ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 р.

№ 29/279

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 08.04.2008р.

у справі

господарського суду

№29/279

Донецької області

за позовом

державного підприємства "Донецька залізниця"

до

відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 1 102,40грн.

пр. Ніколаєв О.С. –дов. №Н-01/4001 від 25.12.2005

пр. Коротенко Р.О. –дов. №09-12/1311 від 28.12.2007

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях призначення за лютий 2007 року в розмірі 1 102,40грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. (суддя Гаврищук Т.Г.) позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача штраф за невиконання плану перевезень вантажів по залізницях призначення за лютий 2007р. в сумі 1 102,40грн., посилаючись на та, що позивачем правомірно згідно з вимогами п.106 Статуту залізниць України нараховано відповідачеві штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважав, що господарським судом першої інстанції оскаржуване рішення прийняте при порушенні норм матеріального та процесуального права.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.04.2008р. (судді Шевкова Т.А., Діброва Г.І., Стойка О.В.) рішення господарського суду Донецької області скасовано частково, в частині стягнення штрафу за невиконання плану перевезень вантажів по залізницям призначення в сумі 436,80грн. нарахованого за обліковою карткою №734 за лютий 2007року. В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 20.02.2008р. у справі № 29/279 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову по справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішення та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що 22.12.2005р. між державним підприємством "Донецька залізниця" та відкритим акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" укладено договір №545 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, за умовами якого позивач зобов'язався приймати до перевезення вантажі відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками вантажовідправника, а також надавати додаткові послуги, які пов'язані з перевезенням вантажу, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався у встановлені строки пред'являти позивачу місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

За планом №724 на лютий 2007року відповідач заявив перевезення 27 850 тон вантажу у 429 вагонах, який до кінця місяця був змінений до 53 055 тон у 816 вагонах. Залізниця узгодила план перевезення №724 з урахуванням його змін до вказаного обсягу. Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь обсяг був розбитий на середньодобові норми перевезення. Заповнення облікової картки №724 та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто подекадно, з урахуванням виконання норм щодобового завантаження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з даних облікової картки №724 не вбачається кількість поданих за місяць під завантаження вагонів, з запланованих 816 вагонів відповідач завантажив 633 вагона, з запланованих до перевезення 53 055т вантажу відповідач завантажив 40 267т, тобто, план перевезень за місяць відповідачем не був виконаний, за місяць недовантажено 183 вагона, 12 788т вантажу.

Позивач за невиконання відповідачем плану перевезень нарахував відповідачу по обліковій картці №724 за лютий 2007 року штраф у сумі 13 453,60грн., у тому числі по залізницям призначення – "по дорогах по станціях переходу" –665,60грн.

Відповідач штраф за невиконання плану перевезень вантажів у сумі 12 788,00грн. визнав в повному обсязі, нарахування штрафу в сумі 665,60грн. визнав безпідставним.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України –договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Крім того, одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків передбачених законом, не допускається згідно із ст.525 Цивільного кодексу України.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються до них.

Статут залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. У даному випадку, міжнародні перевезення вантажу здійснюються відповідно до правил міжнародних договорів, які відповідно ст.9 Конституції України та ст.10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства України.

Одним із таких багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р.

Згідно п.3.1 Правил планування перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів планування даних перевезень здійснюється залізницями відправлення у порядку, викладеному у п.2 цих Правил. Пунктом 2.1 вказаних Правил визначено, що місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно п.1 "Тимчасового Положення про місячне планування та організацію перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів залізничним, морським та річковим транспортом", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року №357, для перевезення експортних вантажів залізничними або залізнично-водними шляхами сполучення вантажовласники не пізніш як за 20 днів до початку планового місяця подають залізницям відправлення розгорнуті заявки на перевезення експортних вантажів, у яких зазначаються вид та кількість вантажу в тоннах і вагонах, прикордонні залізничні станції, морські та річкові порти, через які прямуватимуть ці вантажі, країна призначення та вантажоодержувач (покупець).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевезення експортних вантажів залізничними шляхами сполучення здійснювалось на підставі замовлень відповідача у порядку, встановленому Правилами.

Згідно п.2.2 Правил та додатків 1 і 2, відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів у якому, зокрема, зазначається найменування родів та кількість вагонів, такі ж відомості вказуються і в плані перевезень.

Пунктом 2.6 Правил визначено, що за два дні (не враховуючи дня подання) до початку декади відправник подає начальнику станції декадну заявку (додаток 5) в електронному вигляді з розподілом подачі вагонів на кожний день.

Відтак на підставі договору залізниця має надати замовлену та заплановану кількість вагонів певного роду. При цьому за невиконання умов договору, а саме плану перевезень, передбачена відповідальність.

