ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ 2-6/930-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим, м. Бахчисарай

на рішення

та постанову

господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2008 року

Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 липня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 2-6/930-2008

Автономної Республіки Крим

за позовом

державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим, м. Бахчисарай

до

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство)

сільськогосподарське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога"

про

стягнення 180 370, 15 грн.

за участю представників:

не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Автономної Республіки Крим знаходиться справа про банкрутство сільськогосподарського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога»(далі - СП ТОВ «Перемога»), порушена за заявою приватного підприємства «ВАК».

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 липня 2004 року боржник визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура на дванадцять місяців.

У січні 2008 року державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим (далі - ДПІ) в інтересах держави звернулася до суду з позовом до акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) (далі - банк), третя особа СП ТОВ «Перемога», про стягнення з банку на користь СП ТОВ «Перемога»безпідставно отриманих 180 370, 15 грн.

Позов ДПІ обґрунтовувала доводами про те, що з листа банку їй стало відомо про погашення ліквідатором Красовим О.І., всупереч приписам ч. 2 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі - Закон), вимог банку в розмірі 180 370, 15 грн., віднесених до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, тоді, коли не були задоволені вимоги кредиторів попередніх черг, зокрема ДПІ, вимоги якої складають 230 101, 97 грн., в тому числі 192 107, 50 грн. віднесених до першої черги, а 37 994, 47 грн. - до шостої черги задоволення вимог кредиторів.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2008 року (суддя Шкуро В.М.) у задоволені позову ДПІ відмовлено. Свої висновки суд мотивував тим, що право вимагати повернення майна, в тому числі грошових коштів, належить особі, за рахунок якої безпідставно набуте майно. ДПІ не є такою особою, оскільки банк отримав задоволення своїх вимог не за її рахунок. Позов ДПІ подано на захист інтересів господарюючого суб’єкта - СП ТОВ «Перемога»(третьої особи у справі), з вимогою про стягнення коштів з позивача на рахунок третьої особи.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ДПІ звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняття нове про задоволення позову.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 липня 2008 року (судді: Гоголь Ю.М. - головуючий, Борисова Ю.В., Волков К.В.) апеляційну скаргу ДПІ залишено без задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2008 року у справі № 2-6/930-2008 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції, ДПІ подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу з вимогами скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2008 року і постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 липня 2008 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому скаржник посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, ч. 2 ст. 31 Закону.

За розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

При розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 3 лютого 2003 року у справі про банкрутство СП ТОВ «Перемога»було затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, включені у реєстр, склали 189 743,29 грн. і віднесені до четвертої черги задоволення вимог.

На засіданні комітету кредиторів СП ТОВ «Перемога»2 липня 2004 року було розглянуто питання щодо наявності договорів застави, якими забезпечено вимоги банку і прийнято рішення про внесення змін до реєстру вимог кредиторів станом на 1 липня 2004 року та про направлення коштів від реалізації заставного майна на задоволення вимог кредиторів першої черги, зокрема - банку.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22 липня 2004 року боржника визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що в період з липня 2004 року по січень 2006 року, відповідно до чотирьох платіжних доручень, вимоги кредитора - банку задоволено у сумі 180 370, 15 грн.

Відмовляючи ДПІ в задоволені позову про стягнення з банку на користь СП ТОВ «Перемога»180 370, 15 грн. суд першої інстанції послався на те, що закон не наділяє органи державної податкової інспекції правом на звернення до суду із позовами про захист прав та інтересів третіх осіб.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України.

При цьому, позивачами (відповідно до ст. 21 ГПК України) є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив правові підстави спірних правовідносинах і послався на приписи ст. 1212 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому місцевий господарський суд обгрунтовано послався на те, що ДПІ не мала права вимоги безпідставно отриманих банком грошових коштів, до того ж, на користь третьої особи. Право вимагати повернення грошових коштів, належить особі, за рахунок якої вони безпідставно набуті. ДПІ такою особою не є, повноважень на пред’явлення позову на користь господарюючого суб’єкта нею не доведено. Право ДПІ, як кредитора, на задоволення вимог за рахунок коштів боржника відповідно до встановленої черговості, не свідчить про наявність підстав для звернення з позовом про стягнення сум, що були предметом передачі між суб’єктами господарських відносин.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа у справі - СП ТОВ «Перемога»проти вимог не заперечує, проте самостійних вимог до банку не заявляє.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції апеляційний господарський суд відмітив, що ДПІ не є потерпілою особою, у розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки банк отримав задоволення своїх вимог не за її рахунок і позов ДПІ подала на захист інтересів господарюючого суб’єкта з вимогою про перерахування коштів стягнутих з банку на рахунок СП ТОВ «Перемога».

В обґрунтування касаційної скарги ДПІ зазначає, що не має права вимоги про стягнення коштів на свою користь, оскільки безпідставно отримані банком кошти фактично не були її власністю, але відповідач отримав їх в порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленого ч. 2 ст. 31 Закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ДПІ. Касаційна скарга висновків судів попередніх судових інстанцій не спростовує і посилань на обставини, які б свідчили про незаконність оскаржуваних судових рішень, не містить.

Згідно з ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з дотримання норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 липня 2008 року та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 квітня 2008 року у справі № 2-6/930-2008 залишити без змін.

Головуючий І. Панова

Судді                                                                        А. Заріцька

Л. Продаєвич