ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

В.
Овечкін  -головуючого,

Є.
Чернов В. Цвігун

за
участю представника

ОСОБА_1

ОСОБА_2.
-(дор.ВКК № 034883 від 13.06.2008)

ДП"Центральний
ринок                 м.
Дніпродзержинська"

Старченко
Т.В. -(дор. № 246 від 14.09.2007)

розглянув
касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
рішення

господарського
суду Дніпропетровської області від 17.08.2007 року

у
справі

№
12/230-07 господарського суду Дніпропетровської області

за
позовом

Дочірнього
підприємства "Центральний ринок м. Дніпродзержинська"
Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств

до

приватного
підприємства "Світлана-2000"

третя
особа

Дніпродзержинська
міська рада

про

витребування
із неправомірного володіння та користування земельної ділянки, визнання
недійсними змін до державного акту, зобов'язання вичинити дії

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2007 (суддя: Л.Жукова)
заява позивача про забезпечення позову задоволена частково. Накладено арешт на
майно торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: 51931,                                             м.
Дніпродзержинськ, пров. Кирпичний, 69-40. В іншій частині відмовлено.

Ухвала
господарського суду мотивована тими обставинами, що відповідачем вчиняються
заходи щодо продажу належного йому на праві власності торговельного комплексу,
тому не вжиття заходів забезпечення може утруднити виконання в подальшому
рішення господарського суду, оскільки відповідач не матиме відношення до
об'єктів, а тому неможливо буде вимагати від нього їх усунення із спірної
земельної ділянки. Зміна власника об'єкту викличе необхідність звернення до
нових власників з додатковими позовами.

Щодо
заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо майна торговельного комплексу,
то підстави для такої заборони відсутні, оскільки накладення арешту на спірне
майно фактично свідчить про заборону вчиняти щодо цього майна будь-які дії.

ОСОБА_1
в касаційній скарзі просить ухвалу господарського суду скасувати, оскільки
скаржник на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2004 набув право
власності на майно склад площею 8.5 кв.м., що знаходиться на спірній земельній
ділянці по АДРЕСА_1, на яке накладено арешт. Таким чином арешт накладено на
майно скаржника, якого не було залучено до участі у справі.

Вищий
господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали
справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.

Статтею
66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора
чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити
заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій
стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно
зі статтею 67 цього Кодексу такими заходами є:

накладання
арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

заборона
відповідачеві вчиняти певні дії;

заборона
іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупинення
стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Право
вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору,
конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною
умовою вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення,
що не вжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання
судового рішення. При цьому вжиття таких заходів є правом суду.

В
оскаржуваній ухвалі зазначені підстави та мотиви, якими керувався суд при
обрані засобу забезпечення позову та необхідності його застосування з
посиланням на норми законодавства, які регламентують порядок застосування таких
заходів.

Так,
господарським судом наведено обставини, що відповідачем вживаються заходи щодо
відчуження нерухомого майна, які дозволяють суду дійти достатньо обґрунтованого
припущення, що невжиття судом заходів до забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом
з тим, місцевий господарський суд не звернув увагу, що накладення арешту
можливе лише щодо майна, яке належить відповідачу.

Власником
складу, який розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 8,5 кв.м., щодо якого
судом вжито заходи забезпечення у вигляді арешту є ОСОБА_1, а не відповідач,
про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14620219 від
21.05.2007.

За
таких обставин у місцевого господарського суду не було правових підстав
застосовувати арешт щодо майна скаржника, тому в цій частині оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню, як така, що не відповідає приписам ст. 67 ГПК України.

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1118,
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П
О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Ухвалу
господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2007 у справі                № 12/230-07 господарського суду
Дніпропетровської області в частині накладення арешту на майно торговельного
комплексу, що становить склад, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

В
решті ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2007
залишити в силі.

Головуючий
В. Овечкін

судді
Є.
Чернов

В. Цвігун