ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2008 р.

за вих. № 19/904-08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б.Туренко

суддів А.М. Жукової, Л.В. Поліщук

при секретарі судового засідання: О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача - Волнова Ю.М.

від відповідача –не з’явився, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ “Запоріжелектромонтаж”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 19 серпня 2008 року

за вих. № 19/904-08

за позовом ВАТ “Запоріжелектромонтаж”

до ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат”

про стягнення 109916.54грн.

ВСТАНОВИВ:

ВАТ “Запоріжелектромонтаж” 14.08.2008р. звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат” на підставі ст.ст.16, 625, 526 ЦК України, ст.ст. 20,193 ГК України 109916.54грн., у т.ч. 91130.77грн. –основного боргу, 16682.05грн. –інфляційних, 2103.72грн. –3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою господарського суду Одеської області від 6.07.2007р. по справі № 29/212-07- 4418 затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, відповідно до якої відповідач повинен був перерахувати протягом 10 місяців заборгованість в розмірі 132663.47грн. рівними платежами по 13266.35грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з липня 2007 року. Фактично відповідач здійснив платежі за липень 2007 року 3.08.2007р. в сумі 13266.35грн., за серпень 2007 року –27.09.2007р. в сумі 13266.35грн., а також сплатив 17.01.2008р. 15000грн. Залишок боргу склав 91130.77грн. Позивач двічі направляв вимоги-повідомлення боржнику (№ 196 від 1.11.2007р., № 62 від 31.03.2008р.), однак останнім кошти не перераховані. На суму основного боргу позивач нарахував інфляційні за період з грудня 2007 року по червень 2008 року та 3% річних за період з 13.11.2007 року по 8.08.2008року, які склали відповідно 16682.05грн. і 2103.72грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2008 р. (суддя Гуріна Н.Д.) відмовлено в прийнятті позовної заяви на підставі п.2 ст.62 ГПК України.

Не погодившись із ухвалою суду про відмову у прийнятті позовної заяви, ВАТ “Запоріжелектромонтаж” 27.08.2008р. звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від відповідача не надійшли.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані матеріали, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Підставою для звернення з даним позовом є невиконання відповідачем затвердженої у судовому порядку мирової угоди, за умовами якої останній зобов’язувався перерахувати позивачу 132663.47грн. боргу.

Відповідно до п.п.3.9.6. роз’яснень Президії Вищого господарського суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 (із змінами в редакції Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України № 04-5/141 від 25.04.2008р.), у разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди:

-          якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам ст.19 Закону України „Про виконавче провадження”, то вона є виконавчим документом у розумінні п.2 ч.2 ст.3 цього Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою;

-          якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 19 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Зі змісту ухвали господарського суду від 6.07.2007р. по справі № 29/212-07-4418, якою затверджена мирова угода, вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.19 Закону України „Про виконавче провадження” (відсутні дані щодо місцезнаходження стягувача і боржника, їх ідентифікаційні коди та рахунки, відкриті в установі банку, місцезнаходження майна боржника, дата набрання чинності ухвали, строк пред’явлення виконавчого документа до виконання), отже не є виконавчим документом.

На підставі вищевикладеного, позивач має право звернутися з позовом саме про спонукання до виконання мирової угоди, а не стягнення боргу, який вже був предметом розгляду у справі № 29/212-07-4418, із нарахуванням на цей борг інфляційних та 3% річних.

Враховуючи, що по зазначеній справі, у зв’язку із затвердженням мирової угоди, провадження у справі було припинено, на підставі п.7 ч.1 ст.80 ГПК України, а відповідно до ч.2 ст.80 цього Кодексу, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у прийнятті позовної заяви про стягнення 109916.54грн., згідно п.2 ст.62 ГПК України.

З огляду на наведене підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 19 серпня 2008 року за вих. № 19/904-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                            В.Б. Туренко

Суддя                                                                                А.М. Жукова

Суддя                                                                                Л.В. Поліщук