ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2008 р. Справа № 03/69-53

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача Іваничівського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Іваничі

про стягнення 1 281 грн. шкоди

Суддя Сініцина Л. М.

Представники:

від позивача: Турчинський Р.А. –представник, дов. в справі

від відповідача: Тимчук Т.В. –юрисконсульт, дов. в справі

На клопотання представників сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору: Державна екологічна інспекція у Волинській області просить стягнути з Іваничівського виробничого управління житлово-комунального господарства 1 281 грн. шкоди за порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Відповідач в запереченні вважає позовну заяву безпідставною посилаючись на те, що це не є вина Іваничівського ВУЖКГ, що відповідач є балансоутримувачем, а не власником, фінансування на реконструкцію та будівництво КНС відсутнє. Це вина місцевої ради, відповідач є збитковою організацією.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві; представник відповідача позов визнала.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, господарський суд—

В С Т А Н О В И В:

Державною екологічною інспекцією у Волинській області проведена перевірка стану дотримання вимог чинного природоохоронного законодавства при здійсненні виробничої діяльності Іваничівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства.

При перевірці каналізаційно-очисних споруд Іваничівського ВУЖКГ виявлено перевищення нормативів гранично допустимих скидів речовин у водний об'єкт із зворотними водами, які скидаються відповідачем в річку Луга.

Актами перевірки дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища від 29.08.2007р. та від 26.09.2007р. встановлено, що очисні споруди знаходяться в не дуже хорошому стані, кришки на відстійниках поломані (а.с.28-29).

Відповідно до статті 95 Водного кодексу України усі води (водні об'єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров'ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об'єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.

Згідно пункту 3 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані, зокрема, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Особливості застосування цивільної відповідальності за порушення природоохоронного законодавства визначено у статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", в якій, зокрема, визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

У роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001року №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" визначено:

Відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди. У такому випадку шкода компенсується за фактичними витратами на відновлення порушеного стану навколишнього природного середовища з урахуванням завданих збитків, у тому числі неодержаних доходів, тобто загальними правилами природоохоронного законодавства і статтями 440, 453 Цивільного кодексу" (пункт 1.2).

Розрахунок розмірів майнових стягнень визначаються згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 37 від 18.05.1995 року.

Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності, є джерелом формування спеціального фонду місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 16 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснює, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, яким є Державна екологічна інспекція у Волинській області.

Згідно розрахунку позивача, проведеного згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 37 від 18.05.1995 року, збитки, які заподіяні державі в результаті наднормативних скидів забруднюючих речовин у поверхні води становлять 1 281 грн. 86 коп. (а.с.11-13).

Вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, підставні і підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 1.6 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. №02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (ст.ст.1166, 1172 Цивільного кодексу України). Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки відповідач повинен довести, що в діях його працівників відсутня вина в заподіянні такої шкоди. Відповідач того не довів, в судовому засіданні представник відповідача позов визнала.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, державне мито в сумі 102 грн. 00 коп. та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу стягнути з відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 33,43,44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Іваничівського виробничого управління житлово-комунального господарства, Волинська область, смт. Іваничі, вул. Залізнична, 2 на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк, вул. Суворова,20 (для зарахування коштів: спеціальний фонд Іваничівської селищної ради р/р 0071, МФО 803014, код одержувача 21740348) 1281 грн. 86 коп. шкоди.

3. Стягнути з Іваничівського виробничого управління житлово-комунального господарства, Волинська область, смт. Іваничі, вул. Залізнична, 2, в доход Державного бюджету України 102 грн. державного мита на р/р 0002 та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на р/р0002, одержувач коштів: УДК у м. Луцьку, банк одержувача: ГУДКУ у Волинській області, код одержувача: 21741605, МФО 803014.

Суддя                                                                                          Л.М.Сініцина