Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2008 р. Справа № 53/431-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Сємєровій М.С.

за участю представників сторін:

за участю представників:

позивача – Волкової Т.В. за дорученням від 03.03.2008 року

ВАТ «Райфайзен банк Аваль» - не з’явився

ЗАТ «Страхова компанія «Брокбізнесстрахування» - не з’явився

відповідача - Фісатіді А.Д. за доручення № 15-01/281 від 11.03.2008 року, Кисляк І.О. за дорученням № 56 від 21.12.2007 року

ВАТ НСК "Трансмагістраль" - не з’явився

ТОВ"Харпродукт" - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вхідний № 828Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 18 березня 2008 року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпродукт», м. Харків

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору 1. Відкритого акціонерного товариства «Райфайзен банк Аваль», м. Київ

2.Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнесстрахування», м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпро" в особі Харківської філії Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія "Оранта-Дніпро", м. Харків

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору 1. Відкрите акціонерне товариство НСК "Трансмагістраль", м. Київ

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харпродукт", м. Харків

про стягнення 16774926,94 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області 18 березня 2008 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Прохоров С.А., суддя Хачатрян В.С., суддя Жельне С.Ч.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 18 березня 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що рішення господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, своїх представників в судове засідання не направили, будь-яких пояснень по справі суду не надали, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2003 р. між ТОВ "Промпродукт" (Страхувальник) та Харківською філією ВАТ СК "Оранта-Дніпро" (Страховик) був укладений договір страхування № 2266 ДИЗ, згідно з додатками до якого та договором застави нерухомого майна № 7/10 від 23.10.2003 р. страховим майном визначені нежитлове майно –нежитлові будівлі літ. "Г-1" площею 14000 м2 та літ. "Г’-3" площею 2244 м2 (загальна площа 16244 м2) та літ. "В-4" загальною площею 2304 м2, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б.

04 вересня 2003 р. між позивачем (Страхувальник) та відповідачем (Страховик) був укладений договір страхування № 2160 ДИЗ, згідно з додатками до якого та договором застави нерухомого майна № 7/7 від 04.09.2003 р. страховим майном визначені товарно-матеріальні цінності, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б.

18 червня 2003 р. між позивачем (Страхувальник) та відповідачем (Страховик) був укладений договір страхування № 1890 ДИЗ, згідно з додатками до якого страховим майном визначено обладнання, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б.

18 липня 2003 р. між позивачем (Страхувальник за договором) та відповідачем (Страховик за договором) був укладений договір страхування № 1981 ДИЗ, згідно додатків до якого страховим майном була плівка, розташована за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б).

Відповідно до умов вказаних договорів страхування позивач є вигодонабувачем, а відповідач зобов’язався виплатити позивачу страхове відшкодування при настанні страхового випадку в порядку та в розмірі, передбаченому чинним законодавством та укладеними договорами, але не більше розміру прямих збитків, що виникли у позивача.

03 червня 2006 р. в адміністративно-виробничій будові за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б сталася пожежа, про що позивачем суду наданий відповідний Акт про пожежу від 05.06.2006 р. складений Державним інспектором по пожежному нагляду, старшим інспектором відділення з питань наглядово-профілактичної діяльності Московського РВ м. Харкова ГУ МНС України в Харківській області Лісним О.В. та директорами ТОВ "Промпродукт" та ТОВ "Харпродукт".

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічне положення закріплене також в пунктах 5.2. всіх чотирьох договорів страхування, в яких зазначено, що для отримання виплати страхового відшкодування Страхувальник повинен надати Страховику заяву на виплату страхового відшкодування встановленої Страховиком форми та надати разом с такою заявою перелік документів, що безпосередньо міститься в зазначеному пункті.

Однак позивач не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів звернення до відповідача з вказаною заявою на виплату страхового відшкодування з доданими до неї необхідними документами.

Слід також зазначити, що колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач не надав позивачу заяву встановленої форми, оскільки в матеріалах справи відсутній доказ того, що позивач звертався до відповідача з проханням надати йому заяву встановленої форми, а надання відповідачу належним чином оформленої заяви на виплату страхового відшкодування згідно з вищевказаними положенням покладається саме на позивача.