Згідно пп.4 п.106 Статуту залізниць України за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером). При цьому Статут визначає, що Правила –це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не дають підстав вважати, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вищевказані нормативні акти, які не суперечать цій Угоді. Крім того, згідно ст.3 §1 Угоди кожна сторона учасниця угоди зобов'язана здійснювати перевезення всіх вантажів, крім визначених у ст.4, на умовах цієї Угоди, якщо, зокрема, перевезення передбачене у плані перевезень вантажів залізницею відправлення, якщо діючі на залізниці відправлення внутрішні правила не визначають іншого порядку.

Відповідно до ст.7 §6 Угоди відправник вантажу зобов'язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонні станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на території України.

Стаття 36 Угоди передбачає, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею даної Угоди.

Пункт 6.7 Правил планування перевезення вантажів (із змінами, внесеними Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.09.2005р. №540), який встановлює порядок обліку виконання плану перевезень в обліковій картці, передбачає, що дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон. Недовантаження на залізниці призначення за декаду визначається як сума недовантажень на окремі залізниці за вилученням загального недовантаження за декаду.

Позивачем облікова картка №724 за лютий 2007р. оформлена з дотриманням п.6.7 Правил планування перевезень вантажів.

Оскільки з врахуванням норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, а також тієї обставини, що згідно пп.4 п.106 Статуту залізниць України відповідальність настає за невиконання плану перевезень по залізницях призначення, а згідно п.6.7 Правил він стосується обліку виконання плану перевезення вантажів через залізниці, які передають вантаж за кордон, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме пп.4 п.106 Статуту залізниць України та п.6.7 Правил планування перевезень вантажів, та правомірно задовольнив позовні вимоги державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" штрафу за невиконання плану перевезень по залізницям призначення в сумі 665,60грн., нарахованого за обліковою карткою №724 за період - лютий 2007 року.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що господарський суд дослідивши надані документи дійшов до помилкового висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення нарахованого штрафу у сумі 436,80грн., оскільки відповідно до п.6.1 Правил планування перевезень вантажів облік виконання плану перевезень вантажів здійснюється в обліковій картці за кожним планом.

На підставі цього обліку визначаються розміри матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач за планом №734 на лютий 2007 року заявив перевезення 141 015т вантажу у 2 438 вагонах, який до кінця місяця був змінений до 110 675т у 1 916 вагонах. Залізниця узгодила план перевезення №734 з урахуванням його змін до вказаного обсягу. Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь обсяг був розбитий на середньодобові норми перевезення. Заповнення облікової картки №734 та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто щодекадно, з урахуванням виконання норм щодобового завантаження.

З поданих 1 953 вагонів відповідач завантажив 1 185 вагонів, з запланованих до перевезення 110 675т вантажу відповідач завантажив 69 592т, тобто, план перевезень за місяць відповідачем не був виконаний, за місяць недовантажено 731 вагон, 41 327т вантажу.

Позивач за невиконання відповідачем плану перевезень нарахував відповідачу по обліковій картці №734 за лютий 2007 року штраф у сумі 42699,80грн., у тому числі по залізницям призначення - 1 372,80грн.

Відповідач штраф за невиконання плану перевезень вантажів у сумі 41327,00грн. визнав в повному обсязі, нарахований штраф у сумі 436,80грн. за невиконання плану перевезень по залізницях призначення, зазначений в обліковій картці як "добір по дорогах по станціях переходу", не визнав, посилаючись на те, що в роз.3 п. 1.2 Тарифного керівництва №1 зазначено: відправник сплачує штраф за невиконання плану перевезень лише по українських залізницях призначення.

Відповідно пункту 6.7 Правил планування перевезень вантажів дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10 - 15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що облікова картка №734, яка є документом, на підставі якого нараховуються штраф за невиконання плану перевезень вантажів, не відповідає вимогам п.6.7 Правил планування перевезень вантажів.

Так, в обліковій картці №734 враховано виконання плану перевезень по Литовській, Львівській, Донецькій, Одеській, Приволзькій залізницям, тоді як в позовній заяві не зазначено за невиконання плану перевезень вантажів по якій саме залізниці нарахований штраф, не вбачається це і із даних облікової картки №734 за ІІ декаду.

Окрім того, облікова картка №734 не містить відомостей про внесення змін до планів перевезень по залізницям призначення, на які залізниця погодилась у телеграмі від 12.02.2007р., 13.02.2007р., які містять відомості проте, що раніше були заборонені до перевезення вантажі призначенням Маріуполь-Порт, станція Чоп та інші.

Тому облікова картка №734 не визнана судом апеляційної інстанції належним доказом підтверджуючим факт невиконання плану перевезень вантажів відповідачем у лютому 2007 року і не є підставою для стягнення нарахованого за даною карткою штрафу у сумі 436грн. 80коп.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", оскільки судом апеляційної інстанції повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийняте обґрунтоване та правомірне судове рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.04.2008р. у справі №29/279 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська