ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2008

Справа №2-7/1817.1-2008

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дитячої творчості «Радуга» (98500, м. Алушта, вул. Ялтинська, 17)

До відповідача Комунального підприємства «Управління міського господарства» (98500, м. Алушта, вул. В. Хромих, 27)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Міська громадська організація «Алуштинська асоціація судовласників» (98500, м. Алушта, вул. 15 квітня, 43)

Про визнання дійсним договору.

Суддя І. І. Дворний

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача - не з’явився.

Від третьої особи – Ольшанська Т. С., предст., дов. від 08.10.2007 р.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр дитячої творчості «Радуга» звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Комунального підприємства «Управління міського господарства», в якій просить визнати дійсним укладений 05.06.2007 р. між сторонами договір оренди нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень площею 79,4 кв. м. в основному приміщенні та площею 78,5 кв. м. у виробничому приміщенні за адресою: м. Алушта, вул. Паркова, 6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач – Комунальне підприємство «Управління міського господарства», ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору оренди, який, відповідно до норм цивільного законодавства, підлягає обов’язковому нотаріальному посвідченню, чим порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Рішенням ГС АР Крим від 24.07.2007 р. позов був задоволений.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.10.2007 р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міської громадської організації «Алуштинська асоціація судовласників» на зазначене рішення суду було припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2008 р. рішення ГС АР Крим у цій справи було скасовано, а матеріали справи були направлені на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа передана на розгляд судді Дворному І. І. із привласненням номеру 2-7/1817.1-2008.

Ухвалою ГС АРК від 27.02.2008р. справа була прийнята до провадження судді Дворного І.І., призначений розгляд справи на 20.03.2008р. Крім того, до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, була залучена Міська громадська організація "Алуштинська асоціація судовласників".

У судове засідання представники сторін не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи були проінформовані належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ :

На підставі рішення Алуштинської міської ради від 23.05.2007 р. №14/29 05.06.2007 р. між Комунальним підприємством «Управління міського господарства» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр дитячої творчості «Радуга» (Орендар) був укладений договір оперативної оренди нерухомого майна, пунктом 1.2 якого передбачено, що Орендодавець передає нерухоме майно, яке знаходиться на його балансі на праві повного господарського відання: нежилі приміщення площею 79,4 кв. м. в основному приміщенні та площею 78,5 кв. м. у виробничому приміщенні за адресою: м. Алушта, вул. Паркова, 6, вартість якого згідно експертного висновку станом на 31.05.2007 р. складає 228 800,00 грн., а Орендар приймає його в оперативну оренду, згідно акта приймання-передачі.

Майно передається Орендарю для зберігання маломірних плавзасобів та організації рятувально-водолазної служби (п. 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 1.4 Договору вступ орендаря в користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього договору та акта приймання-передачі.

Згідно з пунктом 4.1 Договору він вступає в силу з 04 червня 2007 року та діє до 04 червня 2022 року.

Відповідний акт приймання-передачі орендованого майна був підписаний між сторонами 05.06.2007 р. (а. с. 16).

Листом №35 від 20.06.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр дитячої творчості «Радуга» звернулося до Комунального підприємства «Управління міського господарства» з проханням здійснити дії щодо нотаріального посвідчення договору. Однак, відповідач в листі №217/01 від 22.06.2007 р, повідомив про відсутність грошових коштів для нотаріального посвідчення, що в свою чергу, було розцінено позивачем як ухилення та стало підставою для звернення до суду з проханням визнати договір дійсним в порядку статті 220 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні докази, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

У відповідності до частини 1 статі 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

З огляду на зазначене, сторони нікчемного правочину не зобов’язані виконувати його умови, одна сторона має право відхилити вимоги другої сторони щодо вчинення певних дій навіть тоді, коли він судом не визнаний недійсним.

Також, відповідно до частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Виходячи з того, що Договір оренди від 05.06.2007 р. нотаріально не посвідчений, у відповідності до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України він є нікчемним, а отже згідно частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України не покладає на сторін ніяких зобов’язань.

Однак, при цьому відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Так, зокрема, частиною 2 статті 220 цього Кодексу передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, для визнання Договору дійсним суду необхідно з’ясувати наявність досягнення сторонами згоди всіх істотних умов Договору, наявність повного або часткового виконання Договору та факт ухилення стороною від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У той же час, суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2004 року конкурсною комісією щодо оренди об’єктів комунальної власності Алуштинської міської ради переможцем на право оренди нежитлових приміщень загальною площею 157, 9 кв. м, розташованих за адресою: місто Алушта ,вул.. Паркова, 6 визнано міську громадську організацію „Алуштинська асоціація судовласників”. Комунальному підприємству „Управління міського господарства” доручено укласти договір оренди на вказаний об’єкт строком на два роки.