Суд не приймає до уваги надані позивачем документи (т. 9, а.с. 130-133) про поштові відправлення з відповідним зверненням до відповідача, оскільки позивач не зміг довести причину ненадання вказаних документів під час розгляду справи в суді першої інстанції за умови, що вони судом неодноразово витребовувались.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не виникло обов’язку по виплаті страхового відшкодування позивачу на підставі укладених між ними договорів страхування.

Крім того, відповідно до пп. 7 п. 5.12. договорів страхування відсутність (часткова або повна) документів, необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування відповідно до умов таких договорів є однією з підстав для відмови Страховиком у виплаті страхового відшкодування.

Отже, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування за відсутності поданої позивачем заяви про виплату страхового відшкодування є обґрунтованою.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи, що позивач не вжив передбачених Законом України "Про страхування" та договорами страхування обов’язкових заходів для отримання страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на отримання такого відшкодування не було порушене.

Відповідно до ч.1 ст. 991 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 26 Закону України "Про страхування" та пп. 3 п. 5.12.1. договорів страхування однією з підстав для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування є надання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об’єкт страхування.

Додатком № 2 до договорів страхування є Заява-анкета на страхування майна (форма 4-ЗМ (2)/3) , що заповнювалася представником Страхувальника (відповідача) та завірена його печаткою. В такій Заяві-анкеті до договору № 2266ДИЗ від 27.10.2003 р. в графі "вогненебезпечні речовини (де і як вони зберігаються)" Страхувальник зазначив "нет". 11.07.2005 р. між сторонами було підписано договір № 1 про внесення змін до договору № 2266ДИЗ від 27.10.2003 р., та позивачем знов було складено Заяву-анкету на страхування майна (Додаток № 2 до договору № 1 про внесення змін до договору № 2266ДИЗ від 27.10.2003 р.). У вказаній заяві позивач також зазначив "нет" в графі "вогненебезпечні речовини (де і як вони зберігаються)".

Однак, як вбачається з висновку Головного управління МНС України в Харківській області № 260/041/06 від 13.06.2006 р. (т.7 а.с. 139-154), в будівлі ТОВ "Промпродукт", де виникла пожежа, в технологічному процесі мали широке розповсюдження наступні речовини: толуол –легкозаймиста рідина, етилацетат –легкозаймиста рідина, ізопропіловий спирт –легкозаймиста рідина, етанол –легкозаймиста рідина, матилетилектон - легкозаймиста рідина, полипропилен –тверда горюча речовина, поліетилен. У вказаному висновку також зазначено, що (дослівно): "…указанные вещества хранились в пределах одного производственного корпуса в специальных металлических резервуарах, емкостью по 25 м3. На участке печати в момент возникновения происшествия в непосредственной близости от печатного оборудования было установлено 3 емкости по 1,0 м3 каждая (толуол, этилацетат, изопропанол). При этом указанные емкости были установлены вне специально предназначенного для этого помещения, без учета требований защиты от статического электричества, а также требований по размещению и хранению подобного рода веществ».

У висновку експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Н.С. Бокаріуса від 16.10.2006 р. № 44/7497 (т. 6, а.с. 31-53) зазначено (дослівно): «…в помещении цеха производства упаковочной пленки непосредственно перед возникновением пожара находились три емкости 1м3 каждая. В емкостях содержались: в первой емкости –толуол в количестве 450 л; во второй емкости –этилацетат в количестве 700-800 л; в третьей емкости –этанол в количестве 700л… Данное количество растворителя в цехе производства упаковочной пленки более сменной потребности. Данные о конкретной сменной потребности в растворителях в материалах уголовного дела отсутствуют, однако известно, что предыдущая смена работа с этими растворителями».

Висновком спеціалістів за результатами комплексного інженерно-технічного дослідження обставин пожежі № 5563 від 17.067.2006 р. (т.7, а.с. 96-102) також встановлено, що в цех для виробництва пакувальної плівки регулярно завозились компоненти розчинника, необхідні для виготовлення фарби. При цьому встановлення резервних ємностей суперечило проекту та технологічному процесу, яким не було передбачено запасу легкозаймистої рідини в кількостях, що перевищують змінну норму.

Крім того, з пояснень свідків пожежі, відібраних в процесі розгляду кримінальної справи, вбачається, що вогненебезпечні рідини використовувались в даному приміщенні постійно. Цей факт також підтвердив сам позивач, зазначивши, що добова норма використання цехом, де виникла пожежа складає: толуолу –941 літр, етилацетату –809 літрів, метилетилкетону –32 літри, спирту ізопропанолу –117 літрів, фарб –1485 кг.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним той факт, що в будівлі постійно знаходилися вогненебезпечні речовини.

Факт установки в приміщенні, де виникла пожежа, спеціальних ємностей по 1м3, в яких постійно знаходилися вогненебезпечні речовини свідчить про те, що вогненебезпечні речовини постійно знаходилися в будівлі, а не заносилися в будівлю з якогось складу в невеликій кількості та одразу ж не використовувалися, тобто в будівлі саме зберігалися вогненебезпечні речовини, у зв’язку з чим твердження позивача про те, що легкозаймисті речовини знаходилися у застрахованих приміщеннях, а не зберігалися там, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Викладене свідчить, що при укладанні договору страхування № 2266 ДИЗ від 27.10.2003 р. позивач надав відповідачу завідомо неправдиві відомості про об’єкт страхування, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, майно, що було застраховане по іншим трьом договорам страхування, знаходилося безпосередньо у нежитлових приміщеннях, де сталася пожежа, розташованих за адресою:м. Харків, вул. Іскринська, 37б, тобто в будівлі, де знаходилися вогненебезпечні речовини.

Однак в Заявах-анкетах на страхування майна до зазначених договорів страхування позивач в графі "вогненебезпечні речовини (де і як вони зберігаються)" зазначив "на відкритій площадці подвір’я" та "на складі на території", що також є завідомо неправдивими відомостями про об’єкт страхування, оскільки матеріали справи свідчать, що вищезазначені вогненебезпечні речовини зберігалися саме в приміщенні, де знаходилося застраховане майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 991 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 26 Закону "Про страхування" договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Підпунктом 6 п. 5.12.1. договорів страхування передбачено, що однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є також порушення страхувальником своїх обов’язків за договорами страхування. Згідно з п.7.3.4. договорів страхування одним з обов’язків позивача є утримання застрахованого майна у суворій відповідності з протипожежними та іншими правилами, забезпечення виконання вимог органів нагляду.

Слід зазначити, що матеріали справи містять припис Державного пожежного нагляду від 27-28.12.2005 р. та інші, які надавалися позивачу протягом 2003-2006 рр., з переліком заходів, які необхідно вжити на території та приміщеннях реконструкції цеху по виготовленню та пофарбуванню плівки з адміністративно-побутовою вставкою та складами по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові, для усунення недоліків, які виявлені під час перевірки дотримання встановлених законодавством вимог пожежної безпеки; рапорти інспектора ЗДПО-5 по охороні Московського району м. Харкова про виконання приписів Державного пожежного нагляду; постанову № 99 за червень 2003 р. головного державного інженера, начальника ЗДПО-5 по охороні Московського району м. Харкова про застосування запобіжних заходів шляхом призупинення експлуатації цеху по виготовленню та фарбуванню плівки із складами легкозаймистих речовин та адміністративно-побутовою вставкою ТОВ "Промпродукт", розташованих по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові, у зв’язку з невиконанням вимог протипожежних правил та норм; попередження Головного Управління МНС України в Харківські області (лютий 2004 р.) про можливість застосування запобіжних заходів у вигляді призупинення експлуатації та реконструкції у разі неприйняття заходів щодо усунення недоліків у протипожежному захисті об’єктів, розташованих по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові, зокрема, в цеху по виробництву та пофарбуванню харчової плівки; листи керівництва ГУ МНС України в Харківській області про перенесення термінів приведення в дію постанови держпожнагляду про застосування запобіжних заходів по припиненню експлуатації приміщень ТОВ "Промпродукт", розташованих по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові; листи позивача до ГУ МНС України в Харківській області з проханням про подовження термінів по виконанню заходів щодо усунення недоліків у протипожежному стані об’єктів за приписами держпожнагляду та інші. Припис державного пожежного нагляду, складений 28.12.2005 р., містить 66 позицій з найменуванням заходів по усуненню невідповідностей стану об’єкту вимогам правил пожежної безпеки. В ньому більшість запропонованих заходів повторюються із заходами, які вже були наведені в попередніх приписах, що свідчить про не усунення позивачем приписів органів пожежного нагляду.

