ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.06.08                                                                                           Справа № 02/56-38

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді           Орищин Г.В.

суддів                                         Краєвської М.В.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Віва»(далі –ТзОВ) №473 від 21.04.2008р., м.Луцьк

на рішення господарського суду Волинської області

від 07.04.2008р. у справі № 02/56-38

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю «Доброслав-Луцьк», м.Луцьк

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Віва», м.Луцьк

про стягнення 125408,96грн.

за участю представників:

від позивача Москвичова Т.С.

від відповідача не з»явився

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, роз’яснено.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином і завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення адресату копії ухвали суду від 12.05.2008р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.04.2008р. у справі № 02/56-38 (суддя Костюк С.В.) задоволено позов ТзОВ «Доброслав-Луцьк», присуджено до стягнення з ТзОВ «Віва»на користь позивача 110704,06грн. боргу, 14704,90грн. інфляційних нарахувань та 3% річних, 1121,94грн. в повернення судових витрат.

Дане рішення оскаржується відповідачем - ТзОВ «Віва», оскільки, на його думку, прийнято при неповному з»ясуванні обставин справи та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Зокрема, як зазначає скаржник, суд не з»ясував, яка дійсна сума заборгованості станом на день слухання справи і не зобов»язав сторони провести звірку взаємних розрахунків.

Позивач заперечив доводи скаржника з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.97) та усними поясненнями представника в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

01.01.2007р. ТзОВ “Доброслав-Луцьк” та ТзОВ “Віва” уклали договори оренди №13 від 01.01.2007р., № 26 від 01.06.2007р., № 32 від 20.09.2007р., № 1 від 01.06.2007р., № 33 від 28.09.2007р. та додаткові угоди до них, відповідно до яких ТзОВ “Доброслав-Луцьк” передало, а ТзОВ “Віва” прийняло в оренду основні засоби, офісне та складські приміщення за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 2.

Факт приймання-передачі підтверджено підписаними обома сторонами актами приймання-здачі, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.11,19, 24, 32).

Відповідно п.п.4.1.2 даних договорів орендар зобов»язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату – попередня оплата, а оплату комунальних послуг та інших платежів здійснювати у 3-денний термін після отримання рахунків орендодавця.

Позивачем у підтвердження заявленої до стягнення суми боргу долучено до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписані сторонами, рахунки-фактури, акт звірки розрахунків, підписаний сторонами без зауважень з боку відповідача і складений станом на 01.04.2008р., тобто, на час розгляду справи місцевим судом.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки за неналежне виконання умов договору у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми, які присуджені судом до стягнення.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення порядку та строків здійснення розрахунків за умовами договорів підтверджується матеріалами справи та документально не спростовано скаржником (відповідачем).

Виходячи зі змісту ст.ст. 536, 625 ЦК України, якими передбачено сплату процентів за користування чужими коштами та індексу інфляції за час прострочення, позивачем правомірно нараховано 3-и проценти річних в сумі 828грн. та 8742,90грн. інфляційних нарахувань, які підставно стягнені оскаржуваним рішенням суду.

Пунктом 5.1.1 договорів встановлена відповідальність сторін, а саме, визначено, що орендар за порушення терміну перерахування коштів, встановлених п.4.1.2, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

У зв»язку з неналежним виконанням замовником взятих на себе зобов»язань щодо порядку здійснення розрахунків, ТзОВ «Доброслав-Луцьк»нараховано пеню на несплачену вчасно суму, за кожний день прострочення оплати, за період грудень 2007р. - лютий 2008р. в розмірі 5134грн.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи зі змісту ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК України, якими передбачено сплату неустойки у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов»язання, позивачем правомірно нараховано, а судом підставно присуджено до стягнення суму пені.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному провадженні не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги. Розгляд справи місцевим судом неодноразово відкладався, відповідача було завчасно повідомлено про час і місце розгляду справи, надавалось право як письмовими доказами так і участю представника в судовому засіданні спростувати вимоги позовної заяви, судом було створено сторонам, зокрема відповідачу, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і можливості обгрунтувати свої заперечення поданими суду доказами. Одночасно судова колегія зазначає, що сторони зобов»язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об»єктивного дослідження всіх обставин справи. Відповідач в даному випадку не скористався наданими йому правами, визначеними ст.22 ГПК України.

З врахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, як такого, що прийнято у відповідності до матеріалів та обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Віва» відхилити.

Рішення господарського суду Волинської області від 07.04.2008р. у справі №02/56-38 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя Орищин Г.В.

суддя Краєвська М.В.

суддя Михалюк О.В.