ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.05.08

Справа № 17/187-08.

За позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве» в особі ліквідатора Воловика Сергія Володимировича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»

про розірвання договору купівлі-продажу.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: не з‘явився.

від відповідача: не з‘явився

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 31.10.2006 р. та додаткову угоду від 07.03.2007 р., укладені між сторонами, а також визнати за ним право власності на частку (пайовий внесок) в Статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі».

Відповідач в судове засідання не з‘явився, письмового відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази по справі, суд встановив:

Постановою господарського суду Сумської області від 06.12.2007 р. по справі №8/106-07 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Гринцеве» визнано банкрутом і ліквідатором призначено арбітражного керуючого Воловика Сергія Володимировича.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов укладених між сторонами договору купівлі-продажу від 31.10.2006 р. та додаткової угоди від 07.03.2007 р. не перерахував йому грошові кошти в сумі 408 313 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2006 р. між СТОВ «Гринцеве» і ТОВ «ЮВС» був укладений договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді, відповідно до умов якого Продавець (позивач) зобов’язувався передати Покупцеві (відповідачу) свою частку у статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі», а Покупець взяв на себе зобов’язання прийняти та оплатити названу частку.

Пунктом 3.1. договору від 31.10.2006р. передбачено, що за відступлення частки відповідач зобов’язується сплатити позивачу 8 313 грн. 00 коп.

Зі змісту п. 4.1. Договору строк оплати складає тридцять діб з моменту підписання договору.

07.03.2007р. між цими ж сторонами була укладена додаткова угода №1/3 до договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді від 31.10.2006 р., якою сторони визначили ціну договору у розмірі 408 813 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які за законодавством мають підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування..

Відповідно до п. 7. 4. договору від 31.10.2006р. зміни у договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено в додатковій угоді, цьому договорі або чинному в Україні законодавстві.

Пунктом 7.6. договору від 31.10.2006р. передбачено, що договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено в додатковій угоді, цьому договорі або чинному в Україні законодавстві.

Таким чином, судом встановлено, що договором від 31.10.2006р. передбачено можливість його зміни або розірвання за згодою сторін шляхом укладення відповідної додаткової угоди, проте позивач не надав суду доказів направлення на адресу відповідача пропозицій щодо розірвання спірного договору, відмови відповідача від розірвання договору від 31.10.2006р. або надання його згоди шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Крім того, позивачем не надано доказів наявності істотного порушення з боку відповідача умов договору від 31.10.2006р. та завдання цим порушенням шкоди, внаслідок чого його значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, а отже позивач мав право звернутися до відповідача з вимогою оплати проданої частки у статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі» або звернутися із відповідним позовом до суду. Доказів про звернення до відповідача з вимогою про оплату частки або звернення до суду позивач не надав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів порушення або невизнання його права з боку відповідача, тому вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на частку (пайовий внесок) в Статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по державному миту та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя                                                                       О.В. КОВАЛЕНКО