підписаним обома сторонами та скріпленим печатками.

Перевіривши  наявні в матеріалах справи та додатково
подані до апеляційної інстанції  докази в
підтвердження  наявності та розміру
заборгованості відповідача перед позивачем, апеляційний господарський суд
встановив, що заборгованість відповідача перед ЖКП „Побутфон" за
договорами від 01.10.2004 року становить
1 009,45 грн., а за  договором №35
від 17.06.2005 року  -  4 648,62 грн., разом: 5 658,07 грн.

За
визначенням статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За
правилами статті 18 цього Закону вносити орендну плату своєчасно і у повному
обсязі є одним із основних обов'язків орендаря.

Разом
з тим і стаття 286 Господарського кодексу України визначає орендну плату як
фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності у строки визначені у договорі.

Частиною
1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже,
колегія  касаційної інстанції
погоджується з висновком судів попередніх інстанцій  щодо наявності  всіх необхідних правових підстав для
стягнення з відповідача суми заборгованості
у визначеному апеляційною інстанцією розмірі.

Щодо
посилань  касаційної скарги на
невикористання орендованого приміщення з незалежних від орендаря причин,
що  на думку скаржника звільняє його від
плати  за оренду, то зазначена причина
-неотримання відповідних дозволів на ведення господарської діяльності, не є
підставою  для звільнення від плати в
розумінні змісту ст. 762 Цивільного кодексу України.

Стосовно
доводів касаційної скарги про недійсність договору від 17.06.2005 року через
невідповідність його вимогам закону, то як правильно відзначив апеляційний
господарський суд, цей договір у встановленому законодавством порядку таким не
визнавався.

Згідно
зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних  доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти докази. Тому доводи касаційної скарги щодо
неправильної оцінки та недостатньої перевірки господарськими судами доказів у
справі не входять до повноважень суду касаційної інстанції і не можуть бути
підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень.

З   огляду на викладене та виходячи з  меж перегляду справи в касаційній інстанції,
колегія суддів вважає, що під час розгляду справи  апеляційними господарським судом фактичні
обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження
матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана
правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для
скасування прийнятої у справі постанови.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 14.11.2007 р. у справі № 2-7/8253-2007  залишити без змін.

Головуючий  суддя

Шаргало
В.І.

Суддя

Мачульський
Г.М.

Суддя

Данилова Т.Б.