ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 18/223

10.07.08

За позовом:          Консорціуму „Єдапс”;

До:                    Міністерства внутрішніх справ України;

Про:                     стягнення 402 832,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Никитюк Н.О., представник, довіреність б/н від 24.10.2007 р.;

Від відповідача:           Горбась Д.В., представник, довіреність №01/2008 від 17.03.2008 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 402 832,00 грн. заборгованості з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що згідно з додатком №2 до додаткової угоди №18/57 до генерального контракту від 27.06.2007 р. №10/312-1/04-06 було визначено найменування послуг за зазначеною додатковою угодою, їх ціна та вартість. Цим же додатком було визначено послугу з комплектації, налагодження, введення в експлуатацію програмно-технічних комплексів 68 вузлів місцевого рівня Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування та встановлено вартість цієї послуги в розмірі 402 832,00 грн. Додатком №4 до цієї додаткової угоди було визначено термін оплати за ці послуги, а саме, жовтень –грудень 2007 року. У подальшому між сторонами була укладена додаткова угода до генерального контракту №26/25, згідно з п. 5.6. якої додатки №2 та №4 додаткової угоди №18/58 були викладені у новій редакції, а саме, визначений новий термін оплати послуг: січень –грудень 2008 року. Відповідач зазначає про те, що не порушив термін оплати послуг з комплектації, налагодження, введення в експлуатацію програмно-технічних комплексів 68 вузлів місцевого рівня Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування на підставі генерального контракту №10/312-1/04-06 від 23.06.2004 р. та додаткової угоди до нього від 27.06.2007 р. №18/57.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем та Департаментом ресурсного забезпечення МВС України був укладений генеральний контракт від 23.06.2004 р. №10/312-1/04-06 на закупівлю товарів і послуг щодо реалізації державної комплексної програми по створенню Єдиної державної автоматизованої паспортної системи та централізованому виготовленню документів, що засвідчують особу, за умовами якого позивач зобов’язався поставити Департаменту ресурсного забезпечення МВС України товари та надати послуги щодо реалізації державної комплексної програми по створенню Єдиної державної автоматизованої паспортної системи та централізованому виготовленню документів, що засвідчують особу, а Департамент ресурсного забезпечення МВС України зобов’язався прийняти товари і послуги та оплатити їх вартість на умовах, визначених контрактом та додатковими угодами до нього.

Відповідно до п. 8.4. контракту порядок, строки, умови розрахунків за товари та послуги визначаються у додаткових угодах до контракту.

15.06.2007 р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №15А до контракту, згідно з якою відповідач прийняв на себе всі права та обов’язки Департаменту ресурсного забезпечення МВС України за генеральним контрактом від 23.06.2004 р. №10/312-1/04-06.

Додатковою угодою №18/57 до контракту, укладеною між сторонами, передбачено, що відповідач проводить оплату товару і послуг згідно з графіком оплати на 2007 рік (додаток №4 до цієї додаткової угоди) за умови надходження на його рахунок коштів з Державного бюджету України за відповідним призначенням.

Згідно з умовами вищезазначеного генерального контракту та додаткових угод до нього позивач надав відповідачеві послуги на загальну суму 402 832,00 грн., що підтверджується актом №1/ДІС/07 здачі-приймання наданих послуг з комплектації, налагодження та введення в експлуатацію програмно-технічних комплексів вузлів місцевого рівня Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування з установленням ліцензійного програмного забезпечення Oracle згідно з додатковими угодами №18/57 від 27.06.2007 р. та від 22.08.2007 р. до генерального контракту №10/312-1/04-06 від 23.06.2004 р. від 05.10.2007 р.

Додатком №4 до додаткової угоди №18/57 був визначений графік оплати товару та послуг, а саме у жовтні –грудні 2007 року.

28.12.2007 р. між сторонами була укладена додаткова угода до генерального контракту №26/25, пунктом 5.6. якої викладено в новій редакції додатки №2 та №4 до додаткової угоди №18/57.

Додатком №4 додаткової угоди №18/57 до генерального контракту термін оплати відповідачем послуг визначений у січні –грудні 2008 року.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже було зазначено вище, згідно з додатком №4 до угоди №18/57 відповідач повністю повинен оплати товар в період з січня по грудень 2008 р.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач не порушував зобов’язань згідно з контрактом та додатковими угодами до нього, укладеними між сторонами, оскільки не прострочив виконання зобов’язань.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність застосовується за наявності складу цивільного правопорушення, до якого відноситься протиправна поведінка, шкода та причинний зв’язок між ними. За відсутності хоча б однієї зі складової, особа не притягується до цивільно-правової відповідальності.

У даному випадку позивачем на доведена наявність складу цивільного правопорушення у діях відповідача, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                    О.В. Мандриченко