ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа
№  16/2665а

"09" липня 2008
р.,  11 год.  20 хв.
м. Черкаси

Господарський
суд Черкаської області в складі головуючого - судді Спаських Н.М.

при
секретарі: Волна С.В.   за участю
представників сторін:

позивача:  ОСОБА_2- за довіреністю;

відповідача:  Татаровський В.В.- за довіреністю;

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в м.
Черкаси справу за позовом  суб"єкта підприємницької
діяльності-фізичної  особи ОСОБА_1  до Управління Пенсійного  фонду України в  Чигиринському районі  про визнання вимоги нечинною,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем
заявлено позов про визнання нечинною вимоги № 145 від 05.05.2008 року про
стягнення  з позивача  заборгованості по збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 4 930,20  грн. за квітень 2008 року з мотивів
відсутності у позивача такого боргу і відсутності у вимозі чіткого розрахунку
суми боргу та періоду його нарахування. Крім
того позивач посилається на відсутність обов"язку сплачувати
страхові внески до ПФ в зв"язку зі сплатою єдиного податку. Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному об'ємі та просить їх задовольнити.

Відповідач
проти позову заперечив з мотивів, що за спірною вимогою до стягнення підлягає
заборгованість за 2007 рік, яка підлягає до сплати в квітні 2008 року, борг
позивачем  не сплачений, а тому у позові
просить відмовити повністю.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що
позов не підлягає до  задоволення,
виходячи з наступного:

У відповідності до Указу Президента
України " Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва"
від 03.07.1998 року ( далі Указ), суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов'язку нарахування,
відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з
виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його сім'ї.

Відділення Державного казначейства України
наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у
таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України
- 42 відсотки;

У відповідності до п. 6 Указу суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових платежів): збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

З 01 січня 2004 року набув чинності
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
від 09.07.2003 року № 1058 ( далі Закон). Закон визначає порядок сплати страхових
внесків до Пенсійного Фонду України.

У відповідності до ст. 11 Закону
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають члени
колективних та орендних підприємств, сільськогосподарських кооперативів та
фермерських господарств, у тому числі тих, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент) та
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий
патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності.

У відповідності до ст. 14 Закону страхувальниками
є роботодавці-фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи
(включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно ст. 15,17 Закону платниками
страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, які зобов'язані подавати звітність територіальним органам
Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним
фондом, а також нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та
в повному обсязі страхові внески;

У відповідності до п. 3,4 ст. 18
Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.  Страхові внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На
ці внески не поширюється податкове законодавство.

Таким чином, з вищевикладених
положень Закону вбачається, що суб'єкти підприємницької діяльності-фізичні
особи, які обрали спрощену систему оподаткування ( в т.ч. єдиний податок),
повинні нараховувати та сплачувати страхові внески до Пенсійного Фонду України
в установленому цим Законом порядку і заперечення  позивача в цій частині суд відхиляє як
необгрунтовані.

За доводами відповідача, в спірну
вимогу було включено  суму боргу позивача
по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період 2007 року, яка розрахована самим же позивачем  у розрахунку сум страхових внесків за 2007
рік.

Даний розрахунок було подано
відповідачу 31.03.2008 року.

За доводами представників обох
сторін, що підтверджується і положеннями чинного законодавства, позивач подає
відповідачу звітність1 раз на рік - річну за попередній рік до 01 квітня
наступного року, про що також зазначено і в самому розрахунку.

У відповідності до  Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою Пенсійного Фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року ( зі змінами та
доповненнями),  визначення сум страхових
внесків платниками здійснюється на підставі  даних у річних розрахунках; даних у розрахунку
авансових сум страхових внесків. Оплата здійснюється до 20 числа наступного за
звітним  (подача розрахунку) місяця ( п.
5.3.4. Інструкції).

Таким чином, позивач самостійно
розрахував та подав до управління ПФУ розрахунок сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2007 рік  в розмірі 4 930,20 грн. які він повинен
сплатити до 20 квітня 2008 року. Даний розрахунок є узгодженим зобов"язанням
і підлягає до виконання з боку позивача.

За доводами позивача, кошти в сумі
4 930,20 грн. не було сплачено через брак коштів.

Оскільки кошти не сплачено, то цей борг
обліковується в картці особового рахунку позивача за квітень 2008 року (по даті
належності його до сплати).

З цих підстав у спірній вимозі про
сплату боргу було вказано, що борг у позивача рахується за квітень 2008 року (
по даті настання платежу).  Ніякої
суперечності з фактичними обставинами справи тут немає, а тому суд відхиляє
доводи позивача про те, що у нього відсутня заборгованість  перед Пенсійним  Фондом
за квітень 2008 року і вимога є нечинною.

За доводами позивача, він не
заперечує існування заборгованості перед ПФ в сумі 4 930,20 грн. але наполягає
на задоволенні позовних вимог, оскільки хоче щоб вимога про сплату боргу
містила зазначення про те, що стягувана сума є боргом за період 2007 року.

Оскільки сума боргу позивачем не
оспорюється, то суд не вбачає порушення прав позивача в тому, що у вимозі
вказано, з якого місяця за позивачем рахується обов"язок  сплати
боргу ("за квітень 2008 року"). Представником відповідача в
засіданні підтверджено, що ніякої іншої заборгованості крім боргу за 2007 рік в
сумі 4 930,20 грн. у позивача немає, строк сплати цієї заборгованості настав у
квітні 2008 року.

Дані вимоги про сплату боргу № 145 від
05.05.2008 року відповідають первинним документам позивача та обставинам
справи, а тому підстав визнавати її нечинною немає.

В задоволенні позову слід
відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись статтями 89,94, 162,
163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова
набуває чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

СУДДЯ
Н.М. Спаських