ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2008 р.
Справа № 06-5-45/384-27/115-08

вх.
№ 4081/1-27

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1. - представник (за дорученнням)

відповідача
- не з"явився

розглянувши
справу за позовом СПДФО ОСОБА_2., м. Харків

до  ТОВ "ВАСТ-ТРАНС", с. Петрушки

про визнання
недійсними пунктів договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СПДФО
ОСОБА_2., м. Харків звернувся до господарського суду з позовною заявою до ТОВ
"Васт-Транс", згідно якої просить суд визнати недійсними пункти
5.1.1., 5.1.2., 5.2.4. договору фрахтування № 8767 від 19.07.2007 р.

Відповідач в
судове засідання не з"явився, відзив на позовну заяву не надав. Керуючись
положеннями ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим вирішити спір за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що
19.07.2007 р. між ТОВ "Васт-Транс" та ФОП ОСОБА_2. було укладено
договір фрахтування № 8767, згідно п. 1.1. якого перевізник доручає, а замовник
бере на себе зобов"язання по підшуканню клієнтів на здійснення вантажного
автомобільного перевезення та забезпеченню завантаження автомобілів перевізника.

Відповідно до
п. 5.1.1. договору фрахтування № 8767 від 19.07.2007 р., у випадку відмови від
завантаження менш ніж за добу до вказаного в заявці-замовленні строку
завантаження, замовник оплачує перевізнику порожній пробіг від місця дислокації
автомобіля до місця завантаження та назад з розрахунку 1,5Є за 1 км., а також
простій автомобіля за одну добу.

П. 5.1.2.
договору передбачає, що за кожну добу простою транспортного засобу при
завантаженні, митному оформленні, розвантаженні, проходженні прикордонних
переходів і т.д. внаслідок невірного оформлення товаротранспортних та інших
супровідних документів, залежно від виду вантажу та його спеціфічних
особливостей внаслідок порушення Замовником митного, податкового законодавства
країни завантаження, країн транзиту чи країни розвантаження вантажу, а також
інших причин, не пов"язаних з виною перевізника, замовник оплачує
перевізнику штраф в розмірі 100 USD на території України та 100 USD на
інотериторії. У випадку неподання або запізнення транспорту під завантаження
перевізник несе відповідальність в розмірі, ідентичному відповідальності
замовника згідно п. 5.2.1. даного договору - 100 USD на території України та
100 USD на інотериторії.

Пункт 5.2.4.
договору передбачає, що перевізник несе відповідальність за прострочення в
доставці вантажу. У випадку  неподання
або запізнення транспорта під завантаженням перевізник несе відповідальність в
розмірі, ідентичному відповідальності замовника, згідно п.5.1.2. договору - 100
USD на території України і 100 USD
на  інотериторії.

Позивач
стверджує, що положення п. 5.1.1., 5.1.2. та 5.2.4. договору фрахтування № 8767
від 19.07.2007 р. внаслідок невідповідності ч. 4 ст. 179, абз. 1 ч. 2 ст. 198,
ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України повинні бути визнані недійсними.

Суд зазначає,
що  в пункті 4.1. договору фрахтування №
8767 від 19.07.2007 р., зазначено, що платежі (витрати перевізника по виконанню
доручення замовника: транспортні послуги перевізника, оплата
вантажно-розвантажувальних робіт, митного оформлення, простою, порожнього
пробігу, штрафів, зборів, оплати за конвоюваня, оплата за паромну преправу)
здійснюється в національній валюті України шляхом банківського переведення на
рахунок перевізника, якщо інше не обумовлено в заявці-замовленні.

Таким чином,
договором прямо передбачено, що платежі за ним здійснюються саме в національній
валюті України. Отже, посилання в п.п. 5.1.1., 5.1.2. та 5.2.4. договору на
іноземну валюту зроблене лише для зручності обчислення сум платежів, які повинні
здійснюватися в гривні. Це не суперечить вимогам чинного законодавства, в тому
числі і положенням ч. 4 ст. 179, абз. 1 ч. 2 ст. 198, ч. 2 ст. 189
Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.

За таких  обставин позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 8
Конституції України, ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог - відмовити.

Рішення
підписано _____________________________

Суддя