ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 р.

№ 7/250

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Л.І. Рогач –головуючого,

Т.Ф. Костенко,

Г.М. Мачульського

за участю представників:

позивача

Вдовенко М.В., дов. від 20.06.2007р.

відповідача

не з’явились (про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-вугілля України"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 06.05.2008 року

у справі

№ 7/250 господарського суду Донецької області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-вугілля України"

про

стягнення 2295,70грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-вугілля України" про стягнення з нього 2295,70грн. збитків, що становлять вартість вагової нестачі продукції, на підставі статті 526 та 623 Цивільного кодексу України, оскільки вага фактично поставленої позивачу продукції не відповідає вазі, вказаній в платіжних накладних.

Відповідач позов заперечив, однак письмовий відзив суду ним не надавався.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.02.2008р. (суддя Малашкевич С.А.) позов задоволено; з відповідача на користь позивача стягнуто вартість вагової нестачі продукції в сумі 2295,70грн. а також 220грн. судових витрат.

Судове рішення вмотивовано доведеністю нестачі вугілля належними та допустимими доказами, що є підставою для відповідальності відповідача за приписами статей 525, 526, 530, 262, 264 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.05.2008р. (судді: Шевкова Т.А. –головуючий, Діброва Г.І., Стойка О.В) рішення місцевого господарського суду було залишено без змін з мотивів його відповідності фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення у даній справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального права. Скаржник вважає, що він належним чином виконав свої зобов'язання з поставки товару, а ризик усіх втрат, пов'язаних з товаром, з моменту його передачі перевізнику, несе покупець (позивач); не будучи вантажовідправником, відповідач не є особою, відповідальною за нестачу вантажу. Також касаційна скарга містить посилання на невідповідність складеного позивачем акту приймання продукції по кількості Інструкції П-6, відсутність у акті відомостей, що мають істотне значення для вирішення спору, невідповідність одиниці виміру при прийомці вантажу одиницям виміру у провізних документах.

Позивач письмового відзиву на касаційну скаргу не надав, усно в засіданні відхилив її доводи повністю; відповідач не скористався правом на участь представника у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За статтею 22 Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням загальних зборів акціонерів від 14.06.07р. назва ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" змінена на ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", яке є правонаступником майнових прав та обов'язків ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг"

Також судами встановлено, що сторонами був укладений договір від 24.02.2006р. № 723 на постачання вугільної продукції, відповідно до умов якого продавець (відповідач) зобов'язався передати у власність покупця (позивача) вугілля АШзб(0-6) (надалі товар) в обсязі та за цінами, зазначеними у договорі та додатках до нього, а позивач –прийняти товар і здійснити оплату відповідачу в порядку, передбаченому даним договором.

Умовами договору передбачено, що товар, який поставляється буде підлягати вхідному контролю з боку покупця; сторони дають згоду на здійснення приймання по якості та кількості відповідно до Інструкцій П-6, П-7; виклик представника продавця обов'язковий в разі поставки неякісного товару. Приймання товару по кількості здійснюється в покупця шляхом зважування під час руху на автоматичних електронно-тензометричних 200-тонних вагах "Trapper"; вага нетто визначається шляхом відрахування з ваги брутто ваги тари вагона, вказаної за трафаретом. Відповідальна недостача товару визначається з урахуванням норми недостачі в розмірі 1% та норми надлишків 0,2% від ваги нетто у вагоні. Взаємини по недостачі товару регулюються сторонами без участі вантажовідправника.

Відповідно до умов вказаного договору 08.06.06р. на адресу позивача за залізничними накладними №№ 48219075, 48219072, 48219073, 48219074 у вагонах №№ 63387443, 65059560, 65232712, 60908563, 60134533, 66940008, 67678383, 65729881, 66605114, 68560283 надійшло вугілля-антрацит.

Видача вантажу здійснювалася залізницею без перевірки ваги за статтею 52 Статуту залізниць України, оскільки вагони прибули у справному стані, без ознак розкрадання; при прийманні товару комісією позивача була виявлена вагова нестача у кількості 18,12тн, про що складено акт про приймання продукції за кількістю № 213 від 08.06.06. За висновком комісії недостача виникла внаслідок недовантаження вугілля постачальником у залізничні вагони у місці навантаження; у залізничних накладних відсутня відмітка про визначення вантажу за участю залізниці.

Виявлена нестача з урахуванням визначених договором норм становила 11,32тн вартістю 2295,70грн.

Судами встановлено, що виставлений відповідачем до оплати рахунок № 22 від 05.06.06р. позивач сплатив повністю згідно платіжного доручення від 06.07.06р.

Претензію позивача від 25.10.2006р. про відшкодування вартості нестачі відповідач відхилив листом від 23.11.2006р.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем порушено встановлені договором зобов'язання, що полягають виконанню відповідно до умов договору та приписів чинного законодавства, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі вартості нестачі.

Відхиляючи усні заперечення відповідача, місцевий господарський суд вказав, що позивачем додержано вимог Інструкції П-6 про приймання продукції за кількістю, акт № 213 від 08.06.06р. містить усі відомості, необхідні для відповідальності відповідача; відсутність у акті відомостей про стан маркування не спростовує виявленої нестачі.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд відхилив доводи апеляційної скарги, виходячи з їх невідповідності встановленим місцевим господарським судом дійсним обставинам справи, умовам договору, а також за відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення договірних зобов'язань.

Таким чином, суди з’ясували наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, на яку покликався позивач у позові: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника, відповідно до встановлених обставин справи.

Доводи касаційної скарги щодо моменту переходу ризику втрат до позивача не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, що ґрунтуються на наявності у позивача порушеного права у договірних правовідносинах; натомість особою, яка перебуває з позивачем у договірних правовідносинах та є відповідальною за допущене порушення шляхом відшкодування заподіяних збитків згідно встановлених судами обставин справи є саме відповідач.

Інші доводи касаційної скарги про недоліки акту приймання продукції за кількістю стосуються оцінки його, як доказу, що підтверджує правомірність позовних вимог, що виходить за межі перегляду справи судом касаційної інстанції. Також судова колегія зазначає, що відповідні доводи заявлялись в апеляційній скарзі та були вмотивовано відхилені апеляційним судом.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно та об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізували зобов’язальні правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та з урахуванням статті 33 Господарського процесуального кодексу України дійшли законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду позову та апеляційної скарги.

Як наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають вимогам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника стосовно оцінки обставин справи судом не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження заявника про порушення господарськими судами норм матеріального права при прийнятті оскаржених судових актів не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-вугілля України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.05.2008р. у справі № 7/250 господарського суду Донецької області та рішення господарського суду Донецької області від 28.02.2008р. залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: Т. Костенко

Г. Мачульський