ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2008 р.

Справа № 11/20/08

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді Лавренюк О.Т.

суддів Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Кубік О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванюта О.Д., дов. б/н від 26.06.2008 р.

від відповідача: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства „Серпень–2003” (далі по тексту - ПП „Серпень–2003”)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р

по справі № 11/20/08

за позовом ПП „Серпень–2003”

до Фермерського господарства „Південь” (далі по тексту - ФГ “Південь”)

про стягнення боргу

В С Т А Н О В И Л А:

04.03.2008 р. ПП „Серпень–2003” звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до ФГ „Південь” про стягнення боргу за договором купівлі–продажу в розмірі 400 000,00 грн., а також про стягнення витрат на сплату держмита, ІТЗ судового процесу, витрат за надання юридичної допомоги в сумі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПП „Серпень–2003” вказує, що 09.01.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу плит дорожніх у кількості 800 штук вартістю по 500,00 грн. кожна.

Відповідно до пункту 2.1 Договору 10.01.2008 р. позивач передав відповідачу плити дорожні у кількості 800 штук, про що було складено відповідний акт.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що строк оплати товару складає 5 днів з моменту одержання товару, однак відповідач свої зобов’язання по договору не виконав, грошові кошти за одержаний товар не сплатив.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р. по справі № 11/20/08 (суддя Василяка К.Л.) в задоволені позову відмовлено з посиланням на те, що зобов’язання між сторонами виникли фактично з усної угоди купівлі–продажу, а не за договором, на який посилається позивач.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПП „Серпень–2003” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що господарським судом Миколаївської області про прийняті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засідання представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

ФГ “Південь” відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання представник відповідача не з'явився, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, своїм правом надати пояснення не скористався.

З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про час розгляду справи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутністю представника відповідача.

Вислухавши представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняття нового рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2007 р. між Брокерською конторою № 16 «ПП Григор'єв О.Г.»(продавець) та брокерською конторою № 1 МКП «Либідь», діючої на підставі договору доручення від імені ПП «Серпень» ( покупець) було укладено біржовий контракт , за умовами якого продавець продав, а покупець купив товар: силосна яма з залізобетонних плит під розбирання ( а.с. 71, 72).

Після укладення біржового контракту залізобетоні плити перевезені позивачем до певного місця ТОВ «Ніка»за дорученням позивача, про що свідчать акти прийому-передачі виконаних робіт про надання транспортних послуг за квітень та травень 2007 року ( а.с. 72-76)

09.01.2008 року ПП «Серпень-2003»та ФГ «Південь»уклали договір купівлі –продажу, відповідно до умов якого продавець –ПП „Серпень–2003” зобов'язується передати покупцю – ФГ «Південь»плити дорожні в кількості 800 штук , ціною по 500,00 грн. кожна (п.п. 1.1, 1.2 Договору, а.с. 7).

10.01.2008 р. на підставі акту прийому-передачі Позивач передав Відповідачу зазначені в Договорі плити за довіреністю серії ЯОИ № 670457 (а.с. 9).

Підтвердженням виконання умов Договору купівлі-продажу позивачем, крім акту прийому–передачі, є і податкова накладна від 10.01.2008 р. (а.с. 10).

Після одержання плит, відповідач ніяких претензій щодо якості плит, вартості плит, щодо недійсності Договору купівлі-продажу не ставив, акт прийому-передачі від 10.01.2008 р. не оспорював.

За таких обставин судова колегія вважає доведеним, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу залізобетонних плит і вказаний договір позивачем виконано в повному обсязі.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між сторонами існували зобов'язання, передбачені Договором і посилання господарського суду першої інстанції на відсутність договірних зобов'язань не відповідає обставинам справи та спростовується вищевикладеним.

Твердження господарського суду першої інстанції на одержання відповідачем залізобетонних плит до укладення Договору від 09.01.2008 р. з посиланням на акти здачі–прийому виконаних робіт по наданню транспортних послуг від 30.04.2007 р., 31.05.2007 р., 31.07.2007 р., 31.08.2007 р., 28.09.2007 р. безпідставні, оскільки дані акти складені між позивачем та ТОВ «Ніка» і будь-яких належних доказів того, що Відповідач має відношення до цих актів не існує.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу і відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, що спростовує висновок суду першої інстанції щодо критичної оцінки вартості плит.

Аналізуючи вказане судова колегія прийшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду першої інстанції, прийняття нового рішення про задоволення позову про стягнення боргу у сумі 400 000,00 грн. з огляду на його обґрунтованість, доведеність вищевикладеними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з державного мита, коштів, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідження речових доказів у місці їх знаходження, оплати послу перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею. 48 ГПК України передбачено, що витрати що підлягають сплаті за послуги адвоката визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Тобто, стаття 44 ГПК України передбачає відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг, лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача є адвокатом, що підтверджено свідоцтвом про заняття адвокатською діяльністю (а.с. 21), у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача за надання юридичної допомоги у розмірі 20 000,00 грн., а також відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті держмита та на ІТЗ судового процесу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, надав невірну юридичну оцінку обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись cm.cm. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р. по справі № 11/20/08 скасувати.

Позов задовольнити. Стягнути з ФГ „Південь” (Миколаївська область, Березнегуватий район, с. Н. Олександрівка, р/р 260075074 НВД “Райффайзен банк Аваль”, МФО 326182, ІК 23035751) на користь ПП „Серпень 2003” (73000, м. Херсон, пров. Мідний, 51, р/р 6301 в ФАБ “Південний”, МФО 352640, код 32618670) боргу у розмірі 400 000,00 грн., витрати по сплаті держмита у сумі 6000,00 грн. (4000,00 грн. - за подачу позовної заяви, 2000,00 грн. - за подачу апеляційної скарги), витрати на ІТЗ судового процесу 118,00 грн.., витрати на надання юридичних послуг – 20 000,00 грн.

Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.Т. Лавренюк

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Я.Ф. Савицький