ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.08 р.                     Справа № 44/205

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Тікич” (представник Сагірова Г.Г., довіреність від 12.11.08 року), до акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в особі Калінінської філії акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в місті Донецьку (представник Самойленко Т.В., довіреність від 21.01.08 року), про:

1.розірвання договору банківського рахунку № 1991 від 01.03.08 року, укладеного між клієнтом товариством з обмеженою відповідальністю „Тікич” та акціонерним комерційним банком „Національний кредит”;

2.зобов’язання акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в особі Калінінської філії акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в місті Донецьку повернути грошові кошти з банківського рахунку № 1991 в сумі 177’871,67 грн. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок № 6201 в ЗАТ „Альфа-Банк” міста Києва МФО 300346, –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Тікич” (далі – Компанія) звернулося до суду з позовом до акціонерного комерційного банку „Національний кредит” (далі – Банк) в особі Калінінської філії акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в місті Донецьку (далі – Філія) про розірвання договору банківського рахунку № 1991 від 01.03.08 року, укладеного між сторонами (далі – Договір), а також про зобов’язання Банку повернути залишок грошових коштів з банківського рахунку № 1991 в сумі 177’871,67 грн. шляхом перерахування цих коштів на розрахунковий рахунок № 6201 в ЗАТ „Альфа-Банк” міста Києва МФО 300346.

Позовні вимоги Компанії ґрунтуються на неодноразовому ухиленні відповідача від належного виконання умов Договору, зокрема, на нездійсненні перерахування грошових коштів з банківського рахунку Компанії, що призводить до порушення Компанією платіжної дисципліни та недотримання строків внесення до бюджету обов’язкових платежів.

Представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що неможливість виконання платіжних доручень Компанії викликана важким фінансовим становищем банківської системи та браком грошових коштів на кореспондентському рахунку, причому причини недостатності грошових коштів на кореспондентському рахунку – невідомі.

В судовому засіданні оголошувалась перерва для підготовки процесуального документу з 1115 до 1125 години 21 листопада 2008 року.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Компанії підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Оцінивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Компанії та Банку, суд дійшов висновку, що зазначений правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання норм статей 1066-1076 ЦК України. З боку Банку Договір підписано керуючим Філією Шевченком К.В., відповідні права якого визначені довіреністю від 21.01.08 року.

Таким чином, в силу статті 1066 ЦК України та розділів 1-4 Договору, Банк зобов’язався відкрити Компанії поточні рахунки (у т.ч. № 1991) для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою відповідних платіжних інструментів, а Компанія зобов’язалася оплачувати послуги Банку у визначеному Договором розмірі.

Зазначений Договір укладений сторонами згідно статті 1 ЦК України та статті 184 ГК України на основі вільного волевиявлення, причому зазначений Договір не заснований на державному замовленні та не є таким, укладення якого є обов’язковим в силу закону.

За приписами частини 3 статті 1068 ЦК України, статті 8.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні”, глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.04 року, а також згідно пунктів 2.7-2.8 Договору, Банк має виконувати доручення Компанії щодо перерахування коштів, які визначені платіжним документом, що надійшов протягом операційного часу Банку, у день його надходження.

З метою перерахування грошових коштів з банківського рахунку № 1991, Компанія надала Філії п’ять платіжних доручень, зокрема:

ь          платіжне доручення № 186 від 17.10.08 року стосовно переказу 7’237,60 грн. нарахувань на фонд заробітної плати за вересень 2008 року на адресу Ворошиловського районного управління Пенсійного фонду України;

ь          платіжне доручення № 187 від 17.10.08 року стосовно переказу 436 грн. нарахувань на фонд заробітної плати за вересень 2008 року 2% на адресу Ворошиловського районного управління Пенсійного фонду України;

ь          платіжне доручення № 188 від 17.10.08 року стосовно переказу 3’157,37 грн. податку на прибуток із заробітної плати за вересень 2008 року на адресу Управління Державного казначейства в Донецькій області;

ь          платіжне доручення № 189 від 17.10.08 року стосовно переказу 3’501 грн. податку на додану вартість за вересень 2008 року на адресу державного бюджету;

ь          платіжне доручення № 190 від 23.10.08 року стосовно переказу 160’743 грн. за будівельні роботи згідно рахунку від 20.10.08 року на адресу ТОВ „Лінкруст Л.Т.Д.”.

Всі зазначені платіжні документи були одержані Філією у день їх видачі, про що свідчать відповідні штампи у графі „Одержано банком” зазначених платіжних доручень, причому списання (сплачення) Банком грошових коштів з рахунку Компанії № 1991 по платіжних дорученнях №№ 186-189 здійснене 20.10.08 року, а по платіжному дорученню № 190 – 23.10.08 року, про що свідчать оформлена у відповідності до умов пункту 2.7 Договору позначка виконавця у графі „Проведено банком” та відповідний штамп Філії.

Банком отримано плату за проведення вищезазначених банківських операцій з переказу коштів з рахунку Компанії № 1991 у розмірі 15 грн., на що вказують меморіальні ордери № РКО-6 від 20.10.08 року та № РКО-1 від 23.10.08 року.

Додатково факт списання та зворотного зарахування грошових коштів Банком відображений у наданих суду виписках по банківському рахунку № 1991 за 20, 23 та 29 жовтня 2008 року, завірених Філією.

Водночас, грошові кошти згідно платіжних доручень №№ 186-189 за 20.10.08 року та № 190 за 23.10.08 року – не були спрямовані Банком відповідним отримувачам, про що свідчать повідомлення Філії №№ 25 та 27-30 за 31 жовтня 2008 року з посиланням на недостатність грошових коштів на кореспондентському рахунку. За висновком суду, означеним Банк та Філія порушили умови пунктів 2.7-2.8, 3.1.1 Договору та приписи статей 1066-1068 ЦК України щодо зобов’язань банківської установи перед клієнтом за договором банківського рахунку.

Вказані порушення на думку суду є істотними порушеннями умов Договору, вчинення яких значною мірою позбавляє Компанію того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, і можуть мати своїм юридичним наслідком розірвання Договору в порядку частини 2 статті 651 ЦК України.

Окрім того, за умовами частини 1 статті 1075 ЦК України Компанія вправі у будь-який момент ініціювати процедуру розірвання Договору, що і було зроблено останньою в порядку статті 188 ГК України та пункту 8.2 Договору шляхом внесення відповідного повідомлення від 10.11.08 року № 10/11 про розірвання Договору та повернення залишку коштів в сумі 177’871,67 грн. Доказом отримання Філією вказаного повідомлення № 10/11 від 10.11.08 року є штамп Філії на зазначеному документі.

Норми частини 3 статті 1075 ЦК України містять імперативний припис, згідно якого після розірвання Договору залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає суду підстави вважати позовні вимоги цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне невиконання Банком умов Договору та приписів чинного законодавства України, яке регулює порядок виконання договорів банківського рахунку.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

На підставі означених норм матеріального права, керуючись ст.ст.1, 2, 4, 12, 21, 22, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов у повному обсязі.

Розірвати договір банківського рахунку № 1991 від 01.03.08 року, укладений між клієнтом товариством з обмеженою відповідальністю „Тікич” та акціонерним комерційним банком „Національний кредит” в особі Калінінської філії акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в місті Донецьку.

Зобов’язати акціонерний комерційний банк „Національний кредит” в особі Калінінської філії акціонерного комерційного банку „Національний кредит” в місті Донецьку повернути грошові кошти з банківського рахунку № 1991 в сумі 177’871,67 грн. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок № 6201 в ЗАТ „Альфа-Банк” міста Києва МФО 300346.

Стягнути з акціонерного комерційного банку „Національний кредит” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Тікич” витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 1’778,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області