донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.10.2008 р.                                                              справа №20/384

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Алєєвої І.В.

суддів:

Величко Н.Л. , М'ясищева А.М.

за участю представників сторін:

від позивача:

Бойко О.М. - за дов. від 29.02.2008р. б/н,

від відповідача:

Трофімова Н.А. - за дов. від 19.02.2008р. б/н,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:

Державного підприємства "Енергоринок" м.Київ

на рішення господарського суду:

Донецької області

від:

22.07.2008 року

по справі:

№20/384 (Донець О.Є.)

за позовом:

Державного підприємства "Енергоринок" м.Київ

до:

Відкритого акціонерного товариства "Підприємство електричних мереж -"Енерговугілля" м.Донецьк

про:

стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж – “Енерговугілля” м.Донецьк 10194158,73 грн., в тому числі: суму основного боргу у розмірі 8584265,90 грн., 3% річних в розмірі 167917,07 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 713387,66 грн., пеню в розмірі 167917,07 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство “Енергоринок” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” м.Донецьк про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” м.Донецьк 10194158,73 грн., в тому числі: суму основного боргу у розмірі 8584265,90 грн., 3% річних в розмірі 167917,07 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 713387,66 грн., пеню в розмірі 167917,07 грн.

Рішенням від 22.07.2008р. у справі №20/384 господарський суд Донецької області (суддя: Донець О.Є.) позовні вимоги задовольнив частково. Провадження у справі щодо стягнення 8265195,64 грн. - основного боргу місцевим господарським судом припинено в зв’язку з затвердженням господарським судом в порядку ст.78 ГПК України укладеної сторонами мирової угоди. Господарським судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” 3% річних в розмірі 167917,07 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 713387,66 грн., пеню в розмірі 167917,07 грн. Провадження по справі в частині стягнення з відповідача 319070,26грн. припинено на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване положеннями ст.4, ст.193, ст.231, ст.232, ст.233 Господарського кодексу України, ст.267, ст.526, ст.527, ст.625 Цивільного кодексу України, ст.1, ст.15, ст.151 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин); рішенням Конституційного Суду України “від 12.02.2002р. №3-рп/2002 у справі №1-7/2002 щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику”; тим, що сторони уклали мирову угоду, оскільки дійшли згоди про врегулювання спору в частині позовних вимог про стягнення основного боргу на суму 8265195,64грн. за електричну енергію; тим, що під час розгляду справи відповідачем частково сплачено суму основного боргу в розмірі 319070,26грн., в зв’язку з чим провадження по справі в частині стягнення з відповідача 319070,26грн. припинено на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Місцевий господарський суд при прийнятті судового рішення виходив з того, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем мають специфічний характер та врегульовані з урахуванням їх правової природи перш за все положеннями Закону України “Про електроенергетику” та Договором між членами Оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996р. з додатками, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04.02.2002р. №117. Виходячи з того, що електроенергія є специфічним товаром, який проводиться і споживається одночасно, господарським судом першої інстанції прийнято до уваги Рішення Конституційного Суду України “від 12.02.2002р. №3-рп/2002 у справі №1-7/2002, за висновками якого електроенергію слід розглядати як сумісну власність всіх учасників енергоринку. При цьому особливістю правовідносин є те, що кошти, які поступають на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, є власністю всіх учасників оптового ринку електричної енергії і розподіляються без участі суб'єкта, який відкрив такий рахунок на підставі алгоритму, затвердженого Національної комісією регулювання електроенергетики України.

Господарський суд дослідив алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, затверджений Постановою Національної комісією регулювання електроенергетики України від 04.02.2002р. №117 та визначився, що з рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника на поточний рахунок ДП “Енергоринок” перераховуються грошові кошти тільки в розмірі, передбаченому кошторисом ДП “Енергоринок”, незалежно від обсягу надходження грошових коштів від енергопостачальників, а грошові кошти, які позивач просить стягнути згідно з позовними вимогами, не є потенційною власністю ДП “Енергоринок”.

За висновком господарського суду першої інстанції ДП "Енергоринок" не довів як той факт, що відповідач користувався грошовими коштами, які належать або призначаються безпосередньо позивачеві, так і те, що саме належні саме позивачу грошові кошти знецінювалися внаслідок інфляційних процесів. Судове рішення також аргументоване тим, що згідно Договору між членами Оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996р. позивач має статус розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії, в обов'язки якого входить забезпечення збору платежів від постачальників електричної енергії відповідно до Інструкції про порядок використання засобів оптового ринку електричної енергії; тим, що Договір між членами Оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996р. як різновид договору про спільну господарську діяльність, не містить право або обов'язок ДП “Енергоринок” притягати до будь-якої фінансової відповідальності члена даного договору за невиконання останнім зобов'язань по оплаті електричної енергії.

Позивач, Державне підприємство “Енергоринок” м.Київ, з прийнятим рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. по справі №20/384 не погодився та подав апеляційну скаргу (в редакції доповнень до апеляційної скарги від 21.08.2008р. та пояснень від 07.10.2008р.), посилаючись в обгрунтування про часткове скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на те, що стаття 15-1 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (зі змінами та доповненнями) встановлює лише порядок руху коштів, сплачених на розподільчі рахунки, режим функціонування та обов’язків учасників оптового ринку електричної енергії щодо зарахування на них коштів; на те, що умовами договору між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996р. та договору купівлі-продажу електричної енергії від 22.04.2002р. №1048/01 врегульовані грошові зобов'язання сторін; на те, що вищезазначеними договорами не передбачено, що оптовий постачальник залежить від стану розрахунків споживачів з енергопостачальниками.

Позивач наполягає в своїх апеляційних вимогах на тому, що згідно договору купівлі-продажу електричної енергії від 22.04.2002р. №1048/01 саме енергопостачальників зобов'язано здійснювати розрахунки за куплену ним електричну енергію в повному обсязі і у визначений строк; посилається на те, що норми ст. 15-1 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (зі змінами та доповненнями) не впливають як на обов’язок енергопостачальника за договором в повному обсязі сплатити за електроенергію у передбачений законом строк, так і не впливають на обсяг відповідальності щодо заборгованості за куплену ним електричну енергію.

Державне підприємство “Енергоринок” зазначає, що захист цивільних прав повинен здійснюватись шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Заявник апеляційної скарги зазначає, що до інших засобів захисту цивільних прав і відносяться передбачені ст.625 Цивільного кодексу України індекс інфляції та 3% річних; що матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електроенергію. Позивач вважає, що в даному випадку слід врахувати те, що відповідачем визнана сума основного боргу, в зв'язку з чим вимога щодо стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є обгрунтованою, незалежно від виду договору і підлягає задоволенню відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, яка передбачає відповідальність за порушення строків виконання грошових зобов'язань.

Відповідач, Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” м.Донецьк, у відзиві на апеляційну скаргу заперечення заявника відхилив з огляду на те, що господарський суд першої інстанції не звільняв відповідача від виконання зобов’язань щодо сплати електричної енергії, у тому числі і на підставі ст.15-1 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (зі змінами та доповненнями), в зв’язку з чим є необгрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом були порушені норми матеріального права. Відповідач зазначає, що порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії встановлено статтею 15-1 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (зі змінами та доповненнями), згідно якої для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання, кошти яких є власністю всіх учасників оптового ринку електричної енергії.

Відповідач наполягає на тому, що місцевий господарський суд вірно врахував, що за положеннями ст.317 ЦК України право власності має три складові: володіння, користування та розпорядження майном, а позивач не наділений правом розпоряджатися грошовими коштами, які надходять на спецрахунки. При цьому відповідач наголошує, що при вирішенні спору місцевий господарський суд обгрунтовано врахував спеціальний статус та обсяг повноважень ДП “Енергоринок”.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ призначено склад судової колегії (головуючий суддя: Акулова Н.В., судді: Колядко Т.М., Запорощенко М.Д.) по розгляду апеляційної скарги Державного підприємства “Енергоринок” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. по справі №20/384.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 15.09.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ внесено зміни до складу судової колегії (головуючий суддя: Стойка О.В., судді: Діброва Г.І., Шевкова Т.А.) по розгляду апеляційної скарги Державного підприємства “Енергоринок” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. по справі №20/384.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 25.09.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ внесено зміни до складу судової колегії (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: Величко Н.Л., М’ясищев А.М.) по розгляду апеляційної скарги Державного підприємства “Енергоринок” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. по справі №20/384.

Судове засідання апеляційної інстанції переносилось в порядку ст.77, ст.99, ст.101 ГПК України.

Судове засідання апеляційної інстанції фіксувалось за допомогою технічних засобів фіксації відповідно до положень ст.4 4, ст.811, ст.99, ст.101 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила:

Позов подано Державним підприємством “Енергоринок”, яке згідно з п.1 Статуту утворено для забезпечення функціонування оптового ринку електричної енергії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2000р. №755.

Предметом діяльності підприємства є у тому числі і купівля електричної енергії у виробників, потужність чи обсяг відпуску яких більші ніж граничні показники, а також у суб’єктів підприємницької діяльності, які є власниками електричної енергії, виробленої з давальницької сировини; оптове постачання електричної енергії; укладання угод про передачу електричної енергії. При цьому згідно з п.п.5 п.7 Статуту Державне підприємство “Енергоринок” виконує функції розпорядника системи розрахунків і коштів Оптового ринку електричної енергії. Згідно з п.13 Статуту підприємства для здійснення розрахунків за придбану або продану електричну енергію ДП “Енергоринок” відкриває розподільчий рахунок, рух коштів на якому здійснюється за спеціальним режимом, що визначається законодавством.

За своєю правовою природою електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно і тому її слід розглядати як спільну власність усіх учасників енергоринку. Кожний з них має право лише на частину прибутку від своєї діяльності з виробництва, розподілу або постачання електроенергії. Тобто акумульовані на розподільчих рахунках кошти не є власністю будь-якого окремого суб’єкта відносин. Правомочність щодо розпорядження певною часткою грошей настає лише після перерахування їх з розподільчого на відповідний поточний рахунок енергогенеруючих компаній та інших об’єктів підприємницької діяльності.

За матеріалами справи, 22.04.2002р. між Державним підприємством “Енергоринок” та Відкритим акціонерним товариством “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” укладено договір №1048/01, згідно якого Державне підприємство “Енергоринок” зобов’язується продавати, а Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” зобов’язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Згідно п.5.1 ст. 5 “Порядок розрахунків” вищезазначеного договору Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію, а також, за ініціативою Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля”, з інших рахунків Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля”, здійснює оплату грошовими коштами за куплену у Державного підприємства “Енергоринок” електроенергію, шляхом їх перерахування на поточні рахунки із спеціальним режимом використання Державного підприємства “Енергоринок”.

Пунктом 5.2 ст.5 “Порядок розрахунків” договору від 22.04.2002р. №1048/01 перерахування коштів Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” за куплену у Державного підприємства “Енергоринок” електроенергію здійснюється кожного банківського місяця і зараховується Сторонами як оплата за електричну енергію, куплену Відкритим акціонерним товариством “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” у Державного підприємства “Енергоринок” у цьому місяці з урахуванням умов п. 5.4. та п. 5.5 цього договору.

В пункті п.5.4. ст.5 “Порядок розрахунків” договору купівлі-продажу зазначено, що остаточний розрахунок за куплену Відкритим акціонерним товариством “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” у Державного підприємства “Енергоринок” електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків Відкритого акціонерного товариства “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля”. У цьому випадку Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” зобов’язано обов’язково вказати призначення платежу.

Згідно п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 “Права, зобов’язання та відповідальність Сторін” договору купівлі-продажу Відкрите акціонерне товариство “Підприємство електричних мереж –“Енерговугілля” зобов’язано купувати у Державного підприємства “Енергоринок” електроенергію відповідно до умов статті 3 цього договору “Умови визначення обсягів купівлі-продажу електроенергії” та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов статті 5 цього договору “Порядок розрахунків”, а також виконувати інші умови цього договору.

Відповідно до п.5 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем.

Таким є Закон України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачання і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до ст. 15 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

Умови та правила роботи системи оптового ринку електричної енергії України, права, обов’язки, відповідальність комплексу підприємств, що здійснюють діяльність на енергоринку, врегульовані Договором між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996р.

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії встановлений ст. 151 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин). Цей порядок передбачає, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електроенергію енергопостачальники, які здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Такі рахунки призначені для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії. Зокрема, перерахування коштів енергогенеруючим компаніям та іншим суб’єктам підприємницької діяльності, які проводять продаж електричної енергії на оптовому ринку, здійснюється уповноваженим банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії відповідно до алгоритму (порядку розподілу коштів), встановленого Національною комісією регулювання електроенергетики України. На оптового постачальника електричної енергії покладено обов’язок забезпечити інформування учасників оптового ринку електричної енергії про стан проведення розрахунків.

Відповідно до абз.23 ст.1 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Згідно з абз.24 ст.1 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. №575/97-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Встановлений Національною комісією регулювання електроенергетики України алгоритм застосовується до всіх поточних рахунків із спеціальним режимом використання, в тому числі і до відповідних рахунків ДП “Енергоринок”. Порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії ДП "Енергоринок" є не договірною умовою, а законодавчим приписом.

ДП "Енергоринок" є розпорядником коштів оптового ринку електричної енергії, порядок проведення ним розрахунків за закуплену та продану електроенергію визначається алгоритмом, затвердженим Національною комісією регулювання електроенергетики України. ДП "Енергоринок" є відповідальною особою у межах покладених на нього повноважень, у тому числі щодо забезпечення оплати закупленої електричної енергії, оскільки невідплатність поставленої на оптовий ринок електроенергії не передбачено нормами права та порушує законодавчі положення про власність. ДП "Енергоринок" є відповідальним щодо дотримання покупцями електроенергії з оптового ринку зобов’язань з її оплати. Виходячи з покладених на нього повноважень, ДП "Енергоринок" є відповідальним за затвердження Національною комісією регулювання електроенергетики України алгоритму розподілу коштів з точки зору забезпечення оплатності поставленої на оптовий ринок електроенергії та рівності усіх учасників оптового ринку.

Відповідно до п. 6.8 Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України (додаток № 4 до Договору між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 р.), у разі виявлення коштів понад очікувану вартість електричної енергії, придбаної в розрахунковому періоді, від оптового постачальника сума таких надходжень зараховується виробником відповідно, як оплата з погашення боргів за придбану електричну енергію з найбільшим терміном їх виникнення. ДП “Енергоринок” не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму і лише алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, яка є власністю не ДП “Енергоринок”, а енергогенеруючої компанії.

Вищенаведене свідчить, що позивач по справі - ДП “Енергоринок” є спеціальним суб’єктом з особливим, цільовим статусом, оскільки не є власником коштів, які надходять на розподільчий рахунок.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення сум трьох відсотків річних та інфляції, апеляційна інстанція виходить з наступного.

Стаття 1 Господарського кодексу України містить загальне правило, згідно до якого приводом для звернення за судовим захистом є порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів особи, яка звернулась за таким захистом. Між тим, стягнення на користь позивача трьох відсотків річних та інфляції об'єктивно не може призвести до відновлення його прав або захисту законного інтересу, оскільки вказані кошти не є його власністю.

За змістом частини 2 статті 216 Господарського кодексу України, метою застосування господарських санкцій, в тому числі і тих, про які йдеться у позові, є захист прав і законних інтересів учасників господарських відносин. Приводів для застосування таких санкцій позивач не мав, оскільки його прав відповідач не порушував.

Три відсотки річних, згідно до частини 4 статті 232 Господарського кодексу України є різновидом штрафних санкцій, які застосовуються за порушення господарських зобов'язань. В силу приписів частини 3 цієї ж статті вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити тільки учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією. Між тим, як вже зазначалось, відповідач не порушував прав і інтересів позивача. Договір між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1999 р. не наділяє ДП «Енергоринок»правом застосування господарських санкцій до члена оптового ринку за невчасну оплату електричної енергії. Не передбачено цього і Законом України «Про електроенергетику». Тому, позов в частині вимог про стягнення трьох відсотків річних заявлений з порушенням встановленого законом порядку застосування штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, апеляційна інстанція дійшла до висновку про відсутність у позивача матеріально-правових підстав для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляції.

Доводи апеляційної скарги стосовно невірного застосування місцевим господарським судом положень ст.625 Цивільного кодексу України та щодо звільнення судом відповідача від відповідальності є помилковими, оскільки підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення сум 3% річних та інфляції є саме особливий статус позивача, який не є власником коштів, оскільки розподільчий рахунок позивача призначений виключно для акумулювання коштів, отриманих за електроенергію та подальшого їх розподілу між учасниками оптового ринку, а ДП “Енергоринок” не вправі на власний розсуд розпоряджатися цими коштами.

Крім того, господарський суд першої інстанції не робив будь-яких висновків щодо звільнення боржника від відповідальності в зв’язку з неможливістю виконання ним грошового зобов’язання. Навпаки, місцевим господарським судом надана повна правова оцінка обгрунтованості подання позову щодо стягнення сум індексу інфляції та 3% річних саме ДП “Енергоринок”, який має певний визначений Законом України “Про електроенергетику” та Договором між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996р., обсяг повноважень в спірних правовідносинах.

При затвердженні мирової угоди по справі місцевим господарським судом вірно застосовані положення ст.78 ГПК України.

Місцевим господарським судом в повному обсязі з’ясовані фактичні обставини щодо спірних правовідносин.

З огляду на вищезазначене вимоги апеляційної скарги Державного підприємства “Енергоринок” м.Київ не підлягають задоволенню, оскільки рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. у справі №20/384 відповідає фактичним обставинам, нормам матеріального та процесуального права і з заявлених підстав не підлягає скасуванню.

Результати апеляційного провадження у справі №20/384 оголошені в судовому засіданні.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.50-51, ст.811, ст.91, ст.92, ст.93, ст.99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Енергоринок” м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. у справі №20/384 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. у справі №20/384 –залишити без зміни.

Постанова складена та підписана в повному обсязі 13.10.2008р.

Головуючий:          І.В. Алєєва

Судді:          Н.Л. Величко

А.М. М'ясищев