КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2008                                                                                           № 29/145

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Стальна О.О. – дов. №06-5195 від 26.11.2007р.;

від відповідача - Рафальська І.В. – дов. б/н від 21.04.2008р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління соціального захисту населення виконавчого органуКиївської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду м.Києва від 09.06.2008

у справі № 29/145

за позовом                               Головного управління соціального захисту населення виконавчого органуКиївської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до                                                   Київської міської муніципальної колегії адвокатів

про                                                  стягнення зайво отриманих коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 61 700 грн. зайво отриманих коштів.

09.06.2008р. позивач подав заяву №06-1678, в якій уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 61 887 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов Договору про надання правової допомоги №01 від 22.03.2006р., укладеного між сторонами, відповідач використав бюджетні кошти у розмірі 61 887 грн. на відшкодування витрат по утриманню обслуговуючого персоналу, а не на фактичне надання правової допомоги малозабезпеченим верствам населення.

Відповідач заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи про те, що за наслідками взаєморозрахунків, проведених між сторонами, будь-які претензії були відсутні, всі кошти використані відповідачем за цільовим призначенням, тобто безпосередньо на надання правової допомоги, а витрати по утриманню обслуговуючого персоналу погашались відповідачем самостійно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 в задоволенні позову Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним Рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 скасувати, прийняти нове Рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані наступним:

- при винесенні рішення місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, не надано належної оцінки Акту від 03.08.2007р. №28-23/23, складеного за результатом проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача;

- між сторонами не було підписано жодного акту прийняття робіт, оскільки підписання зазначених актів не передбачено умовами Договору;

- згідно з п.4.2 спірного Договору, розрахунки за виконану роботу здійснюються на підставі щомісячних звітів відповідача про надану правову допомогу за формою, які мали підписуватись обома сторонами, однак зазначені звіти на підпис позивачу не надавались;

- протягом дії Договору відповідач фінансувався через Головне управління державного казначейства України в м. Києві, як одержувач коштів місцевого бюджету з особового рахунку Головного управління - головного розпорядника бюджетних коштів, тому між Головним управлінням та Колегією адвокатів не підписувались акти прийняття робіт.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2008р. апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.10.2008р.

У судовому засіданні 29.10.2008р. представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд скаргу задовольнити, Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 скасувати, прийняти нове Рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги позивачем було викладено клопотання про залучення до участі у справі як третю особу Головне контрольно-ревізійне управління України, мотивуючи тим, що вказаною особою було проведено ревізію позивача та зустрічну перевірку відповідача, за результатами якої встановлено факт використання відповідачем бюджетних коштів, що виділялись за Договором про надання правової допомоги №01 від 22.03.2006р., не за їх цільовим призначенням.

Представник відповідача заперечував проти клопотання позивача, просив суд відмовити в його задоволенні, як необґрунтованого та непідтвердженого належними доказами.

Апеляційний суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача, оскільки останнім не обґрунтовано, яким чином рішення у справі №29/145 впливатиме на права або обов’язки Головного контрольно-ревізійного управління України по відношенню до сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.10.2008р. заперечував проти апеляційної скарги позивача, просив суд залишити скаргу без задоволення, а Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 – без змін як таке, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1463 від 07.08.2003р. затверджено Тимчасове положення про порядок надання безоплатної правової допомоги Київською міською муніципальною колегією адвокатів малозабезпеченим верствам населення м. Києва. Надання правової допомоги здійснюється за рахунок коштів міської комплексної програми «Турбота» на 2001-2005 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради №161/1138 від 30.01.2001р.

Відповідно до п.7 вищевказаного Тимчасового положення контроль за додержанням вимог цього Положення покладено на Головне управлінням та Головним фінансовим управлінням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Згідно з Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №498 від 21.03.2006р. «Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва в 2006р.», Головному управлінню соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виділено кошти у сумі 450 000,00 грн. для фінансування підтримки Київської міської муніципальної колегії адвокатів на забезпечення безоплатною правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва, а головне фінансове управління виконавчого органу Київської міської ради доручено перерахувати Головному управлінню соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) кошти для фінансування витрат на виконання міської комплексної програми «Турбота» на 2006-2010 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради №603/3064 від 16.12.2005р.

22 березня 2006 року між Головним управлінням соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі – позивач, Замовник) та Київською міською муніципальною колегією адвокатів (далі – відповідач, Виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги №01 (далі – Договір).

Згідно з умовами вищезазначеного Договору (п.1, п.2.1, п.2.2), Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу малозабезпеченим верствам населення міста Києва в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та Тимчасовим положенням про порядок надання безоплатної правової допомоги Київською міською муніципальною колегією адвокатів малозабезпеченим верствам населення м. Києва, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07.08.2003р. №1463 «Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення».

Виконавець зобов'язався здійснювати безоплатне надання правової допомоги та захист прав і законних інтересів малозабезпечених громадян та без направлень за умовами передбаченими Тимчасовим положенням за узгодженим сторонами графіком, що додається, та є невід'ємною частиною цього договору, а також взяв на себе виконання наступної правової допомоги:

- надання консультацій, порад та роз'яснень з правових питань, усних і письмових довідок щодо законодавства;

- складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, надання допомоги з підготовки та правильного оформлення зазначених документів;

- здійснення представництва малозабезпечених громадян у суді, інших державних органах, перед юридичними і фізичними особами, надання іншої правової допомоги;

- збирання відомостей про факти, які можуть бути використані, як докази в цивільних, адміністративних справах, запитувати і отримувати документи або їх копії від юридичних і фізичних осіб, отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань, застосовувати науково-технічні засоби відповідно до чинного законодавства, доповідати клопотання і скарги на прийомі у посадових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові вмотивовані відповіді;

- ведення цивільних і адміністративних справ; участь у розгляді клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів; виконання інших дій передбачених законодавством; узагальнення та аналіз розгляду судових та інших справ та результатів розгляду претензій, надання замовнику пропозицій з усунення виявлених недоліків в процесі співпраці;

- надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у діяльності замовника;

- організація систематичного обліку та збереження направлень замовника;

- щомісячно інформує замовника про надання безоплатної правової допомоги малозабезпеченим верствам населення м. Києва, представляючи замовнику що місяця звіт-розрахунок за формою, що додається та є невід'ємною частиною цього договору;

- ведення обліку заявників та оформлення документації щодо надання правової допомоги.

В свою чергу Замовник зобов'язався оплачувати витрати Виконавця, пов'язані з наданням правової допомоги малозабезпеченим верствам населення м. Києва по мірі надходження коштів (фінансування) (п.„б” п.3 Договору).

Згідно з п.4.1, п.4.2 Договору за надану правову допомогу відповідно до розпорядження КМДА №498 від 21.03.2006р. «Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва в 2006р.» Замовник перераховує Виконавцю кошти у сумі 450 000,00 грн. по мірі надходження коштів (фінансування). Розрахунки за виконану роботу здійснюються Замовником на підставі щомісячних звітів Виконавця про надану правову допомогу за формою, що додається до цього договору. За роботу, виконану до укладення цього договору, розрахунки здійснюються за калькуляцією, передбаченою в додатку до Розпорядження КМДА №498 від 21.03.2006р. «Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва в 2006р.».

У відповідності до п.6.1 Договору останній укладений на строк до 31.12.2006р. та набирає чинності з моменту його підписання.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

В ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих до матеріалів справи звітів про виконання загального фонду кошторису установи вбачається, що за результатами 2006 звітного року сума фінансування та сума фактичних видатків співпали і становили 599 860,00 грн.

Документами про розподіл бюджетних асигнувань розпорядником бюджетних коштів Головним управлінням соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підтверджено, що відповідачу було виділено кошти у загальному розмірі 600 000,00 грн. При цьому, згідно виписки з рахунку з урахуванням КЕКВ за 29.12.2006р. відповідач повернув позивачу зайво отримані кошти із загального фонду місцевого бюджету у розмірі 40 000,41 грн.

Отже, за результатами виконання зобов'язань за договором відповідач надав послуги на загальну суму 459 999,59 грн., а позивачем оплатив їх вартість у повному обсязі.

04.06.2008р. сторонами було проведено звірку взаєморозрахунків за 2006р. згідно з Договором та складено Акт від 04.06.2008р., згідно з яким залишок коштів на 01.01.2006р. становив 0,00 грн., фактично профінансовано за 2006р. – 599 859,59 грн., фактично використано за 2006р. - 599 859,59 грн., залишок на 01.01.2007р. - 0,00 грн.

Таким чином, підписавши вищевказаний Акт звірки, сторони підтвердили відсутність не виконаних грошових зобов'язань один перед одним за 2006р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на висновки, викладені в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з якими відповідач виставляв до сплати рахунки на компенсацію з міського бюджету не тільки видатків за фактично надану правову допомогу адвокатами, реальність надання якої підтверджено представленими направленнями на отримання правової допомоги, заявами малозабезпеченими щодо надання правової допомоги, журналами обліку заявників, актами виконаних робіт за підписами малозабезпечених та звітами адвокатів про надану правову допомогу, а й рахунки на відшкодування витрат по утриманню обслуговуючого персоналу, який не надає малозабезпеченим правової допомоги на загальну суму 61 700,00 грн., тому Головним управлінням було зайво профінансовано відповідача за фактично не надані послуги з правової допомоги малозабезпеченим на суму 61 700,00 грн.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Згідно з ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п.1 Калькуляції вартості витрат на забезпечення безоплатною правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва у 2006р., затвердженої Розпорядження КМДА №498 від 21.03.2006р. «Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва в 2006р.», вартість витрат правової допомоги включає в тому числі витрати на оплату праці працівників, які забезпечують надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що виконання обов'язків за спірним Договором №01 від 22.03.2006р. підтверджується актами прийняття робіт, які підписані обома сторонами. Дані Акти складені у відповідності із затвердженою калькуляцією та містять відомості щодо виконаної роботи, вартості робіт. Окрім того, в матеріалах справи наявні щомісячні звіти-розрахунки про виконання загального фонду кошторису установи, які подавав відповідач, інформуючи замовника про надання безоплатної правової допомоги малозабезпеченим верствам населення м. Києва.

Заперечення позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо форми вищевказаних звітів (форма №2д, №2м) судом не приймаються до уваги, оскільки умовами договору передбачено лише подання таких звітів, однак при цьому не визначено форму, за якою їх повинні складати.

Отже, як було встановлено судом, відповідач надавав позивачу послуги, загальна вартість яких на момент припинення дії договору склала 459 999,59 грн. При прийнятті звітів та проведенні розрахунків сторони не мали один до одного претензій. За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Договір про надання послуг був належним чином виконаний обома сторонами у відповідності до вимог чинного цивільного законодавства.

Посилання позивача на те, що за результатами зустрічної перевірки відповідача було підтверджено порушення, виявлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме нецільове використання бюджетних коштів, судом не приймається до уваги, оскільки відомості щодо порушення відповідачем бюджетного законодавства за 2006 рік (період, протягом якого надавались послуги за спірним Договором) та, відповідно, притягнення його до відповідальності суду не надавались.

В ст. 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Натомість, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на норми, що визначають сутність договору про надання послуг та обов'язок його оплатити отримані послуги, тоді як належних і допустимих доказів на підтвердження того, які саме права та законні інтереси позивача порушив відповідач суду надано не було.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковим.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов’язки.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов’язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з’ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Стверджуючи в апеляційній скарзі про порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, позивач не зазначив жодної норми закону, яка була порушена судом при прийнятті оскаржуваного рішення, тоді як згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналогічну позицію позивач зайняв заявляючи клопотання про залучення до участі у справі як третю особу Головне контрольно-ревізійне управління України, зокрема, позивач не визначив на стороні кого саме він просить залучити вказану особу та не обґрунтував, яким чином рішення у справі №29/145 впливатиме на права або обов’язки Головного контрольно-ревізійного управління України по відношенню до сторін. Натомість, в усних поясненнях, наданих в судовому засіданні апеляційного суду, що зафіксовано в протоколі судового засідання від 29.10.2008р., представник позивача зазначив про те, що рішення у справі №29/145 ніяким чином не впливатиме на права або обов’язки Головного контрольно-ревізійного управління України щодо сторін.

У відповідності до норм господарського процесуального законодавства обов’язок доведення обставин, викладених у позові, покладається саме на позивача.

Доводи, викладені позивачем в позові та в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи як в Господарському суді міста Києва, так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем своїх договірних зобов’язань і, як наслідок, порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивача, підстави для застосування до відповідача відповідних правових наслідків порушення зобов’язання та задоволення позовних вимог відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 прийнято з повним та всебічним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга позивача з викладених у ній підстав задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 27, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі як третю особу Головне контрольно-ревізійне управління України

2. Апеляційну скаргу Головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2008р. у справі №29/145 – без змін.

3. Матеріали справи №29/145 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді

03.11.08 (відправлено)