ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2008 Справа № 16/203-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Чохи Л.В. (доповідача)

суддів: Тищик І.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Печерій С.В.

за участю представників сторін:

від відповідача: Кабишева Т.М., довіреність №б/н від 05.11.07, представник;

представник позивача у судове засідання не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного комерційного промислово –інвестиційного банку в особі філії “Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області”, м. Нікополь на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2008р. у справі №16/203-08;

за позовом акціонерного комерційного промислово –інвестиційного банку в особі філії “Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області”, м. Нікополь

до приватного підприємства “Руметаль”, с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області

про зобов’язання застрахувати предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

28.08. 2008р. акціонерний комерційний промислово –інвестиційний банк в особі філії “Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області” звернувся в господарський суд Дніпропетровської області до приватного підприємства “Руметаль” з позовом про спонукання застрахувати предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 05.05.2007р. між сторонами був заключений кредитний договір №104 –63/07 про надання відповідачу кредиту у сумі 2 200 000 грн. з терміном повернення до 04.12.2008р. і в забезпечення цього договору –іпотечний договір №237 –104/07 від 05.06.2007р. Предмет іпотеки складається з майна, що розташоване за адресою: м. Нікополь, вул. Карла Лібкнехта №173 і складається з наступного:

·          будівлі забійного цеху;

·          холодильника;

·          котельні;

·          компресорної;

·          приймального цеху;

·          кіоску трансформаторного;

·          будівлі їдальні;

·          цеху відгодівельного;

·          будівлі –сушилки кролячих шкурок;

·          огорожі території;

·          асфальтного покриття.

В порушення пункту 4.13 договору іпотеки відповідач не застрахував предмет іпотеки, в зв’язку з чим банк позбавлений можливості отримати компенсацію майна в разі його знищення. (а. с. 2 –4)

В процесі розгляду справи позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу будь –яким способом вчиняти дії щодо реорганізації, відчуження, ліквідації основних засобів, що йому належать, та вводити в експлуатацію і оформляти право власності на самочинно збудоване приміщення офісу за адресою: м. Нікополь, вул. Карла Лібкнехта, 193. (а. с. 30–31)

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2008р. позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено зі слідуючих мотивів:

·          відсутності обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

·          відсутності зв’язку між заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

·          імовірності утруднення виконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.10.2008р. за апеляційною скаргою акціонерного комерційного промислово –інвестиційного банку в особі філії “Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області” порушено провадження з перегляду ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2008р. Апеляційна скарга мотивується тим, що господарським судом неповно з’ясовані обставини, що мають значення для задоволення заяви, а також висновки суду не відповідають викладеним в ухвалі обставинам справи, зокрема:

·          відповідач знищив відгодівельний цех, а на його місці побудував офіс, чим односторонньо змінив предмет іпотеки;

·          змінений без згоди банку предмет іпотеки не буде підлягати обов’язковому страхуванню.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представника приватного підприємства “Руметаль”, який висловився проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і ухвалу, яка прийнята судом в процесі її розгляду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку звернення сторони (прокурора чи його заступника) із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з вищезазначених положень, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

В позовній заяві банк визначає свій позов, як позов нематеріального характеру і сплачує державне мито, як за спір немайнового характеру.

Вибір способу забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги. Не допускається застосування заходів забезпечення позову, які не пов’язані із заявленими вимогами.

Зазначене свідчить про правомірність дій суду першої інстанції в частині відмови щодо вжиття заходів до забезпечення позову.

За таких обставин та керуючись статтями 101 –103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного комерційного промислово –інвестиційного банку в особі філії “Відділення Промінвестбанку в м. Нікополь Дніпропетровської області” залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2008р. у справі №16/203-08 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                              Л.В. Чоха

Судді: І.В. Тищик

Л.О.Чимбар