ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 3/96

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Світловодської "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.08

у справі

№3/96

за позовом

Світловодської "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства

до

1.          Світловодського міськрайонного управління юстиції

2.          Відділу державної виконавчої служби

про

стягнення 44 438,00 грн

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Світловодською "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства у березні 2008 заявлений позов про стягнення з Світловодського міськрайонного управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби 44 438,00 грн –матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що відповідачами при виконанні судового рішення про стягнення з Кіяниці М.П. заборгованості у сумі 44 438,00 грн порушено приписи статті 25

доповідач: Добролюбова Т.В

Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавчі дії не були проведенні упродовж шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На думку позивача, такими діями відповідачі завдали йому матеріальної шкоди, яку просив стягнути на підставі приписів статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України. Разом з цим, позивач посилався на приписи статей 8, 19 Конституції України, статей 21, 24, 53, 55, 58, 86 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.05.08, ухваленим суддею Болгар Н.В., у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вмотивовуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що грошова сума не одержана за судовим рішенням від боржника (Кіяниці М.П.) не є шкодою, завданою немайновим правам юридичної особи або шкодою, завданою майну такої особи. Суд першої інстанції установив відсутність складу правопорушення в діях відповідачів. При цьому, суд виходив з відсутності доказів, підтверджуючих неправомірність дій відповідачів та державного виконавця ВДВС міськрайуправління юстиції. Судове рішення обґрунтоване приписами статей 2, 25, пункту 6 частини 1 статті 35, статті 85 Закону України "Про виконавче провадження", статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Павловського П.П.- головуючого, Швеця В.В., Чус О.В., постановою від 23.07.08, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Світловодської "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства залишив без задоволення.

Світловодська "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати, а матеріали справи просить направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на те, що за приписами статті 86 Закону України "Про виконавче провадження" він має право на звернення з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана в строки виконати судове рішення. На думку скаржника, суди залишили поза увагою надані ним докази, які підтверджують бездіяльність державного виконавця та органів виконавчої служби. Водночас, заявник вважає, що суди невірно застосували приписи Конституції України та статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України.

Від Світловодського міськрайонного управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що Світловодською "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства передані до виконання виконавчі листи Світловодського міськрайсуду від 18.08.06 у справі №2-1604/2006 та від 16.10.06 у справі №2-1716/2006 про стягнення з Кіяниці М.П. відповідно 28 174,00 грн та 16 264,00 грн. Постановою від 26.09.06 державним виконавцем державної виконавчої служби у місті Світловодську та Світловодському районі відкрито виконавче провадження про стягнення 28174,00 грн та накладено арешт на майно боржника –автомобілі: ВАЗ 21120, державний номер 41519 ОН; ЗАЗ 110247 державний номер 2414. Судами попередніх інстанцій установлено, що 28.11.06 через відсутність відомостей про місце знаходження автомобілів державним виконавцем винесено постанови про розшук майна боржника та зупинення виконавчого провадження у відповідності до пункту 6 статті 35 Закону України “Про виконавче провадження”. Постановою від 22.03.07 державним виконавцем накладено арешт на швидкомонтовану будівлю в селі Павлівка, Світловодського району, котра належала Кіяниці М.П. із забороною відчужувати це майно. Копію постанови Кіяниця М.П. отримала - 16.04.07. Судами також установлено, що не зважаючи на заборону відчуження арештованого майна Кіяниця М.П. продала майно, у зв’язку з чим державним виконавцем було винесено подання до Світловодської міжрайонної прокуратури про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Світловодський МРВ УМВС України в Кіровоградській області відмовив у порушенні кримінальної справи відносно Кіяниці М.П. посилаючись на реалізацію вказаного майна як предмета іпотеки. Судами установлено, що згідно з проведеною перевіркою у Кіяниці М.П. відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, боржниця не працює. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є вимога Світловодської "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства про стягнення з Світловодського міськрайонного управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби 44 438,00 грн –матеріальної шкоди, завданої відповідачами не проведенням виконавчих дій упродовж шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач просив стягнути шкоду на підставі приписів статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходили з того, що грошова сума не одержана за судовим рішенням від боржника не є шкодою, завданою особистим немайновим правам юридичної особи або шкодою, завданою майну такої особи. Згідно з Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавче провадження –це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом, іншими нормативно –правовими актами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За приписами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до статті 5 цього Закону державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядку, визначених виконавчим документом. Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені строки здійснення виконавчого провадження, зокрема, частиною 2 вказаної статті унормовано, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення упродовж шести місяців з дня винесення постанови про виконавче провадження, при цьому, строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника. Приписами статті 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Рішеннями судів у інших справах №2-1604/2006 та №2-1716/2006 встановлено, що боржником, тобто особою, котра спричинила сам борг є Кіяниця М.П. Спірні кошти не стягнуті з рахунку боржника, саме через відсутність у нього цих коштів. Відповідно до приписів частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, як вбачається з положень вказаних приписів, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв’язок між ними. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався в позовній заяві, а саме: наявності причинного зв‘язку між протиправною поведінкою відповідачів і шкодою. Судами також установлено, що відсутні докази звернення позивача зі скаргами до начальника ВДВС міськрайуправління юстиції, Світловодського міськрайсуду з приводу бездіяльності державного виконавця або на його дії при виконанні виконавчого листа від 23.03.07 №2-1716. Таким чином, за відсутності складу правопорушення, суди першої та апеляційної інстанцій правильно дійшли висновку про безпідставність покладення на відповідачів відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування переглянутої постанови у справі, оскільки спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на переоцінці судом доказів. Згідно з частиною 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117 , 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.08 у справі №3/96 залишити без змін.

Касаційну скаргу Світловодської "Райзаготконтора" Світловодського районного споживчого товариства залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                             Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець