ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.04.2008 року                                                            Справа № 1/28пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баннової Т.М.

суддів Бойченка К.І.

Єжової С.С.

за присутністю секретаря

судового засідання                     Міхальчук О.А.

та за участю

представників сторін:

від позивача           Соколов О.М., дов. від 21.01.08 № 95

від відповідача           Віскунов О.В., дов. від 05.01.08 б/н

від третьої особи повноважний представник не прибув

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу           Відкритого акціонерного товариства

„Райффайзен Банк Аваль” в особі Луганської

обласної дирекції, м. Луганськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                                  26.03.2008

у справі                     № 1/28пд (суддя –Зюбанова Н.М.)

за позовом           Відкритого акціонерного товариства

„Райффайзен Банк Аваль” в особі Луганської

обласної дирекції, м. Луганськ

до відповідача           Відкритого акціонерного товариства

„Луганськмлин”, м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет

спору на стороні позивача Мале приватне підприємство „Виробничо-

комерційна фірма „МІЛЛЄНІУМ”

про                                                  визнання договорів іпотеки дійсними

Розпорядженням першого заступника голови суду від 10.04.2008 для розгляду апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” в особі Луганської обласної дирекції (далі –ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”) призначено судову колегію у складі: : головуючий суддя –Баннова Т.М., судді –Бойченко К.І., Журавльова Л.І.

У зв’язку з відпусткою судді Журавльової Л.І. розпорядженням першого заступника голови суду від 21.04.2008 виключено із складу колегії суддю Журавльову Л.І. та введено до складу колегії суддю Єжову С.С.

До початку розгляду справи 22.04.2008 ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” подано заяву про відвід головуючого судді Баннової Т.М. Вказана заява вирішена першим заступником голови Луганського апеляційного господарського суду у встановленому порядку відповідно до вимог ст. 20 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою від 22.04.2008 залишена без задоволення.

Після вирішення заяви позивача про відвід судді Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Луганськмлин” (далі –ВАТ „Луганськмлин”) про визнання дійсними для ВАТ „Луганськмлин” договорів іпотеки від 08.09.2006 та від 31.05.2007, укладених між позивачем та Малим приватним підприємством „Виробничо-комерційна фірма „МІЛЛЄНІУМ” (далі –МПП „ВКФ „МІЛЛЄНІУМ”) та просив вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: 5-ти поверхову будівлю гуртожитку з тамбуром, ганками, підвалом, загальною площею 2087,4 кв.м., розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Краснознамена 2, буд. 49а, заборонивши відповідачу здійснювати відчуження предмета іпотеки.

Листом від 24.03.2008 № 03-11/0300 позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати договори іпотеки від 08.09.2006 та від 31.05.2007 дійсними для ВАТ „Луганськмлин” та визнати останнього іпотекодавцем за вищевказаними договорами. Вказані уточнення судом першої інстанції визнані такими, що протирічать вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та залишені без розгляду.

Рішенням місцевого господарського суду від 26.03.2008 у задоволенні позову відмовлено.

Відмова у задоволенні позову мотивована положеннями ст.ст. 16, 220 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 23 Закону України „Про іпотеку”.

Як зазначено судом першої інстанції позивач не звернув увагу на те, що поняття предмету позову перебуває у системному зв’язку з поняттям „спосіб захисту”.

За висновком суду, по-перше, за матеріалами справи не відбулося переходу права власності у розумінні ст. 23 Закону України „Про іпотеку”, оскільки мають місце заходи по застосуванню реституції щодо повернення майна третьою особою відповідачу, а по-друге, закон не встановлює такого способу захисту, як визнання договору іпотеки дійсним для третьої особи.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою її заявник посилається на незаконність рішення, прийняття його з порушенням норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, недоведеність обставин, які суд визнав установленими та на недотримання положень ст. 6 Закону України „Про судоустрій України”. Мотивує ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” апеляційну скаргу положеннями ст.ст. 3, 23 Закону України „Про іпотеку”, ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

За твердженням скаржника, суд першої інстанції проігнорував та неправильно застосував положення ст. 23 Закону України „Про іпотеку”, фактично здійснив тлумачення даної норми закону, що не відноситься до його компетенції.

Висновок місцевого господарського суду стосовно того, що за матеріалами справи не відбулося переходу права власності до відповідача в розумінні ст. 23 Закону України „Про іпотеку”, на думку позивача, суперечить фактичним обставинам справи та рішенню господарського суду Луганської області від 11.02.2008 по справі №13/723пн, згідно якого за ВАТ „Луганськмлин” визнано право власності на 5-ти поверхову будівлю гуртожитку з тамбуром, ганками, підвалом, загальною площею 2087,4 кв.м., розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Краснознамена 2, буд. 49а.

Не погоджується скаржник і з іншими висновками суду першої інстанції за рішенням.

Відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання щодо вжиття заходів до забезпечення позову позивач вважає надуманою та зазначає про те, що місцевий господарський суд, розглядаючи в одному судовому засіданні вказане клопотання і позовні вимоги по суті, не вказав у рішенні про відмову в задоволенні клопотання, не виніс ухвалу з цього питання, чим порушив процесуальне право позивача.

Відповідач доводи заявника скарги оспорює, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третьою особою право на участь представника у судовому засіданні 25.04.2008 не використано. Про час і місце розгляду справи третя особа повідомлена, що підтверджено підписом представника МПП „ВКФ „МІЛЛЄНІУМ” у запису про оголошення перерви з 22.04.2008 до 25.04.2008, о 11 год. 00 хв.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав представників сторін, дослідив правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позовні вимоги ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” обґрунтовані наявністю заборгованості позичальників за кредитними договорами та необхідністю для погашення цієї заборгованості звернення стягнення на будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Краснознамена 2, буд. 49а, яка є предметом договорів іпотеки, що були укладені позивачем з МПП „ВКФ „МІЛЛЄНІУМ” у забезпечення зобов’язань за кредитними договорами.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи вищезазначена будівля гуртожитку належала МПП „ВКФ „МІЛЛЄНІУМ” на підставі укладеного ним з ВАТ „Луганськмлин” договору купівлі-продажу від 22.05.2006 зі змінами до цього договору від 15.09.2006.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.09.2007 у справі № 18/306пд договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку на вимогу ВАТ „Луганськмлин” був розірваний, а договір від 15.09.2006 про внесення змін визнано недійсним.

Будівля гуртожитку була повернена ВАТ „Луганськмлин” згідно акту державного виконавця від 02.11.2007.

За твердженням скаржника, після повернення ВАТ „Луганськмлин” будівлі гуртожитку відповідач набув статус іпотекодавця і тому він має всі його права і несе всі його обов’язки за іпотечними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

За позовною заявою позивачем з посиланням на положення ст. 23 Закону України „Про іпотеку” заявлено вимогу про визнання договорів іпотеки дійсними для ВАТ „Луганськмлин”. Проте, як правомірно зазначено судом першої інстанції, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає способам встановленим законодавством, а саме: ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України. Стаття 16 Цивільного кодексу України містить положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, але позивач не довів наявність законодавчої норми, яка передбачає обраний ним спосіб захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог. При цьому під збільшенням розміру позовних вимог розуміється збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Предметом позову по даній справі становили, як вже було зазначено вище, вимоги про визнання дійсними для відповідача договорів іпотеки.

За уточненнями позовної заяви від 24.03.2008 позивач вимоги за позовною заявою доповнив та просив додатково визнати ВАТ „Луганськмлин” іпотекодавцем за договорами іпотеки. Оскільки додаткові вимоги позивача не є збільшенням позовних вимог в розумінні ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не прийняття їх судом до розгляду судова колегія вважає обґрунтованим.

Клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову судом вирішено спочатку ухвалою від 04.03.2008, а потім ухвалою від 25.03.2008.

Право на оскарження вказаних ухвал не використано ані сторонами ані третьою особою.

Отже, твердження скаржника про порушення його права на оскарження ухвали від 25.03.2008 одночасно з оскарженням рішення в справі не відповідає дійсності.

Інші доводи позивача за апеляційною скаргою не спростовують висновків суду першої інстанції за рішенням, що оскаржується.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідає обставинам справи.

Підстав для скасування рішення не вбачається.

Судові витрати за апеляційною скаргою підлягають віднесенню на її заявника відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль” в особі Луганської обласної дирекції на рішення господарського суду Луганської області від 26.03.2008 по справі № 1/28пд залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 26.03.2008 по справі № 1/28пд залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  Т.М.Баннова

Суддя                                                                      К.І. Бойченко

Суддя                                                                      С.С.Єжова