ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2008 р. Справа № 6/113-08

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Вечірка І.О

Ляхевич А.А.

при секретарях: Кулик О.А. Кузнєцовій,

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Походзяєва О.Л. - представника за довіреністю від 29.04.2008 р. ( присутнього в судовому засіданні 14.10.2008 р.)

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Банк

Петрокоммерц-Україна", м.Київ

на рішення господарського суду Вінницької області

від "27" червня 2008 р. у справі № 6/113-08 ( суддя Н. Говор )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжцукорпостач",

м. Запоріжжя

до Закритого акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна", м. Київ

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з оголошеною в судовому засіданні 14.10.2008 р. перервою до 21.10.2008 р. згідно зі

ст.77 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 27.06.2008 р. усправі №6/113-08 позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1716 від 24 квітня 2007 р. про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: обладнання, детальний опис якого наданий в Додатку № 1 до Договору застави обладнання № 018-03-06/11, посвідченого Жуковською І.В., приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу 05 липня 2006 р. за реєстровим № 1100, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Літинський район, село Уладівка, вул. Заводська, 1, та належить на праві власності ТОВ „Запоріжцукорпостач", за рахунок якого запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ „Банк Петрокоммерц - Україна" на суму 4 546 359 гривень 06 копійок, таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Банк Петрокомерц -Україна" ( м. Київ, вул. Велика Житомирська, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжцукорпостач" ( м. Запоріжжя, вул. Лахтінська,8, ) 85 грн. витрат з держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач у справі подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати з підстав, наведених у скарзі, та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема тим, що судом першої інстанції неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, а саме:

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що договір застави, на підставі якого вчинено виконавчий напис, містить відсильні на діюче законодавство положення щодо звернення стягнення на предмет застави, та не містить положень, які б встановлювали інший спосіб звернення стягнення на предмет застави - рухоме майно, ніж передбачено законом, що не містить положень щодо можливості звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису;

- суд не надав належної оцінки тому факту, що відповідач у відзиві від 10.06.2008 р. проти позову заперечує з тих підстав, що договором застави (п.6.3) передбачено право заставодержателя використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який інший порядок і будь-які інші права і процедури, дозволені (чи не заборонені) чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі;

- договором застави було передбачено усі можливі способи звернення стягнення на заставлене майно;

- в даному випадку застосовуються положення діючого законодавства, які передбачають не лише судовий спосіб звернення стягнення на предмет застави або застосування позасудових способів, а й спосіб звернення стягнення на заставлене майно через вчинення виконавчого напису нотаріусом;

- приватним нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно;

- помилковим є висновок суду першої інстанції щодо неможливості звернення стягнення на заставлене майно через вчинення виконавчого напису нотаріусом у зв"язку з прийняттям Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень";

- звернувши стягнення на заставлене обладнання, відповідач скористався одним із способів захисту своїх прав та інтересів; згідно із ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом;

- затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 "Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" визначає право звернення стягнення на заставлене майно за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум;

- положення Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не забороняють такий спосіб звернення стягнення на забезпечувальне обтяжування як виконавчий напис;

- керівництво ТОВ "Запоріжцукорпостач" не виконує свої зобов"язання не лише перед позивачем у справі, а перед іншими банками та органами місцевого самоврядування, працівниками і органами держави.

В засіданні апеляційного суду 14.10.2008 р. представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Позивач не скористався наданим йому ст.96 ГПК України правом надіслання відзиву на апеляційну скаргу, свого представника в засідання 14.10.2008 р. не направив.

13.10.2008 р. на адресу апеляційного суду від позивача надійшла телеграма, в якій заявлено клопотання про розгляд скарги без участі його представника.

В судовому засіданні 14.10.2008 р. оголошувалась перерва до 21.10.2008 р. згідно зі ст.77 ГПК України.

Заслухавши пояснення присутнього в засіданні апеляційного суду 14.10.2008 р. представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального й процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Запоріжцукорпостач" ( м. Запоріжжя ) звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. зареєстрованого в реєстрі за № 1716 від 24 квітня 2007 р. про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: обладнання, детальний опис якого наданий в Додатку № 1 до Договору застави обладнання № 018-03-06/11, посвідченого Жуковською І.В., приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу 05 липня 2006 р. за реєстровим № 1100, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Літинський район, село Уладівка, вул. Заводська, 1, та належить на праві власності ТОВ „Запоріжцукорпостач", за рахунок якого запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" на суму 4 546 359 гривень 06 копійок, таким що не підлягає виконанню.

Відповідачем зазначено ЗАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" (а.спр.2- 4).

Позов мотивований тим, що договором застави, на підставі якого вчинений нотаріальний напис , не містить умови про можливість здійснення стягнення заставного майна в порядку нотаріального виконавчого напису, а тому такий напис суперечить вимогам Закону України "Про заставу" та Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у даній справі сторонами є юридичні особи, тобто склад учасників спору відповідає статтям 1, 21 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, є господарськими.

З урахуванням викладеного спір у даній справі підлягає вирішенню в господарському суді.

Крім цього, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо примусового проникнення до житла, виїмки та вилучення документів виконавчого провадження” від 15.03.2006 р. за № 3538-IV (набрав чинності з дня опублікування в газеті Урядовий кур'єр, 06.04.2006 р. № 65) ч. 7 ст. 50 Закону України “Про нотаріат” доповнено реченням такого змісту: “Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача”.

Цим же законом ч. 3 ст. 15 ГПК України доповнено реченням такого змісту: “Справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача”.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.05.2008 р. порушено провадження у справі №6/113-08 і прийнято позовну заяву до розгляду (а.спр.1).

Розглянувши позовні вимоги по суті, як вже було зазначено, місцевий господарський суд своїм рішенням від 27.06.2008 р. у справі №6/113-08 позов задовольнив.

Визнав виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1716 від 24 квітня 2007 р. про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: обладнання, детальний опис якого наданий в Додатку № 1 до Договору застави обладнання № 018-03-06/11, посвідченого Жуковською І.В., приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу 05 липня 2006 р. за реєстровим № 1100, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Літинський район, село Уладівка, вул. Заводська, 1, та належить на праві власності ТОВ „Запоріжцукорпостач", за рахунок якого запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ „Банк Петрокоммерц - Україна" на суму 4 546 359 гривень 06 копійок, таким що не підлягає виконанню (а.спр.93-95).

При цьому, суд першої інстанції, зокрема зазначив, що договір застави містить відсильні на діюче законодавство положення щодо звернення стягнення на предмет застави, та не містить положень, які б встановлювали інший спосіб звернення стягнення на предмет застави - рухоме майно, ніж передбачено законом, в тому числі не містить положень щодо можливості звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису.

Місцевий суд наголосив, що з врахуванням особливостей договору застави в даному випадку застосовуються положення діючого законодавства, які передбачають лише судовий спосіб звернення стягнення на предмет застави або застосування позасудових способів, серед яких відсутній спосіб звернення стягнення на заставлене майно через вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. неправомірно вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Судовою колегією встановлено, що 05.07.2006 р. між ЗАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" ( Заставодержатель ) і ТОВ "Запоріжцукорпостач" ( Заставодавець ) укладено договір застави обладнання №018-03-06/11, згідно з п.1.1 якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Заставодавцем його зобов"язань, визначених у Кредитному Договорі, Заставодавець надає Заставодержателеві у заставу належне йому на праві власності майно ( обладнання ), описане згідно з додатком до цього договору ( а.спр. 12-17 ).

Предметом Застави за цим Договором є обладнання, передавальні пристрої, устаткування, що належать Заставодавцю на праві власності, та знаходиться за такою адресою: Вінницька область, Літинський район, с. Уладівка, вул. Заводська,1 (п.3.1.).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №1716 про звернення стягнення на заставлене майно, а саме: обладнання, детальний опис якого наданий в Додатку № 1 до Договору застави обладнання №018-03-06/11, посвідченого Жуковською І.В., приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу 05.07.06 за реєстровим №1100, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Літинський район, село Уладівка, вул. Заводська,1 та належить на праві власності Боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжцукорпостач" на користь відповідача у даній справі на суму 4 546359 грн.06 коп. (а.спр.59).

Відповідно до частини 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

В підпункті в) пункту 6.3 договору застави сторони погодили, що Заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на Предмет Застави будь-який інший порядок і будь-які інші права і процедури, дозволені ( чи не заборонені ) чинним законодавством, але не передбачені в цьому договорі.

Частина 6 ст. 20 Закону України „Про заставу" передбачає, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Проте законом встановлено інше.

Так, згідно зі ст.1 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов"язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Предметом укладеного між сторонами у справі 05.07.2006 р. договору застави обладнання є рухоме майно.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 21 вищезгаданого Закону до забезпечувальних обтяжень належить, зокрема застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Частиною 1 ст.26 зазначено закону передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Отже, Законом України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не передбачено такий позасудовий спосіб звернення стягнення на заставлене майно як стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, частиною 2 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ( набрав чинності з 01.01.2004 р.) встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону ( аналогічною є позиція ВГСУ в його постанові від 14.03.2008 р. у справі №22/228/07 ).

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що з врахуванням особливостей договору застави в даному випадку застосовуються положення діючого законодавства, які передбачають лише судовий спосіб звернення стягнення на предмет застави або застосування позасудових способів, серед яких відсутній спосіб звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису ( такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції, з яким не можна не погодитись ).

Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкуро І.М. неправомірно вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно ( такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції, з яким не можна не погодитись ), а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги, а також правильно вирішив питання розподілу судових витрат з державного мита та послуг з інформаційно -технічного забезпечення судового процесу, поклавши їх на відповідача.

Оскаржене рішення законне і обґрунтоване, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Підстави для скасування рішення відсутні, а тому його слід залишити без змін.

Не стосуються предмета спору у даній справі доводи апеляційної скарги про те, що керівництво ТОВ "Запоріжцукорпостач" не виконує свої зобов"язання не лише перед позивачем у справі, а перед іншими банками та органами місцевого самоврядування, працівниками і органами держави.

Інші доводи скарги не є переконливими, спростовуються матеріалами справи.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 27.06.2008р. усправі №6/113-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" ( м. Київ) - без задоволення.

2. Справу №6/113-08 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Зарудяна Л.О.

судді:

Вечірко І.О

Ляхевич А.А.

Віддрук. 4 прим.:

-----------------------

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд