ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

26 серпня 2008 р.            Справа 9/76-08

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючого - судді Балтака О.О., при секретарі судового засідання Муравей А.В.

За участю представників

позивача : Холява О.М.-голова СФ "Холдіт"

Кондрацький В.В.-представник за довіреністю № 15/8 від 23.06.2008 р.

відповідача : не з"явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, справу

за позовом:Фермерського господарства "Холдіт" (вул. Садова, 13, с. Комарівці, Барський район, Вінницька область, 23000)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комарівці" (вул. Червоноармійська, 3, м. Бар, Вінницька область, 23000)

про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та відшкодування заподіяної шкоди на суму 12 147,38 грн.

ВСТАНОВИВ :

Фермерським господарством "Холдіт", с. Комарівці Барського району Вінницької області подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комарівці", м. Бар Вінницької області про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та відшкодування заподіяної шкоди на суму 12 147,38 грн., з яких 4147 грн. 38 коп. матеріальні збитки та 8000 грн. 00 коп. - моральна шкода.

Ухвалою про порушення провадження у справі від 02.06.2008 р. судове засідання було призначено на 24.06.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався про, що свідчать ухвали суду від 24.06.2008 року, від 04.07.2008 року, останньою судове засідання було призначене на 26.08.2008 р..

Представники позивача, в судовому засіданні 26.08..2008 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, додаткових доказів, що мають значення для правильного вирішення спору та вимагалися попередніми ухвалами суду не надав, письмові пояснення щодо поважності причин невиконання вимог суду - відсутні. Хоча про час та місце судового засідання призначеного на 26.08.2008 р. відповідач повідомлений належним чином, ухвалою суду від 04.07.2008 р., яка направлялася сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

А тому, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд встановив таке.

07.03.2007 р. рішенням засновників, а саме громадянами: Холявою О.М., Холявою А.М., Холявою Н.В., Холявою М.К., Холявою Г.В., Холявою С.С., Гарником В.В., Підлубною Н.В., Підлубною К.П., Довгань С.І., Довгань А. С., Тульчинською С.С., було вирішено створити фермерське господарство "Холдіт". Дане фермерське господарство "Холдіт" зареєстроване, як юридична особа та включене до ЄДРПОУ 11.05.2007 р., що вбачається із Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи фермерського господарства "Холдіт" серії А00 № 577822 ( а. с. 8).

До складу фермерського господарства "Холдіт" увійшли громадяни із своїми земельними паями, що належать їм на праві приватної власності, наведене підтверджується державними актами.

Як вбачається з Акта обстеження земельної ділянки, яка належить Довгань А.С. № 120/119 від 28.11.2007 р., відповідач самовільно зайняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,1033 га та засіяв на останній ріпак.

З Акта обстеження земельної ділянки, яка належить гр. Холяві С.С. № 121/120 від 28.11.2007 р., самовільно зайнято земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,1033 га та засіяно на ній ріпак.

Обстеженням земельної ділянки, яка належить гр. Тучинській С.С. (Акт № 122/121 від 28.11.2007 р.) встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,2254 га і засіяв на ній ріпак.

Обстеженням земельної ділянки, яка належить гр. Холяви Г.В. (Акт № 129/122 від 28.11.2007 р.) встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,1056 га і засіяв її ріпаком.

В силу ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

В порушення даної норми Відповідач наніс матеріальну шкоду Позивачеві на загальну суму 4147 грн. 38 коп. , що підтверджується висновком та розрахунками управління з контролю за використанням та охороною земель у Вінницькій області від 18.10.2007 р. ( а. с. 22-23). Даний розрахунок здійснений з урахуванням Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) буз спеціального дозволу затверджених Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель № 110 від 12.09.2007 року.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1213 Цивільного кодексу України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України).

Позивачем доведено, що протиправна дія Відповідача є причиною, а збитки, які виникли у Позивача, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отож, оцінивши усі фактичні обставини справи суд дійшов висновку про наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, зокрема щодо самовільного зайняття земельних ділянок і збитками завданими фермерському господарству "Холдіт".

Враховуючи, що відповідач доказів в спростування позовних вимог не надав, вимоги позивача, щодо усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, які належать членам фермерського господарства "Холдіт" та стягнення 4147 грн. 38 коп. матеріальних збитків, визнаються судом обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимоги позивача, стосовно стягнення моральної шкоди в розмірі 8000 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, позивач стверджує, що відповідач своїми незаконними і зухвалими діями завдав моральну шкоду членам господарства - простим селянам, які зазнали душевних страждань у зв"язку із знищенням межевих знаків і самоправними діями відповідача по використанню земельних ділянок, які йому не належать, адже господарством планувалося засіяти зазначені земельні ділянки зерновими культурами.

Проте, позивачем не доведена завдана йому моральна шкода неправомірними діями відповідача.

Статтею 49 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави. За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Відповідно ж до частини першої ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Посилання фермерського господарства "Холдіт" у позовній заяві та в пояснювальній записці (вх. № 7002 від 23.06.2008р.) на те, що членам господарства завдана моральна шкода не підтверджена належними доказами передбаченими процесуальним законом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково з покладенням судових витрат на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1212, 1213 ЦК України, ст. 49 ГК України, ст.ст.4-3, 33, 35, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116, ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1.Позов задовольнити частково.

2.Зобов"язати товариство з обмеженою відповідальністю "Комарівці" (, вул. Червоноармійська, 3, м. Бар, Вінницька обл., 23000) усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, які належать на праві власності членам фермерського господарства "Холдіт", а саме: громадянці Довгань Анелії Степанівні ( Державний акт серії ЯБ № 949460), громадянину Холяві Сергію Степановичу ( Державний акт серії ЯБ № 708727), громадянці Тучинській Світлані Сергіївні ( Державний акт серії ЯБ № 708729) та громадянці Холява Галині Василівні ( Державний акт серії ЯБ № 708728) і розташовані на території Комаровецької сільської ради.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Комарівці" (, вул. Червоноармійська, 3, м. Бар, Вінницька обл., 23000) на користь фермерського господарства "Холдіт" (вул. Садова, 13, с. Комарівці, Барський р-н, Вінницька обл., 23000, п/р в ВОД ВАТ "Райффайзен Банк "Аваль" м. Бар, МФО 302247, ) 4147 грн. 38 коп. матеріальних збитків, 187 грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 40 грн. 28 коп. витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6.Копію рішення направити сторонам по справі рекомендованим листом.

Суддя

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 28 серпня 2008 р.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу