ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.08 р.                     Справа № 40/98пн

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

до відповідача Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” м. Донецьк

про повернення майна

за участю:

представників сторін:

від позивача Лисенко Л.М. - юрисконсульт

від відповідача Мішук Я.С. - юрисконсульт

Суть спору:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області звернулось до господарського суду з позовом до Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” про зобов’язання останнього повернути орендоване майно за актом приймання – передачі згідно договору оренди № 3074/2006 від 27.12.2006р.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, мотивуючи свої заперечення неотриманням повідомлення про відмову від договору у встановленому пордку. Вважає, що лист з пропозицією про розірвання договору оренди зареєстрований банком 24.01.08р., тобто отриманий після закінчення строку наданого сторонам для подачі заяв про припинення договору, а тому договір вважає продовженим до 23.12.08р.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, вислухавши доводи позивача та відповідача, суд встановив:

У зв’язку зі складністю справи, створення сторонами необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, строк вирішення спору було продовжено на підставі вимог ч. 4 ст. 69 ГПК України.

Позов мотивовано тим, що 27.12.06р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, далі Орендодавець, та акціонерним банком “Український Бізнес Банк”, далі Орендар, було укладено договір оренди № 3074/2006.

Відповідно до п. 1.1 договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно – частину нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 4,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Нове Життя, 14, що знаходиться на балансі Управління ДАІ УМВС в Донецькій області (балансоутримувач).

Факт передачі спірного майна відповідачу підтверджено актом прийому-передачі приміщення від 27.12.2006 р., який підписаний обома сторонами, що відповідає п. 2.1. договору.

Відповідно до п. 2.4. Договору оренди у разі припинення цього договору майно повертається орендарем Балансоутримувачу.

Згідно п. 10.1 Договору його укладено строком на 360 днів, що діє з 27.12.2006 р. по 23.12.2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.6. Договору оренди встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Такі самі вимоги щодо терміну договору оренди встановлені і в ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а саме у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Листом № 06-03-427 від 22.01.08р. позивач повідомив відповідача про те, що 23.12.07р. закінчився термін дії договору оренди № 3074/2006. від 27.12.06р., та вимагав термінового повернення орендованого майна.

Цього листа, 23.01.08р. було отримано нібито працівником Акціонерного Банку - Безгодовою О.В., про що зробила напис із зазначенням дати.

Оскільки строк дії договору закінчився, позивачем заявлені вимоги про зобов’язання відповідача повернути орендоване майно за актом приймання передачі.

Судом прийнято до уваги, що майно належить державі, а тому до спірних правовідносин застосовуються приписи Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.92р. за № 2269-XII, далі Закон.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову оцінку правовідносинам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до наказу АБ “Український Бізнес Банк” від 18.12.06р. Безгодова О.В. працює на посаді провідного спеціаліста департаменту розвитку з 18.12.2006 р.

Згідно з п. 6.1.1. витягу “Інструкції з діловодства в АБ “Український Бізнес Банк”, затвердженої Головою Правління Арбузовим С.Г. 16.03.05р., вся кореспонденція, що надходить до установи банку, приймається, попередньо обробляється і розподіляється за призначенням тільки службами діловодства (секретаріат, загальний відділ).

Пунктами 2.1., 2.2. посадової інструкції провідного спеціаліста Департаменту розвитку Акціонерного Банку “Український Бізнес Банк”, яка затверджена Головою правління 03.01.07р., визначено основні завдання провідного спеціаліста, якими є: забезпечення розвитку та ефективного функціонування відділень та філій у мережах установи Банку; за дозволом начальника Департаменту здійснювати запити та одержувати необхідну інформацію і документи від зовнішніх організацій з питань, що входять до його компетенції.

Тобто, до посадових обов’язків Безгодової О.В. не входить та не належать питання щодо: укладення, розірвання, виконання та припинення договорів, а також врегулювання будь–яких договірних відносин.

Представництво – особливий вид цивільних правовідносин, які характеризуються складовою структурою.

Згідно з статті 237 ЦК України представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов’язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоча і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Втім, частина третя вищевказаної статті встановлює умови виникнення представництва. Воно виникає на підставі договору, закону , або акту юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За статтею 239 ЦК України провочин, здійснений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє.

Статтями 242-244 ЦК України закріплені декілька видів представництва:

-          представництво за законом;

-          представництво за довіреністю;

-          комерційне представництво.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, посадовими інструкціями тощо.

Таким чином, представництво зумовлює виникнення у того, кого представляють прав і обов’язків внаслідок діяльності представника. Для того, щоб дії представника створили юридичні права та обов’язки для того, кого представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження.

На виконання вимог суду відповідачем з урахуванням пояснювальної записки Безгодової О.В. було проведено службове розслідування, за результатами якого було складно акт, за змістом якого було встановлено, що в посадові обов’язки Безгодової О.В. ніколи не входило та не входить прийняття для реєстрації будь-якої вхідної кореспонденції, довіреності на вчинення таких дій їй також не видавалося.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що працівник банку Безгодова О.В., яка по теперішній час працює на посаді провідного спеціалісту відділу стратегічного планування, у спірних відносинах не є його представником по здійсненню повноважень юридичної особи чи його органу, тому вона не мала повноважень приймати вхідну кореспонденцію.

Тобто, передачу листа через не уповноваженого працівника не можна вважати належним повідомленням про намір припинити дію договору оренди.

Лист Орендодавця з пропозицією про розірвання договору оренди зареєстрований Орендарем - 24.01.08р. за вхідним № 272, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Отже, повідомлення про припинення дії договору направлено відповідачу поза межами строку, який встановлений Законом та договором оренди. Крім того, відповідач фактично продовжує користуватись спірним майном за договором та виконувати свої зобов’язання, як орендар, а саме сплачує орендну плату, яка приймається та не повертається орендодавцем, що підтверджується відповідними розрахунковими документами.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 291 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 26 Закону одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Відповідно до частини другої статті 782 ЦК України у разі одержання відмови орендодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

Відмову від договору слід відрізняти від розірвання договору, Згідно з частиною другої статті 653 ЦК України, частиною четвертою статті 188 ГК України договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому у задоволенні позову про зобов’язання відповідача повернути орендоване майно - частину нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 4,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Нове Життя, 14, орендодавцеві за актом приймання-передачі слід відмовити.

Питання розподілу витрат по держмиту та забезпеченню судового процесу не вирішується, оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від їх сплати.

Суд може оголосити у судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні, а в разі присутності представника лише однієї із сторін – за згодою цього представника. Така згода було надана учасниками судового процесу, а тому в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення по даній справі згідно вимог частини другої ст. 85 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 ст. 17, 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ст. ст. 237, 239, 242, 243, 244, 653, 763, 764, 782 ЦК України, ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 36, 38, 43, 49, частиною 4 ст. 69, ст.ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до Акціонерного банку “Український Бізнес Банк” про зобов’язання останнього повернути на його адресу орендоване майно - частину нежитлового вбудованого приміщення загальною площею 4,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Нове Життя, 14, за актом приймання-передачі відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 22.08.08р.