ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 40/133

18.09.08

Представники:

Від позивача: Журавель Л.В. за дов. № 3007/08-2 від 30.07.2008,

Від відповідача: не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромстал Україна»(далі Позивач) з позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна компанія» (ділі Відповідач) заборгованості за Договором купівлі-продажу № 0908/07 від 09.08.2007 з урахуванням пені, штрафу, трьох відсотків річних, індексу інфляції та курсової різниці у сумі 36 347,40 грн.

Ухвалою суду від 23.07.2008 року порушено провадження у справі № 40/133, розгляд справи призначений на 12.08.2008.

У судове засідання, призначене на 12.08.2008 року, з’явився представник Позивача вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 23.07.2008 виконав частково.

Відповідач у судове засідання не з’явився вимоги ухвали суду не виконав про причини неявки суд не повідомлений. Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового рекомендованого відправлення.

Ухвалами суду в порядку ст. 77 ГПК розгляд справи відкладався на 02.09.2008 та 16.09.2008.

16.09.2008 року Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просить суд стягнути на його користь заборгованість, яка виникла на момент розгляду спору, у сумі 39 746,62, що складається з суми основного боргу –28 415,44 грн., пені –2 873,12 грн., штрафу –2 841,54 грн. трьох відсотків річних - 700,65 грн. та індексу інфляції 4 915,87 грн.

Відповідач в черговий раз не з’явився у судове засідання, причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення слухання справи від Відповідача не надходило.

В судовому засіданні оголошено перерву для винесення рішення до 18.09.2008.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача оцінивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог Позивач стверджує, що 09.09.2007 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу з відстроченням платежу № 0908/07, на підставі якого Позивач як Постачальник зобов’язувався поставити та передати у власність Відповідачу як Покупцю товари, а останній зобов’язувався прийняти та оплатити ці товари.

Згідно п. 3.3. Договору сторони домовилися, що поставка товару здійснюється на підставі видаткових накладних.

Строк відстрочення платежу з оплати товару складає 14 днів з дати відвантаження товару (п. 6.1 Договору).

Позивач стверджує, що за видатковою накладною № РУ 0008220 від 06.11.2007 (наявна в матеріалах справи) Відповідач отримав від Позивача товар на суму 28 539,62 грн. Отримання Відповідачем товару підтверджується, зокрема, Довіреністю № 254778 ЯОИ від 05.11.1007.

Однак, в порушення вимог п. п. 2.1. та 6.1. Договору Відповідач не оплатив отриманий товар.

За невиконання взятих на себе зобов’язань за Договором, з посиланням на п. 9.1. Договору Позивач вважає, що Відповідач зобов’язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (3 883,44 грн.) а також єдиноразовий штраф у розмірі 10% від неоплаченої суми (2 841,54 грн.).

Крім цього, Позивач вважає, що протягом часу який минув з моменту виникнення заборгованості за поставлений товар до моменту пред’явлення претензії, офіційний курс валюти –євро, за яку ввозиться товар, встановлений Національним Банком України, зріс у порівнянні з курсом, встановленим на день подачі позову, а тому, на думку Позивача, вартість товару збільшилася. У зв’язку з чим, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь курсову різницю, що становить за його розрахунками 497,14 грн.

Також Позивач, з посиланням на ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з Відповідача три відсотки річних від простроченої суми заборгованості (485,43 грн.) та індекс інфляції ( 224,41 грн.).

З метою врегулювання спору в досудовому порядку Позивачем направлялася на адресу Відповідача претензія за № 0304/08 від 03.04.2008 про погашення заборгованості, на яку, за доказами Позивача, відповідь не отримано.

Позивач 16.09.2008 подав уточнення позовних вимог, де просить стягнути з Відповідача заборгованість, яка виникла станом на момент розгляду спору, у сумі 39 746,62, що складається з суми основного боргу –28 415,44 грн., пені –2 873,12 грн., штрафу –2 841,54 грн. трьох відсотків річних - 700,65 грн. та індексу інфляції 4 915,87 грн.

Зазначені дії Відповідача розцінює Позивач як порушення умов Договору № 0908/07 від 09.08.2007, вимоги положень ст.ст. 509, 526, 530, 610, 624, 625 ЦК України та ст.ст. 173, 193, 216-220 ГК України.

З огляду на порушення Відповідачем зазначених норм законодавства та умов договору Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість з урахуванням, пені, три відсотка річних, єдино разового штрафу та індексу інфляції у сумі 39 746,62 грн.

Відповідачем вимоги ухвал суду не виконано, причин неявки повноважних представників суд не повідомлений.

Керуючись статтею 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення надані сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В порядку передбаченому ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі-продажу з відстроченням платежу № 0908/07 від 09.08.2007.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник (Позивач) зобов’язується поставляти Покупцеві (Відповідачу) товари, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити Товари у відповідності до положень цього Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору Постачальник здійснює поставку Товару Покупцеві на підставі рахунку-фактури, яка є разом з цим Договором єдиною підставою для здійснення Постачальником замовлення та поставки Товару.

Сторони домовилися, що поставка товару здійснюється на підставі видаткових накладних (п. 3.1.1. Договору).

Позивачем на виконання умов договору, було поставлено Позивачу товар, що підтверджується видатковою накладною № РУ 0008220 від 06.11.2007, виданою на підставі рахунку фактури № РУ-0036014 від 05.11.2007, та Довіреністю № 254778 ЯОИ від 05.11.1007.

Тобто, Відповідач, отримавши товар за договором зобов’язаний був оплатити його у відповідності до умов п. 6.1. Договору.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені у розмірі 2 873,12 грн., в порядку ст. ст. 549, 551 ЦК України та п. 9.1. Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 9.1. Договору Покупець у разі порушення строків платежу, визначених цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім пені, Покупець сплачує Постачальнику єдиноразовий штраф за порушення порядку оплати, визначеного у даному договорі, у розмірі 10% від неоплаченої суми. Отже, виходячи з умов Договору, Позивачем правомірно заявлені позовні вимоги і щодо стягнення з Відповідача на його користь штрафу у розмірі 2 841,54 грн.

Крім того, Позивачем в порядку ст. 625 ЦК України заявлені вимоги стосовно стягнення з Відповідача збитків, що складаються з 3% річний у сумі 700,65 грн. та індексу інфляції у сумі 4 915,87 грн.

Так, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на день розгляду справи, відповідно до наданого Позивачем розрахунку сума заборгованості Відповідача перед Позивачем з урахуванням пені, штрафу, трьох відсотків річних та індексу інфляції, що становить 39 746,62 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені вище факти, та наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи відсутність пояснень чи заперечень Відповідача стосовно заявлених вимог, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги за розрахунком Позивача.

Згідно ст. 44 ГПК України Позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, відшкодовуються за рахунок Відповідача (ст. 49 ГПК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 32, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, ст.ст. 525-526, 530, 549, 541, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична будівельна компанія» (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 15, кв. 56, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромстал Україна»(04655, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А, р/р 5900 в АБ «ІНГ Банк Україна»м. Києва, МФО 300539, ) 39 746,62 грн. (тридцять дев’ять тисяч сімсот сорок шість гривень шістдесят дві копыйки), державного мита у сумі 397,47 грн. (триста дев’яносто сім гривень сорок сім копійок) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень нуль копійок).

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Пукшин Л.Г.