Крім Приписів Державного пожежного нагляду, що надавалися позивачу протягом 2003-2006 рр. з переліком необхідних заходів для усунення недоліків правил протипожежної безпеки, рапортів інспектора ЗДПО-5 по охороні Московського району м. Харкова, постанов начальника ЗДПО-5 по охороні Московського району м. Харкова про застосування запобіжних заходів у зв’язку з невиконанням вимог протипожежної безпеки, листів керівництва ГУ МНС України в Харківській області про прийняття запобіжних заходів у разі не усунення недоліків у протипожежному захисті об’єктів, листів позивача до ГУМНС України в Харківській області з проханням про продовження термінів по виконанню заходів щодо усунення недоліків у протипожежному стані об’єктів та інше, в матеріалах цієї справи є також:

- висновок пожежно-технічних спеціалістів ГУ МНС України в Харківській області № 260/-41/06 від 13.06.2006 р., відповідно до якого: "…причиной возникновения горения в очаговой зоне является нарушение ППБ (Правил пожарной безопасности) в Украине в части требований касающихся порядка хранения, слива-налива, транспортировки ЛВЖ (легковоспламеняющихся жидкостей) и защиты от статического электрического оборудования";

- висновок експертів ХНДІСЕ ім. Н.С. Бокаріуса від 16.10.2006 р. № 44/7497, з якого вбачається, що: "…при производстве упаковочной пленки было допущено невыполнение п. 5.1.37 Правил пожарной безопасности в Украине, т.е. не было в полном объеме обеспечено соблюдение требований электрической искробезопасности в соответствии с ГОСТ… при производстве упаковочной пленки было допущено невыполнение п.7.7.22 Правил пожарной безопасности в Украине, т.е. осуществлялась подача легковоспламеняющейся жидкости (толуола) из резервуара в сосуд "падающей струей"... при производстве упаковочной пленки не были выполнены требования п.7.7.21 Правил пожарной безопасности в Украине, т.е. количество растворителей в цехе производства упаковочной пленки превышало сменную потребность".

Висновком судової пожежно-технічної експертизи № 10002 від 30.01.2008 р. також встановлено, що в цеху ТОВ "Промпродукт" за адресою по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові під час виробництва пакувальної плівки мали місце невідповідності вимогам п.п. 5.1.37, 7.7.17, 7.7.21 та 7.7.22 Правил пожежної безпеки України.

Факт порушень вимог Правил пожежної безпеки в приміщеннях ТОВ "Промпродукт" підтверджуєтеся також звітом комісії дослідно-випробувальної лабораторії ГУМНС України в Харківській області від 03.07.2006 р., висновком фахівців ХНДІСЕ ім. Бокаріуса № 5563 від 17.07.2006 р., аварійним сертифікатом № 12/06/50-1.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем зобов’язання, передбаченого п. 7.3.4. договорів страхування, що також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, згідно з Висновком судової пожежно-технічної експертизи № 10002 від 30.01.2008 р., будівля ТОВ "Промпродукт", розташована за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37б, де 03.06.2006 р. сталася пожежа, мала невідповідності Правилам пожежної безпеки України, зокрема, цех по виробництву пакувальної плівки, в якому виникла пожежа, не відповідав вимогам п.п. 6.1.2. та 7.1.15., згідно з якими такі приміщення повинні бути обладнані автоматичними установками пожежегасіння та покриття підлоги повинно виконуватися з іскронеутворюючих матеріалів. Невідповідність цеху вимогам п. 6.1.2. зазначених Правил може знаходитись у причинному зв’язку з розповсюдженням (розвитком) пожежі, оскільки при наявності в приміщенні цеху установки автоматичного пожежегасіння, була можливість для локалізації та попередженню розповсюдження пожежі. При виконанні приписів державного пожежного нагляду щодо дотримання в зазначеній будівлі Правил пожежної безпеки шляхом влаштування відповідних протипожежних перешкод (протипожежних дверей, протипожежних перегородок, виконання перекриття з відповідною межею вогнестійкості, тощо), були б обмежені шляхи розповсюдження пожежі і розмір завданої пожежею матеріальної шкоди. Під час виробництва пакувальної плівки мались невідповідності вимогам Правил пожежної безпеки України, зокрема були невідповідності вимогам п.п. 5.1.37., 7.7.17., 7.7.21 та 7.7.22.

Отже, експерти прийшли висновку, що зазначені невідповідності вимогам Правил пожежної безпеки України знаходяться у причинному зв’язку з виникненням даної пожежі.

Згідно з пп. "е" п. 5.14. договорів страхування Страховик не виплачує страхове відшкодування за збитки, що нанесені в результаті страхового випадку, якщо його безпосередньою причиною стало порушення Страхувальником прямо встановлених законом або іншими нормативними актами правил пожежної безпеки.

Крім того, відповідно до листа № 235464 від 02.02.2007 р. Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" по матеріалам інвентаризаційної справи за ТОВ "Промпродукт" на праві власності зареєстрована нежитлова будівля літ. "Г-3" загальною площею 22354,8 м2 по вул. Іскринській, 37б в м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.05.2006 р. Виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Проте, згідно з договором страхування № 2266 ДИЗ від 27.10.2003 р. (додатками до нього та договором застави нерухомого майна № 7/10 від 23.10.2003 р.) страховим майном було нежитлове майно –нежитлові будівлі під літерами "Г-1" площею 14000 м2 та "Г’-3" площею 2244 м2 (загальна площа 16244 м2) та "В-4" загальною площею 2304 м2, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37-Б. Загальна площа будівель складає 18548 м2. В договорі застави нерухомого майна № 7/10 від 23.10.2003 р., на який є посилання в договорі страхування № 2266ДИЗ від 27.10.2003 р., зазначено, що вказані нежитлові будівлі належать позивачеві на праві колективної власності на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04.08.2000 р., виданого Палєвою О.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2434 та зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 11.08.2000 р. за реєстровим № 2211; та Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04.09.2000 р., виданого Палєвою О.М., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2757, та зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 12.09.2000 р. за реєстровим № 2211.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що на момент пожежі, 03.06.2006 р. позивач вже був власником нежитлових приміщень літ. "Г-3" (без примітки " ’") площею 22354,8 м2 на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.2006 р., виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради, а не нежитлових приміщень літ. "Г-1" площею 14000 м2, літ. "Г’-3" площею 2244 м2 та літ. "В-4" площею 2304 м2, загальною площею 18548 м2, на підставі Свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04.08.2000р. та від 04.09.2000р. відповідно.

Таким чином, колегія судів першої інстанції правомірно дійшла висновку, що під час пожежі постраждало нежитлове майно, що не було застраховано за договором страхування № 2266 від 27.10.2003 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивачем не було надано доказів порушення судом першої інстанції будь-яких норм матеріального чи процесуального права, а також доказів, які б спростували доводи відповідача, а тому вимоги позивача щодо скасування рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 18.03.2008 р. по справі № 53/413-06 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до чинного матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.03.2008 р. по справі № 53/431-06 залишити без змін.

Головуючий суддя (підпис)

Судді (підпис)

(підпис)

Постанову підписано 07.08.2008 р.