ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
липня 2008 р.

Справа
№ 18/30

Господарський суд
Івано-Франківської області  у складі:

Судді  Б.П.Гриняка

При секретарі судового
засідання А.С. Томашевській

розглянувши  матеріали

за
позовом: Підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: Івано-Франківської
міської ради, вул. Грушевського , 21 , м. Івано-Франківськ.

про
: визнання права на
розроблення ( складання) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки
для будівництва торгово - громадського комплексу з офісними приміщеннями на
АДРЕСА_2

За участі
представників сторін:

Від позивача:   ОСОБА_2., (довіреність № 584205 від  05.05.08р. ) - представник ;

Від відповідача:   Гуменний О.І., (довіреність №  96/01-17/07 - в від 21.01.08р.  ) - представник ;

Розгляд
справи відкладався судом 26.06.08р. до 15.07.08р. та оголошувалась перерва до
24.07.08р.

ВСТАНОВИВ:
до господарського
суду Івано- Франківської області подано позовну заяву  про
визнання права на розроблення ( складання) проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для будівництва торгово - громадського комплексу з
офісними приміщеннями на АДРЕСА_2

Позовні вимоги мотивовані тим, що  рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від 19 жовтня 2004 року № 418  позивачу надано дозвіл на проведення
проектно-пошукових робіт (дозвіл на збір матеріалів погодження місця
розташування земельної ділянки) для будівництва торгово-громадського комплексу
з офісними приміщеннями на місці викуплених нежитлових приміщень по АДРЕСА_2

На
виконання вказаного рішення позивач виконав проектно-пошукові роботи в повному
обсязі та отримав  усі необхідні
матеріали погодження місця розташування земельної ділянки.

Відповідно  до ст. 123, 124, 151 Земельного кодексу
України позивач звернувся до Івано-Франківської міської ради із заявою про
затвердження матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки,  додавши  копії всіх необхідних висновків та заключень
компетентних органів.

Однак, в порушення  ч.5
ст.  123  Земельного
кодексу України, Івано-Франківська
міська  рада жодних  рішень
стосовно згаданої заяви  не
прийняла.

Позивач стверджує, що внаслідок  цього Івано-Франківською міською радою  йому
завдаються   значні  матеріальні
збитки та фактично  порушується
гарантоване  Конституцією  України
право на здійснення
підприємницької  діяльності, яка
полягає  у  будівництві
вказаних  комплексів. Відсутність
рішення Івано-Франківської міської ради про затвердження матеріалів
попереднього погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки унеможливлює
оформлення права на земельну ділянку необхідну для будівництва.

З огляду на викладене, позивач
просить суд  визнати  його право
на розроблення

(
складання)  проекту  землеустрою
щодо відведення  земельної  ділянки для будівництва  торгово-громадського  комплексу
з  офісними  приміщенням наАДРЕСА_2

Відповідач  позовні вимоги заперечує , вказуючи  на те , що відповідно  до  п.
34 ст.  26  Закону
України «Про місцеве  самоврядування
в Україні» виключно  на пленарних  засіданнях
міської  ради  вирішуються питання  регулювання
земельних  відносин  відповідно
до закону. Питання  щодо
затвердження  проекту  землеустрою
щодо розроблення  проекту  землеустрою
щодо  відведення  земельної
ділянки  для  будівництва
торгово-громадського  комплексу  з
офісними  приміщеннями  на вул.
Василіянок  м.
Івано-Франківськ  не виносилось.

Відповідач  також стверджує,  що вимоги позивача щодо визнання права на
розробку проекту відведення земельної ділянки не підлягають до
задоволенню,  оскільки вирішення вказаних
питання належить до виключної компетенції міської ради, а тому суд не вправі
встановлювати зазначені факти.

Відповідач  зазначив, що позивачем    не
оспорювалось    в   судовому
порядку    відмова    Івано-Франківської міської ради у
погодженні місця розташування об'єкта.

Зокрема відповідач звертає увагу суду
на те, що згідно практики Вищого господарського суду України сільські, селищні,
міські ради вправі самостійно вирішувати питання, які згідно чинного
законодавства віднесені до їх компетенції.

Суд
вважає позов обгрунтованим та  таким, що
підлягає задоволенню ,  з огляду на
наступне.

За змістом п.3 Рекомендації  Президії Вищого господарського суду
України
27.06.2007  N 04-5/120 "  Про деякі питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському
суду,  зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України ,
Господарським кодексом України , іншими актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин
.

Відповідно до п. 15  Рекомендації
Президії Вищого господарського суду України  27.06.2007
N 04-5/120  господарські   суди
розглядають  справи  у
спорах,  що виникають із земельних
відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, оскільки
земля є об'єктом цивільних прав і обов'язків і використовується в господарській
діяльності на підставі цивільно-правових угод. До таких справ слід відносити
справи, пов'язані із захистом права власності або користування землею, в яких,
захищаючи свої цивільні права і охоронювані законом інтереси, беруть участь
суб'єкти господарської діяльності.Якщо предметом спору є право власності на
земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення
порушеного права третьою особою, яка на підставі рішень владних органів
претендує на спірну земельну ділянку, то такий спір є спором про право і
незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність
або у користування, повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Аналізуючи
вищенаведене , суд приходить до висновку про те , що  даний спір підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства .

Стаття
3 Земельного кодексу України містить припис про те ,  що земельні
відносини   регулюються   Конституцією
України  , цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частина 15 ст.151  Земельного кодексу України містить припис про
те , що матеріали погодження місця розташування об'єкта повинні включати:
викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації
населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів
розміщення об'єкта із   зазначенням
загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної
ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Судом встановлено, що відповідачем
дотримано вимог вищезазначеної правової норми          та
виконано всі роботи з приводу попереднього погодження місця розташування
об'єктів, що підтверджується наступним:

-          погодження управління земельних
ресурсів -

-          погодження управління архітектури і
містобудування - висновок № 2/3-3/2200 від 06 жовтня 2006 року;

-          погодження Івано-Франківської міської
СЕС - висновок № 57 від 29 січня 2007 року;

-          погодження державного управління
охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області -
висновок № 13-7/330 від 01 лютого 2007 року;

-          погодження управління культури -
висновок № 842/1-7 від 16 жовтня 2006 року;

-          план пропонованих меж, погоджений
головним архітектором міста;

-акт вибору земельної ділянки від 10
жовтня 2006 року.

З огляду на викладене,  враховуючи
той факт, що позивачем  отримано  усі
позитивні  матеріали  погодження
місця  розташування   земельної
ділянки  без жодних
зауважень,  суд  вважає, що
у  Івано-Франківської  міської
ради  не має правових  підстав
відмовляти  позивачу  у погодженні
місця  розташування  об»єкта, а відповідно , і у  наданні   дозволу
на розроблення  ( складання)
проекту  землеустрою  щодо
відведення земельної ділянки для будівництва торгово-громадського
комплексу з офісними приміщеннями на АДРЕСА_2

Частинами  16 , 17
ст. 151 Земельного кодексу України
визначено , що у разі відмови власника землі або землекористувача,
сільської, селищної, міської ради, органів державної влади у погодженні місця
розташування об'єкта ці питання вирішуються у судовому порядку. А у разі
задоволення позову щодо оскарження відмови власника землі або землекористувача,
сільської, селищної міської ради, органів державної влади у погодженні місця
розташування об'єкта рішення суду є підставою для розробки проекту відведення
земельної ділянки.

В силу положень  ст.16 Цивільного кодексу  кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути , зокрема , визнання
права .

Аналогічна норма передбачена і    статтею
20 Господарського   кодексу
України та ст. 152 ЗК України , за змістом якої
захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших,
передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому
порядку, що передбачено п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Окрім цього  відповідачу
на праві приватної  власності  належать
нежитлові  приміщення АДРЕСА_2
придбані за договором  купівлі-продажу
від  30.01.2004  р.  і
знаходяться  на оспорюваній  земельній
ділянці.

Наведене
дає підстави для висновку суду про те , що
необхідність у визнанні права як
способі захисту виникає тоді, коли це право оспорюється, заперечується
чи створюються перешкоди у його реалізації , і воно може бути реалізоване лише
в судовому  порядку.

Державне мито і витрати за надані
інформаційно-технічні послуги для забезпечення судового процесу   стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі  наведеного, керуючись ст. 8, 124 Конституції
України,  Законом України «Про
місцеве  самоврядування в Україні»,  Земельним кодексом України, ст. 82-85,
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

Позов задоволити.

Визнати право Підприємця ОСОБА_1 на
розроблення (складання) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки
для будівництва торгово-громадського комплексу з офісними приміщеннями на
АДРЕСА_2

Стягнути з Івано-Франківської міської
ради, вул. Грушевського , 21 , м. Івано-Франківськ на  користь Підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1( ідент.
номер НОМЕР_1 )  витрати по сплаті
державного мита у розмірі 85,00 грн.  та
витрати за надані інформаційно-технічні послуги для забезпечення судового
процесу  в сумі 118,00 грн. .

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ                                                                             Б.П.ГРИНЯК

Виготовлено в АС
"Діловодство суду"

________________