25 лютого 2004 року виконавчим комітетом Алуштинської міської ради прийнято рішення № 222 про передачу в оренду нежитлових приміщень площею 79, 4 кв. м. в основній будівлі та площею 78, 5 кв. м. у виробничому приміщенні.

На підставі вказаного рішення 01 квітня 2004 року між комунальним підприємством „Управління міського господарства” та міською громадською організацією „Алуштинська асоціація судовласників” був укладений договір оперативної оренди нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4.1 Договору строк його дії визначений до 01 березня 2005 року.

Пунктом 5.8 Договору встановлено, що строк дії договору підлягає пролонгації після затвердження порядку державного та нотаріального посвідчення договорів оренди.

17 березня 2006 року рішенням Алуштинської міської ради № 26/274 26 сесії 4 скликання був продовжений строк дії договору оренди вказаного приміщення.

20 березня 2006 року між сторонами була укладена додаткова угода, якою договір оперативної оренди нерухомого майна від 01 квітня 2007 року викладений в новій редакції, а саме –продовжений строк дії договору до 18 березня 2007 року.

02 березня 2007 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією продовжити строк дії договору оренди відповідно до пункту 4.9. додаткової угоди, однак 29 березня 2007 року листом № 22/06 відповідач відмовив позивачу в продовженні договору, мотивуючи свою відмову відсутністю у позивача переважного права на оренду вказаного майна.

Не погодившись з відмовою комунального підприємства „Управління міського господарства” щодо пролонгації договору оренди, міська громадська організація „Алуштинська асоціація судовласників” звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про спонукання Комунальне підприємство “Управління міського господарства” внести зміни до додаткової угоди від 20.03.2006р. до договору оперативної оренди нерухомого майна від 01.04.2004р., укладеного з міською організацією “Алуштинська асоціація судовласників”, у відповідності з рішенням від 17.03.2006р. № 26/274 26 сесії Алуштинської міської ради 4 скликання, продовживши строк дії договору оренди нежитлового приміщення по вул. Паркової, 6 у м. Алушта строком на чотири роки, мотивуючи свої вимоги тим, що він є добросовісним орендарем спірного приміщення та має переважне право на пролонгацію договору, але відповідач безпідставно ухиляється від внесення відповідних змін до умов договору.

Рішенням ГС АР Крим від 09.08.2007 р. у справі №2-5/6005-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2008 р., позов був задоволений. Суд зобов’язав Комунальне підприємство “Управління міського господарства” внести зміни до додаткової угоди від 20.03.2006р. до договору оперативної оренди нерухомого майна від 01.04.2004р., укладеного з міською організацією “Алуштинська асоціація судовласників”, у відповідності з рішенням від 17.03.2006р. № 26/274 26 сесії Алуштинської міської ради 4 скликання, продовживши строк дії договору оренди нежитлового приміщення по вул. Паркової, 6 у м. Алушта строком на чотири роки.

При прийнятті вказаного рішення суд виходив з того, що під час дії договору оренди позивач належним чином виконував покладені на нього обов’язки, а тому має переважне право на продовження договору оренди на новий термін.

Суд зазначає, що при прийнятті рішення про визнання договору дійсним необхідно серед іншого дослідити право сторін на укладання такого договору, та чи не порушує спірний договір прав та обов’язків інших осіб.

В пункті 3 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням договорів недійсними» №02-5/111 від 12.03.1999 р., з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що угоди, які містять порушення закону, не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від рішення суду і волі сторін та їх вини в укладенні протизаконної угоди. Правові наслідки таких угод настають лише у вигляді повернення сторін у початковий стан або в інших формах, передбачених законом. Це, зокрема, угоди, які підпадають під ознаки статей 48, 49, 50, 58 Цивільного кодексу, а також укладені з порушенням форми, якщо законом спеціально передбачено таку форму.

Таким чином, при укладанні спірного договору в період між закінченням строку дії договору від 01 квітня 2004 року, укладеного між комунальним підприємством „Управління міського господарства” та міською громадською організацією „Алуштинська асоціація судовласників”, та внесенням змін до додаткової угоди від 20.03.2006р. до договору оперативної оренди нерухомого майна від 01.04.2004р. про продовження строку дії оренди та 4 роки між цими сторонами, відповідачем було проігнороване переважне право на оренду міської громадської організації „Алуштинська асоціація судовласників”, що безумовно порушує права та охоронювані законом інтереси цієї юридичної особи. Більш того, на момент розгляду справи продовжує діяти договір від 01 квітня 2004 року, укладений з первісним орендарем, який був продовжений на 4 роки на підставі судових рішень у справі №2-5/6005-2007.

Суд зазначає, що визнання дійсним спірного договору фактично порушить права міської громадської організації „Алуштинська асоціація судовласників” як орендаря нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Алушта, вул. Паркова, 6, та призведе до існування двох договорів оренди одного й того ж майна, що є неприпустимим.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дитячої творчості «Радуга» задоволенню не підлягають.

Судові витрати у вигляді сплаченого державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд покладає на позивача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.