ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "30" липня 2008 р. по справі № 07/28-38

від 30.07.2008р. справа № 07/28-38

за позовом Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного Комітету України з державного матеріального резерву, м.Луцьк

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колос», с.Вітоніж Рожищенського району

про стягнення 24 767грн. 50коп.

Суддя Сур’як О.Г.

Представники:

від позивача : Шугалов А.В., довіреність №04 від 07.04.08р.

від відповідача: н/з

Позивачу роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

Суть спору: Позивач – ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного Комітету України з державного матеріального резерву звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - СВК «Колос» 24767грн.50коп. заборгованості за непоставку зерна згідно договору купівлі-продажу №24-к від 13.06.2007р.

Відповідач відзиву на позов не представив, свого представника в судове засідання не направив та не скористався своїм правом взяти участь в судовому засіданні (ухвали суду про порушення провадження у справі від 26.06.2008р. та про відкладення розгляду справи від 21.07.2008р. надсилались відповідачу рекомендованою кореспонденцією та на адресу суду не повернулись).

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, про що було попереджено відповідача ухвалою суду від 26.06.2008р.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

13.06.2007 року між ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного Комітету України з державного матеріального резерву (Покупець) та СВК «Колос» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу зерна пшениці №24-к від 13.06.2007р. Згідно п.2.1 зазначеного договору предметом цієї угоди є домовленість сторін про продаж (передачу у власність) Продавцем і купівлю (прийняття та оплату) Покупцем зерна пшениці 3-6 класу згідно накладних по цінах, які складуться на момент поставки товару. Продавець зобов’язувався передати товар у власність Покупця разом з належно оформленими документами, доставити товар за власний рахунок на склад Покупця до 01.09.2007р. (п.6.1 Договору). В свою чергу Покупець, відповідно до п.6.2 Договору, зобов’язувався прийняти визначений цим договором товар та документи, оплатити товар шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Продавця визначеної суми.

На виконання умов договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 40000грн., про що свідчать платіжні доручення №178 від 26.06.2007р. та №470 від 09.07.2007р.(а.с.9).

Свої зобов’язання по поставці зерна відповідач виконав лише частково, відповідно до накладної №5 від 31.10.2007р. поставив позивачу зерно пшениці 4 класу в кількості 12,186 тонни на суму 15232,50грн. (а.с.10).

13.03.2008р. за №03-юр позивачем було направлено відповідачу претензію про перерахування заборгованості в сумі 24767,50грн. на розрахунковий рахунок ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного Комітету України з державного матеріального резерву. Зазначена претензія залишена СВК «Колос» без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язань – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки, на день розгляду справи відповідачем не представлено суду доказів сплати заборгованості в розмірі 24767,50грн., вимога позивача підставна і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони; суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Отже, судові витрати по сплаті державного мита в сумі 247,68грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 526, 628 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колос» (с.Вітоніж Рожищенського району; р/р 7001 в КБ «Приватбанк» МФО 303440 код ЗКПО 03736090) на користь Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного Комітету України з державного матеріального резерву, (м.Луцьк вул..Молодогвардійська, 11; р/р 3 в КБ «Захід інкомбанк» м.Луцьк МФО 303484 код 00953065) 24767грн. 50коп. заборгованості, а також судові витрати по сплаті державного мита в сумі 247,68грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Суддя О.Г. Сур’як

Суддя                                                    Сур'як О. Г.