ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/275-6/63

17.07.08

За позовом                              Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз»

До                                        Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

Про                                         визнання недійсною заяви щодо зарахування зустрічних однорідних вимог

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

Від позивача                     Чернинська Л.М. (за дов.)

Від відповідача                     Лебедюк Ю.А. (за дов.)

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз»до дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»про визнання недійсною заяви щодо зарахування зустрічних однорідних вимог від 06.04.2007 за № 31/19-3214.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зарахування на суму 5068187,32 грн. за договором № 10/16-1454 від 25.12.2000 не може бути здійснено, оскільки заборгованість по даному договору є спірною і рішення про стягнення даної заборгованості не прийнято та не набрало законної сили; зарахування на суму 458236,74 грн. за договором № 06/01-743 від 28.12.2001 та на суму 86587,20 грн. за договором № 06/04-248 від 24.02.2004 не можуть бути здійснені, оскільки вище згадані заборгованості підлягають стягненню в порядку виконавчого провадження, яке, згідно з п. 15 ст. 34 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», підлягає обов’язковому зупиненню.

Рішенням суду від 05.07.2007 (суддя Кондратова І.Д.) позов було задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 наведене вище рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.01.2008 згадані рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції було скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2008 справу було прийнято до розгляду, присвоєно їй номер № 37/275-6/63, судове засідання призначено на 31.03.2008.

Позивач звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на постанову Вищого господарського суду України від 30.01.2008.

Ухвалою Верховного Суду України від 03.04.2008 відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30.01.2008, матеріали справи повернуто до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2008 розгляд справи призначено на 03.07.2008.

03.07.2008, дослідивши у судовому засіданні наявні матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність витребування додаткових доказів, потрібних для вирішення спору тому розгляд справи було відкладено на 17.07.2008.

Оскільки примусове виконання рішень господарських судів про стягнення суми 458236,74 грн. за договором № 06/01-743 від 28.12.2001 та на суму 86587,20 грн. за договором № 06/04-248 від 24.02.2004 виконано, 07.07.2008 позивач через канцелярію подав заяву про зміну предмету позову: про визнання недійсним правочину № 31/19-3214 від 06.04.2007 в частині зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 5068187,32 грн. за договором № 10/16-1454 від 25.12.2000.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

25.12.2000 між позивачем та відповідачем (правонаступником дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України») було укладено договір на постачання природного газу № 10/16-1454 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, відповідач взяв на себе зобов’язання передати покупцю за Договором (позивачу) у 2001 році природний газ, виключно для потреб населення, а покупець (позивач) зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено обсяг постачання газу в 2001 році –до 385646 тис. куб. м.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місці оформлюється щомісячними актами приймання-передачі газу.

На виконання умов Договору відповідач передав позивачу за період з січня по грудень 2001 року природний газ в обсязі 384193,03 тис. куб. м. газу на суму 46379802,42 грн., що встановлено господарським судом Чернігівської області у рішенні по справі № 12/112/3/2 від 28.07.2006 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2006.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивач щодо обсягів та вартості отриманого від відповідача газу не заперечує.

Як встановлено господарським судом Чернігівської області у рішенні по справі № 12/112/3/2 від 28.07.2006 та Київський апеляційний господарський суд постановою від 13.10.2006:

-          загальна сума надходжень грошових коштів на розподільчий рахунок відповідача, перерахована позивачем в 2001 році, становить 22729419,13 грн. Причому, в рахунок оплати за газ, спожитий населенням в 2001 році перераховано 15637433, 46 грн.;

-          на суму 25038924,84 грн. в 2001 році оплата була здійснена шляхом проведення розрахунків згідно ст. 49 Закону України «Про державний бюджет на 2001 рік»;

-          на суму 3522655 грн. в 2001 році було здійснено сторонами взаємозалік однорідних вимог згідно з протоколом № 33/3-730/1 від 21.12.2001, за природний газ, отриманий для потреб населення по договору № 10/16-1454 від 25.12.2000;

-          кошти в сумі 1000000 грн. були перераховані відповідачем позивачеві 19.04.2001 згідно з платіжним дорученням № 1 з зазначенням призначення платежу: «за постачання природного газу по договору № 10/16-1454 від 25.12.2000».

Також відповідно до протоколу про проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання, джерелом якого є природний газ, № 19/247 від 26.02.2002, сторонами проведено зарахування на суму 1200000 грн. за природний газ, отриманий для потреб населення по договору № 10/16-1454 від 25.12.2000.

Таким чином, загальна сума сплачених позивачем відповідачеві у 2001 році коштів за отриманий природний газ становить 46399012,46 грн., у тому числі 15637433,46 грн., які, відповідно до спільної постанови Кабінету Міністрів України і Національного Банку України № 1785 від 13.11.1998 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України № 840 від 27.05.2000) розподілені установами уповноважених банків згідно з алгоритмом розподілу коштів з розподільних рахунків газозбутових і газотранспортних підприємств та перераховані на консолідований розподільний рахунок.

Відповідачем 5068187,32 грн. з 15637433,46 грн. було зараховано у рахунок погашення заборгованості за 2000 рік.

06 квітня 2007 року відповідач надіслав на адресу позивача заяву № 31/19-3214 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої припинив зобов’язання позивача на суму 5068187,32 грн. за договором № 10/16-1454 від 25.12.2000 в рахунок припинення своїх зобов’язань перед позивачем за договором № 06/07-219 від 01.02.2007.

В силу статті 11 Цивільного кодексу України права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Одностороннім правочином є дія однієї сторони і такий правочин може створювати обов’язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав або строк яких не встановлений чи визначений моментом витребування. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї з сторін.

Отже, припинення зобов’язання зарахуванням зустрічної вимоги є одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї сторони.

Виходячи з приписів ст. 601 ЦК України, зарахування може здійснюватись за наявності сукупності умов, однією з яких є зустрічність вимог, тобто вимоги, що випливають з двох різних зобов’язань, сторонами в яких є одні й ті ж особи, кожна з яких в одному зобов’язанні виступає кредитором, а у другому –боржником.

Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ визначений постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України № 1785 від 13.11.1998 «Про вдосконалення розрахунків за спожитий природний газ»із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України № 840 від 27.05.2000 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 13 листопада 1998 р. № 1785».

Зокрема, зазначеною постановою передбачено відкриття в уповноваженому банку розподільного рахунку та консолідованого розподільного рахунку для зарахування коштів, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, в тому числі і від населення. Кошти, що надійшли протягом операційного дня від споживачів природного газу, установи банку зараховують на розподільні рахунки газозбутових і газотранспортних підприємств постачальників природного газу. Ці кошти установи банків розподіляють згідно з алгоритмом розподілу коштів з розподільних рахунків газозбутових і газотранспортних підприємств та перераховують на консолідований розподільний рахунок.

Згідно з п. 5 Порядку розподілу коштів, що надходять за використаний природний газ на розподільні та консолідований розподільний рахунки, відкриті газозбутовим та газотранспортним підприємствам Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»та дочірній компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», затвердженого наказом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»№ 80 від 19 листопада 1998 року, кошти, які надходять на розподільні рахунки газозбутових та газотранспортних підприємств, на підставі їхніх платіжних доручень того самого дня перераховуються уповноваженими банками на консолідований розподільний рахунок дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 7 згаданого вище Порядку кошти, які надходять на консолідований розподільний рахунок дочірньої компанії «Торговий дім «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», щоденно розподіляються нею, і на підставі її платіжних доручень перераховуються уповноваженим банком на поточні рахунки:

-          постачальників природного газу - в частині вартості газу;

-          газозбутових та газотранспортних підприємств - у частині оплати за транспортування газу.

Пункт 8 вище зазначеного Порядкукунії "ційного дня відж споживачів природного газу, установи банку зараховуютьрозподільного рахунку для містить положення про те, що базою розподілу коштів є рівень сплат грошима за газ, використаний усіма категоріями споживачів, за попередній місяць.

Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції протоколу розбіжностей), який підписаний сторонами, оплату за природний газ позивач повинен здійснювати грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ покупець здійснює до 10 числа, наступного за звітним місяця.

Таким чином, кошти підлягають зарахуванню в рахунок оплати за газ, який було отримано в той період, коли було здійснено платіж.

Оскільки договір № 10/16-1454 від 25.12.2000 регулює постачання газу у 2001, а не у 2000, то кошти, розподілені установами уповноважених банків згідно з алгоритмом розподілу коштів з розподільних рахунків газозбутових і газотранспортних підприємств та перераховані на консолідований розподільний рахунок, необхідно зарахувати в поточну оплату, тобто оплату за 2001 рік.

Таким чином, у позивача відсутність борг за договором № 10/16-1454 від 25.12.2000, що, в свою чергу, свідчить про відсутність зустрічності вимог, як однієї з необхідних умов припинення зобов’язань зарахуванням, тобто свідчить про невідповідність даного правочину вимогам ст. 601 ЦК України.

Недодержання в момент вчинення правочину вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою його недійсності (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов’язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Стаття 236 Цивільного кодексу України визначає, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на дочірню компанію «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним з моменту вчинення правочин в частині припинення зобов’язань відкритого акціонерного товариства "Чернігівгаз" та дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 5068187,32 грн. за договором № 10/16-1454 від 25.12.2000 та договором № 06/07-219 від 01.02.2007, який оформлений заявою № 31/19-3214 від 06.04.2007.

Стягнути з дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(м. Київ, вул. Шолуденка, 1, рахунок 14 в ГОУ Промінвестбанку України, МФО 300012, код 31301827) на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз»(м. Чернігів, вул. Любецька, 68, рахунок 66 в ТОВ КБ «Фінансова ініціатива»м. Київ, МФО 380054, код 03358104) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                          С.А. Ковтун

Рішення підписано 26.08.2008