ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.08 р.                     Справа № 1/89пн

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» м. Костянтинівка Донецької області

до відповідача: Акціонерного банку “Експрес-Банк” в особі Донецької філії

про зобов’язання виконати певні дії

Суддя Азарова З. П.

При секретарі судового засідання: Єжель С.А.

За участю представників сторін:

Від позивача – Корнієнко Р.І. – нач. юр. служби

Від відповідача – Ставратій О.А. – нач. юр. відділу

СУТЬ СПРАВИ: В судовому засіданні 06.08.2008р.

оголошена перерва для виготов-

лення та оголошення рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» звернулося з позовом до Акціонерного банку “Експрес-Банк” в особі Донецької філії про зобов’язання виконати певні дії, а саме: повернути грошові кошти на рахунок позивача та здійснити доручення по перерахуванню грошових коштів за платіжним дорученням № 4940.

В обґрунтування позову позивач надав копії: договору банківського рахунку, платіжного доручення № 4940 від 05.02.2008р., виписки по рахунку позивача від 06.02.2008р., листа на адресу відповідача від 05.02.2008р. № 21/1, листа Національного Банку України від 12.03.2008р. № 25-113/6124-2913.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на отримання грошових коштів в сумі 250 138 грн. 00 коп., які були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором № 04-01/18-05, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-промисловий дім “Кристал”, поручителем якого виступив позивач. За договором поруки поручитель доручив списувати з його рахунку суму, що підлягає сплаті по зобов’язанням боржника за кредитним договором. Оскільки борг за вказаним договором не був погашений банк використав своє право та списав ці грошові кошти. Крім того відповідач послався на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка встановлює десятиденний строк приймання платіжних доручень до виконання.

Позивач в позовній заяві залучив третьою особою Відкрите акціонерне товариство “Полтавоголовпостач” і ухвалою від 20.06.2008р. суд зобов’язав позивача обґрунтувати необхідність її залучення. Вимоги суду не були виконані, тому судом третя особа не залучалася до розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 11.05.2006р. відповідно до вимог Закону України “Про банки і банківську діяльність”, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті між сторонами у справі (Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» та Акціонерний банк “Експрес-Банк”) був укладений договір банківського рахунку № 02-04/90-1, згідно з яким банк зобов’язався відкрити товариству поточний рахунок № 31 та надавати послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню за окрему оплату, приймати до виконання, виконувати розрахункові документи товариства, його доручення в день їх надходження, повертати розрахункові документи, які заявлені в порушення вимог чинного законодавства, забезпечувати своєчасне зарахування коштів, тощо. Товариство прийняло зобов’язання виконувати вимоги законів Україні та інших нормативних актів з питань здійснення розрахунково-касових операцій.

05.02.2008р. товариство направило до Костянтинівського відділення банка платіжне доручення № 4940 на перерахування 250138 грн. 00 коп. зі свого рахунка на рахунок Відкритого акціонерного товариства “Полтаваголовпостач” з призначенням платежу “повернення помилково перерахованої суми”.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.3.4.укладеного договору банк зобов’язався виконувати доручення товариства в день його надходження, якщо воно надійшло протягом операційного часу банку або відмовити у виконанні доручення, повернувши платіжний документ. Це ж правило закріплено і п. 2.7 ст. 22 Закону України “Про банки і банківську діяльність”.

Проте банк передбачені зобов’язання не виконав, посилаючись на сумнів у призначенні платежу і не здійснив банківську операцію. Вказані грошові кошти він направив на погашення заборгованості за договором поруки № 04-09/37-09, укладеного банком і товариством в забезпечення виконання зобов’язань товариством “Торгівельно-промисловий дім “Кристал” за договором про відкриття кредитної лінії № 04-01/18-05 від 05.10.2005р. в сумі 8 млн. грн. строком користування в три роки.

Твердження відповідача є помилковими, оскільки стаття 1066 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором банківського рахунка банк зобов’язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовим коштами на власний розсуд.

Пунктом 3 статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов’язаний за розпорядженням клієнта видавати або перераховувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Пунктом 2.3 5 договору сторони визначили строк виконання доручень товариства – на протязі операційного часу в день надходження документа до банку. Прийняті зобов’язання не були виконані, тому позивач правомірно звернувся з позовом про зобов’язання виконати платіжне доручення на перерахування грошових коштів. Спір виник внаслідок невиконання банком доручення клієнта за договором банківського рахунку, у зв’язку з чим були порушені права клієнта, тому вимоги, заявлені про зобов’язання виконати умови договору, а саме виконати доручення клієнта, підлягають задоволенню. Банк повинен відновлювати стан грошової маси, яка була у клієнта на день подачі розрахункового документа (платіжного доручення № 4940) клієнту, тому вимоги про повернення грошових коштів заявлені неправомірно.

Судом не приймаються до уваги посилання банка на укладений договір поруки, згідно з яким товариство прийняло обов’язки відповідати за виконання зобов’язань за кредитним договором іншого суб’єкта господарювання, оскільки пунктом 4.4 вказаного договору передбачено, що банк має право видати наказ на примусову оплату зобов’язань за кредитним договором будь-якого поточного рахунку поручителя, відкритого у кредитора, в разі прострочення поручителем виконання свого зобов’язання, передбаченого п. 4.4.1 договору. Поручитель з моменту підписання договору надає згоду та доручає кредитору списувати з його рахунку суму, що підлягає сплаті, по зобов’язаннях боржника за кредитним договором. Але до списання грошових коштів він повинен виконати доручення клієнта за розрахунковим документом або повернути цей документ без виконання. Банк, не виконавши свої обов’язки, списав грошові кошти без згоди клієнта, який направив їх на виконання іншої операції, чим порушив умови договору банківського рахунку № 02-04/90-1 від 11.05.2006р. та п. 2.15 Інструкції.

Крім того відповідач свої заперечення на позов обґрунтовує порушенням позивачем строків для повернення грошових коштів як помилково зарахованих та п. 3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яким встановлений десятиденний строк приймання платежів до виконання. Однак порушення строків повернення помилково отриманих коштів впливало б на повернення банком платіжних документів в установлені строки. Але банк не скористався своїм правом в надані йому строки, направив грошові кошти на покриття кредитної заборгованості, чим порушив умови договору банківського рахунку.

Щодо строків, встановлених п.3.5 Інструкції, то вона встановлює строки приймання платіжних доручень до виконання і ці строки не впливають на суть спору. При наявності рішення банк повинен виконати свої обов’язки незалежно від цих строків.

Судові витрати розподіляються згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України і позивачу слід повернути зайво сплачене мито, оскільки спір носить немайновий характер.

Керуючись ст. ст. 33, 38, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Кристал» задовольнити частково.

Зобов’язати Акціонерний банк “Експрес-Банк” в особі Донецької філії виконати умови договору № 02-04/90-1 від 11.05.2006р. щодо перерахування грошових коштів згідно платіжного доручення Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” № 4940 від 05.02.2008р.

Відмовити в задоволенні вимог про повернення грошових коштів на рахунок позивача

Стягнути з Акціонерного банку “Експрес-Банк” (03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 25, ) в особі Донецької філії (83000, м. Донецьк, бульвар Пушкіна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал”(85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3, ) судові витрати по сплаті державного мита в сумі 42 грн. 50 коп., інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 59 грн. 00 коп.

Повернути позивачу зайве сплачене державне мито в сумі 2 417 грн. 00 коп.

Рішення оголошено в засіданні та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя