ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№ 2/354

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Комунального підприємства "Аптека-музей"

на постанову

від 18.03.2008 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2/354

за позовом

Комунального підприємства (КП) "Аптека-музей"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Науково-інженерна медико-фармацевтична асоціація "Рідан"

про

дострокове розірвання договору та виселення з нежитлового приміщення

В судове засідання представники сторін не з'явились

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2007 року заявлений орендодавцем позов про розірвання договору оренди № 115 від 18.07.2001 року зі строком його дії до 18.07.2012 року з підстав неналежного виконання орендарем п.2.9 договору, відповідно до якого орендар зобов’язаний застрахувати орендоване нежитлове приміщення в місячний термін після підписання цього договору на термін його дії.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.12.2007 року (суддя І.Домнічева), яке залишене без зміни постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 року (колегія суддів: Н.Губенко, Т.Барицька, Л.Ропій) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що орендарем 20.09.2001 року підписаний з страховою компанією ВАТ "Мир" договір страхування до 18.07.2012 року, на виконання умов якого 25.12.2007 року сплачена страхова премія у сумі 3461,98 грн. 01.08.2007 року орендарем підписаний також договір страхування з ЗАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", на виконання якого орендарем 22.10.2007 року сплачений страховий платіж у сумі 2348,67 грн.

Зважаючи на те, що відповідачем укладені договори страхування, а положення ст.651 ЦК України підставою розірвання договору у судовому порядку визначають істотне порушення договору другою стороною, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, наявність якого судами не встановлена, суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Правові наслідки порушення зобов’язання визначені статтею 611 ЦК України, зокрема, розірванням договору.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів, визначений статтею 188 ГК України та підстави для зміни або розірвання договору, визначені статтею 651 ЦК України відносяться до загальних положень про договори, як домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Посилання судів попередніх інстанцій на зазначені законодавчі положення при розгляді позову про розірвання договору з підстав неналежного виконання його умов іншою стороною, є хибним.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що на вимоги однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань. Такі ж наслідки при порушенні умов договору найму передбачені ст.773 ЦК України.

Відповідно до положень ст.983 ЦК України, ст.18 Закону України "Про страхування" договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Тобто підписання орендарем з страховиком договору страхування не є беззаперечним доказом страхування майна на термін його оренди.

Зважаючи на викладене, рішення та постанова у справі підлягають до скасування, а справу слід направити на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Аптека-музей" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 25.12.2007, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 у справі № 2/354 скасувати.

Справу передати до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко