ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 45/52

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Панової І.Ю.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008

у справі

№ 45/52 господарського суду міста Києва

за позовом

до

третя особа

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

1.Закритого акціонерного товариства "Київ-Код", м. Київ

2. Дочірнього підприємства "ЛД-Україна",

м. Київ

Київський оптико-механічний технікум Міністерства освіти і науки України, м. Київ

про

визнання правочину недійсним

за участю представників сторін:

від позивача:

від відповідачів: І:

ІІ:

від ІІІ особи:

Чорногорець Є.А. за дов. від 04.07.2008 №138/10 (у справі)

не з'явилися

Шандрук О.Т. за дов. від 31.03.2008

не з'явилися

Доповідач: Продаєвич Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі –ДП "НАЕК "Енергоатом") у грудні 2007 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "Київ-Код" (надалі –ЗАТ "Київ-Код"), Дочірнього підприємства "ЛД-Україна" (надалі –ДП "ЛД-Україна"), за участю ІІІ особи –Київського оптико-механічного технікуму Міністерства освіти і науки України про визнання недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України укладеного між ЗАТ "Київ-Код" та ДП "ЛД-Україна" біржового контракту купівлі-продажу від 26.10.2007 щодо продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Аніщенка, 6.

Позов вмотивований тим, що укладення значних угод боржника згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" здійснюється за згодою комітету кредиторів, а оспорювана угода укладена всупереч частини 8 статті 16, частини 1 статті 25, частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2008 (суддя: Балац С.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 (судді: Отрюх Б.В. –головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.) судове рішення залишено без змін.

Судові акти вмотивовані тим, що при реалізації майна за спірною біржовою угодою не було допущено порушень вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування та задоволення позову.

Скаржник вважає, що при прийнятті постанови апеляційним господарським судом не враховані положення частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; висновки суду суперечать частині 6 статті 31 цього Закону, відповідно до якої арбітражний керуючий при реалізації своїх прав та обов'язків зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

У поясненнях до касаційної скарги скаржник просить суд касаційної інстанції врахувати такі обставини як те, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом біржового контракту, було зареєстроване за ЗАТ "Київ-Код" на підставі рішення Синельниківського міського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2007 у справі №2-1416/07, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.07.2008 було скасоване з передачею справи на новий розгляд. До того ж у Печерському районному суді міста Києва триває розгляд справи №2-1033-1/08 за позовом Суржанської Н.І. до Семенової О.В.,ЗАТ "Київ-Код" про визнання недійсним договору оренди та зустрічним позовом ЗАТ "Київ-Код" до Суржанської Н.І., Семенової О.В. про визнання права власності на нерухоме майно –нежитлові приміщення, розташовані в м. Києві по вул. Аніщенка, 6, та про зобов'язання вчинити дії.

У відзиві на касаційну скаргу ДП "ЛД-Україна" заперечує проти доводів скаржника та пояснює, що підприємство з щотижневика "Комментарии" від 24.09.2007 дізналося про проведення аукціону з продажу об'єкта нерухомості, в якому прийняло участь, сплативши реєстраційний та гарантійний внески в установленому порядку та розмірах; за результатами аукціону стало переможцем, уклавши контракт купівлі-продажу з нотаріальною видачею свідоцтва про придбання об'єкта нерухомості з прилюдних торгів. Підприємство просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову –без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.08.2008 касаційна скарга ДП "НАЕК "Енергоатом" була прийнята до провадження з призначенням її до розгляду на 09.09.2008 колегією суддів у складі Удовиченка О.С. - головуючого, суддів Заріцької А.О., Панової І.Ю.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 24.09.2008 №02-12/І/190 справу №45/52 передано для розгляду колегії суддів Вищого господарського суду України у складі Продаєвич Л.В. –доповідач, судді: Заріцька А.О., Хандурін М.І.

Колегією суддів у зазначеному складі 22.09.2008 винесена ухвала про прийняття справи №45/52 до свого провадження та призначено судове засідання на 14.10.2008 року. Указана ухвала надіслана сторонам у справі 29.09.2008 згідно відмітки канцелярії суду на зворотній стороні ухвали, отже, сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 13.10.2008 № 02-12/І/213 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. –головуючий, судді Заріцька А.О. та Продаєвич Л.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача-ІІ, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, реалізація нерухомого майна ЗАТ "Київ-Код" за біржовим контрактом купівлі-продажу від 26.10.2007, який був укладений за результатами аукціону від 26.10.2007, проведеного на Українській міжрегіональній товарній біржі "Відродження", була здійснена у ліквідаційній процедурі справи про банкрутство зазначеного товариства №24/75-б, порушеної за заявою ДП "НАЕК "Енергоатом" у січні 2004 року.

Постановою господарського суду міста Києва від 06.07.2004 у справі №24/75-б ЗАТ "Київ-Код" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Щербаня О.М.

З матеріалів справи та з протоколу зборів кредиторів ЗАТ "Київ-Код" від 04.06.2004 №1 вбачається, що ДП "НАЕК "Енергоатом" є кредитором ЗАТ "Київ-Код" і представник ініціюючого кредитора є єдиним у складі комітету кредиторів ЗАТ "Київ-Код".

Відповідно до статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно зі статтею 25 вказаного Закону ліквідатор з дня свого призначення реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до вимог статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продажу майна банкрута передує проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута, а реалізація майна банкрута у ліквідаційній процедурі здійснюється на відкритих торгах.

Перед продажем майна банкрута ліквідатор зобов’язаний оповістити через засоби масової інформації про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Статтею 17 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що на товарній біржі забороняються: купівля-продаж товарів (контрактів) однією особою безпосередньо або через підставних осіб з метою впливу на динаміку цін; будь-які погоджені дії учасників біржової торгівлі, які мають своєю метою або можуть призвести до зміни чи фіксації поточних біржових цін; поширення неправдивих відомостей, що можуть призвести до штучної зміни кон'юнктури.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що комітетом кредиторів не було встановлено будь-якого іншого порядку продажу майна банкрута; ліквідатор товариства при умові проведення інвентаризації майна та експертної оцінки, мав повноваження на укладення оспорюваного правочину в силу наданих йому законом повноважень; та стосовно того, що при відчуженні спірного об’єкту нерухомості на аукціоні не було допущено порушень норм чинного законодавства України, зокрема: Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Статтею 203 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач у даній справі, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. До таких умов відносяться: законність змісту правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Згідно зі статтею 215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про визнання спірного біржового контракту недійсним, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України підстав для визнання правочину недійсним.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що спірна біржова угода не зачіпає права та охоронювані законом інтереси ДП "НАЕК "Енергоатом" як кредитора ЗАТ "Київ-Код".

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як було вище зазначено, предметом спору в даній справі є біржовий контракт купівлі-продажу від 26.10.2007, укладений між відповідачами у справі. Заявляючи позов до господарського суду, ДП "НАЕК "Енергоатом" не зазначило, чим саме укладений біржовий контракт порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки воно не є стороною даної угоди, а є кредитором боржника.

У той же час колегія суддів касаційної інстанції відмічає, що ДП "НАЕК "Енергоатом" наведені суперечливі доводи в обґрунтування своїх вимог, які одночасно полягають у тому, що оспорюється наявне у ЗАТ "Київ-Код" право власності на об'єкт нерухомості, який є предметом біржового контракту, у захист цього майна як державного.

Проте, такі твердження є безпідставними у зв'язку з тим, що на момент укладення спірного контракту ЗАТ "Київ-Код" мало право власності на майно і як власник вчиняло певні дії стосовно розпоряджання цим майном відповідно до вимог статті 317 Цивільного кодексу України, згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Питання стосовно права власності на об'єкт нерухомості не є предметом даного спору і не впливає на недійсність біржової угоди, оскільки на момент її вчинення ЗАТ "Київ-Код" мало належні докази на підтвердження цього права.

Посилання скаржника на скасування в подальшому судового рішення не є підставою для скасування прийнятих у цій справі судових актів, оскільки воно мало місце після їх прийняття.

Також такі твердження суперечать статті 207 Господарського кодексу України, згідно якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як зазначено вище, ДП "НАЕК "Енергоатом" не є стороною за спірною угодою та не відноситься до органу державної влади.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що судові рішення прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи, викладені в касаційній скарзі, непереконливими та такими, що не можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваної постанови апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" –залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 у справі № 45/52 –залишити без змін.

Головуючий:                                                             І.Панова

Судді:                                                                                           А. Заріцька

Л. Продаєвич