ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/548

13.06.08

За первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор»

про стягнення 18 075,16 грн.

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор»

До Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»

Про визнання недійсним Додатку №2 від 03.05.2007р. до Договору №2206/ТК від 01.07.2006р.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники за первісним позовом:

від позивача: Рогульська Ю.С. –предст. за довір.№196-1177/кр від 06.02.08р.;

від відповідача: Одинець М.В. –предст. за довір. №б/н від 14.01.2008р.

Представники за зустрічним позовом:

від позивача: Одинець М.В. –предст. за довір. №б/н від 14.01.2008р.;

від відповідача: Рогульська Ю.С. –предст. за довір №196-1177/кр від 06.02.08р.

Рішення прийняте 13.06.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 21.05.2008р. по 04.06.2008р., з 04.06.2008р. по 13.06.2008р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київреклама” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Світ Аутдор” про стягнення заборгованості в розмірі 18 075,16 грн. за договором №2206/ТК від 01.07.06р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.12.2007р. порушено провадження у справі № 35/548, розгляд справи призначений на 15.01.2008р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 20.02.2008р.

20.02.2008 року через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача проти заявленого клопотання не заперечував, та зазначив, що останнім також було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №35/548 від 04.02.2008р., на підставі ч. 4 ст. 69 господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору у справі №35/548.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 12.03.2008р.

Відповідач в судове засідання 12.03.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 26.03.2008р.

В судовому засіданні 26.03.2008р. представником позивача було надано суду документи до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 26.03.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 09.04.2008р.

08.04.2008р. через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 09.04.2008р. представник відповідача вирішення вищезазначеного клопотання поклав на розсуд суду.

Суд вирішив задовольнити клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 23.04.2008р.

Позивач в судове засідання 23.04.2008 року не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2008 року, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений до 21.05.2008р.

Ухвалою господарського суду міста Києва №05-5-35/1303 від 04.02.2008р., позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачеві без розгляду на підставі п. 5 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду №05-535/1303 від 31.03.2008р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор»задоволено. Справу №05-5-35/1303 передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2008р., прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду разом з первісним позовом. Розгляд справи призначено на 21.05.2008р.

В судовому засіданні 21.05.2008р., представником відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) було надано документи на виконання вимог ухвали суду від 05.05.2008р.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) підтримав зустрічну позовну заяву та просив суд задовольнити останню.

Позивач за первісним позовом в судове засідання 21.05.2008 року не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив.

Судом було оголошено про закінчення розгляду справи по суті та оголошено перерву до 04.06.2008р. для дослідження матеріалів справи та прийняття рішення.

У зв’язку з перебуванням судді М.Є. Літвінової у відпустці, розгляд справи №35/548, призначеної до слухання 04.06.2008р., було перенесено на 13.06.2008р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2006 року між Госпрозрахунковою організацією «Київреклама», правноступником якої згідно Рішення Київської міської ради від 28.09.2006р. №8/65 є Комунальне підприємство «Київреклама»(надалі позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор»(надалі відповідач за первісним позовом) було укладено Договір № 2206/ТК на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єкту (-ів) зовнішньої реклами (далі Договір).

У відповідності до умов Договору та на виконання «Порядку розміщення об’єктів зовнішньої реклами у м. Києві», робочий орган надає розповсюджувачу зовнішньої реклами право на тимчасове користування місцем (-ями) за адресою (-ами) згідно Додатку (-ів), який (-і) є невід’ємною частиною цього Договору, на підставі погодженої у встановленому порядку дозвільної документації на розміщення об’єктів зовнішньої реклами, а розповсюджувач зовнішньої реклами використовує надане (-і) місце (-я) за цільовим призначенням –для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, здійснює оплату за право користування місцем (-ями) та звільняє у триденний термін місце (-я) після закінчення терміну дії Дозволу (та/або цього Договору) в частині наданого права користування місцем, на яке припинено дію дозволу та/або цього Договору (п. 2.1. договору).

Згідно п. 4.1. Договору, розмір плати за право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення об’єктів зовнішньої реклами встановлюється виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) та сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами на підставі рахунків-фактур, наданих робочим органом.

Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов’язаний отримати рахунок на сплату коштів за право тимчасового користування місцем для розташування об’єктів зовнішньої реклами не пізніше 15 (п’ятнадцятого) числа поточного місяця (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.5. Договору, плата за право тимчасового користування місцем (-ями) сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, шляхом перерахування суми коштів, зазначеної в рахунку-фактурі, наданої робочим органом, на поточний рахунок останнього.

На виконання умов Договору позивачем за первісним позовом було виставлено відповідачу за первісним позовом рахунки-фактури: №КП-07/38832/4 від 14.09.2007р., №69847 від 03.05.2007р., №70547 від 15.06.2007р., №72642 від 13.07.2007р., №КП-07/77918 від 14.09.2007р., №КП-07/80112 від 15.10.2007р., №КП -07/81136 від 15.11.2007р. на загальну суму 16 004,85 грн.

Проте, відповідач зва первісним позовом зазначену суму грошових коштів за тимчасове користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами не сплатив, чим порушив умови Договору.

У зв’язку з чим, заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за Договором № 2206/ТК від 01.07.2006р. становить 16 004,85 грн.

Відповідно до п. 6.3. Договору за несвоєчасну та/або неповну сплату платежів за право тимчасового користування місцем (-ями) Розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі наведеного позивачем за первісним позовом було нараховано пеню в розмірі 871 грн. 49 коп.

Крім того, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем за первісним позовом було нараховано 3% річних в розмірі 177 грн. 96 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1 020 грн. 86 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за первісним позовом з урахуванням штрафних санкцій становить 18 075 грн. 16 коп.

Відповідач за первісним позовом, позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов посилався на наступні підставі.

Згідно п. 3.2.2. Статуту, який затверджений рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 №8/65 «Про реорганізацію госпрозрахункової організації «Київреклама»у комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», передбачено що, одним з предметів діяльності відповідача є збір коштів за право тимчасового розміщення зовнішньої реклами на місцях, що перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядженнями якими здійснюють органи місцевого самоврядування.

Місце розташування об’єкту зовнішньої реклами є адреса: м. Київ, вул. Межигірська, 85 та вказаний об’єкт належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд –комплекс»про що свідчить свідоцтво про право власності від 28.04.2005р. за реєстраційним номером 715 –В та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна на праві приватної власності.

В процесі розгляду справи відповідачем за первісним позовом було подану зустрічний позов до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» про визнання недійсним Додатку №2 від 03.05.2007р. до Договору №2206/ТК від 01.07.2006р.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, позивач вважає, що Додаток №2 є недійсним, оскільки відповідач за зустрічним позовом не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення вказаного Додатку, і тим самим порушив умови п. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що при підписанні спірного Додатку відповідач за зустрічним позовом порушив тим самим умови п. 5.2. Порядку розміщення об’єктів зовнішньої реклами у м. Києві затвердженого Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №2159 від 02.12.2002 року (надалі Порядок), який діяв на час укладання спірного Додатку, та яким передбачено, що місця для розташування об’єктів зовнішньої реклами надаються розповсюджувачам на підставі договорів на право тимчасового користування місцями для розташування об’єктів зовнішньої реклами, які укладаються між власниками цих місць та розповсюджувачами зовнішньої реклами.

Як зазначалось у відзиві на первісний позов власником місця розташування об’єктів зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Межигірська, 85 та вказаний об’єкт належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд –комплекс».

Отже, відповідач за зустрічним позовом був обізнаний щодо існування власника на вищевказаний об’єкт.

Згідно п. 5.4. Порядку, робочий орган може укласти з розповсюджувачами реклами договори на право тимчасового користування також місцями (для розташування ОЗР), які не перебувають у комунальній власності, за умови погодження узгоджувальної частини дозволу власниками цих місць розташування ОЗР та за умови уповноваження ними робочого органу укладати зазначені договори.

Як стверджує позивач за зустрічним позовом, власник місця розташування ОЗР за адресою м. Київ, Подільський район, вул. Межигірська, 85 чи уповноважений ним робочий орган не уповноважували відповідача за зустрічним позовом на укладання Додатку №2.

Таким чином, виходячи з наведеного позивач за зустрічним позовом вважає, що Додаток №2 укладений між сторонами є недійсним, оскільки п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правчину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті203 ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач за первісним позовом свої зобов’язання за Договором № 2206/ТК від 01.07.2006р. щодо сплати за тимчасове користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, що розташовані за адресами визначеними згідно Додатку №1 від 01.07.2006р., не виконав, суму заборгованості у розмірі 2 994,53 грн. не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо оплати за тимчасове користування місяцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, в порядку та на умовах встановлених Договором.

В зв’язку з наведеним, суд вважає, правомірним нарахування позивачем за первісним позовом пені в розмірі 37,94 грн., на підставі п. 6.3. Договору, а також 79 грн. –3% річних, 28,94 грн. –інфляційних витрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 2 994,53 грн. за тимчасове використання місця для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, що розташовані за адресами визначеними згідно Додатку №1 від 01.07.2006р. до Договору №2206/ТК від 01.07.2006р., а також стягнення 37,94 грн. –пені, 7, 79 грн. –3% річних, 28,94 грн. – інфляційних витрат, є обґрунтованими та документально доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 13 010,32 грн. за тимчасове використання місця для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, що розташовані за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Межигірська, 85, що визначені в Додатку №2 від від 03.03.2007р., суд вважає безпідставними та необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 травня 2007 року між позивачем та відповідачем за первісним позовом було підписано Додаток №2 до Договору про право тимчасового користування місцями для розміщення об’єкту(ів) зовнішньої реклами №2206/ТК від 01.07.2006р., згідно якого позивач за первісним позовом надає право тимчасового користування місцем розміщення об’єкту зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 85.

Згідно тверджень відповідача за первісним позовом, позивач за первісним позовом не мав належних повноважень, щодо укладання Додатку №2, у зв’язку з тим, що вищевказаний об’єкт зовнішньої реклами належить третій особі, а саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд –Комплекс».

Вищевказані обставини, слугували підставою звернення відповідача з зустрічними позовними вимогами, щодо визнання Додатку №2 від 03.05.2007р. недійсним.

На підтвердження своїх заперечень щодо первісного позову, а також зустрічних позовних вимог, відповідачем за первісним позовом було надано, докази на підтвердження належності вказаного об’єкту третій особі, а саме свідоцтво про право власності ТОВ «Інвестбуд –Комплекс»від 28.04.2005р., а також Договір суборенди №14 фасадної (зовнішньої) частини нежитлового приміщення від 31.10.2006р. укладений між ЗАТ «Завод Керампласт»та ТОВ «Світ Аутдор», Договір оренди №70 від 01.09.2007р. фасадної (зовнішньої) частини нежитлового приміщення укладений між ТОВ «Інестбуд – Комплекс»та ТОВ «Світ Аутдор».

Як вбачається з Договору оренди №70 від 01.09.2007р. фасадної (зовнішньої) частини нежитлового приміщення, ТОВ «Інестбуд –Комплекс»(орендодавець) було передано ТОВ «Світ Аутдор»(орендар) в платне строкове користування фасадну (зовнішню) частину нежитлового приміщення –споруду, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 85, загальною площею 135 кв.м., з метою встановлення спеціальної конструкції та розміщення зовнішньої реклами орендаря.

Згідно п. 5.2.2. Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», предметом та метою діяльності останнього, укладання договорів з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення засобу (-ів) зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач за первісним позовом наділений правом укладання договорів з розповсюджувачами зовнішньої реклами на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення засобу (-ів) зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва.

Проте, позивачем за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не було надано суду доказів, на підтвердження того, що місце розміщення об’єкту зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 85, перебуває в комунальній власності територіальної громади міста або його району, а також те, що позивачу за первісним позовом було надано право власником вказаного об’єкту на укладання відповідних договорів щодо надання права тимчасового користування місця на розміщення об’єктів зовнішньої реклами, третім особам.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими та недоведеними, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 13 010,32 грн. за тимчасове використання місця для розміщення об’єктів зовнішньої реклами, що розташовані за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Межигірська, 85, що визначені в Додатку №2 від від 03.05.2007р.

Вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним, Додатку №2 від 03.05.2007р. до Договору про право тимчасового користування місцями для розміщення об’єкту(ів) зовнішньої реклами №2206/ТК від 01.07.2006р., суд вважає безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного.

Позивач за зустрічним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги, щодо визнання Додатку №2 недійсним, посилався на п. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме щодо відсутності у відповідача за зустрічним позовом необхідного обсягу цивільної дієздатності при вчиненні спірного правочину.

Слід зазначити, на необґрунтованість таких посилань позивача за зустрічним позовом, оскільки виходячи з п. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов’язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладанні Додатку №2, в особі КП «Київреклама»діяв директор Максимець Борис Миколайович.

Згідно п. 7.3.6. Статуту КП «Київреклама», директор підприємства від імені останнього вступає в договірні відносини з юридичними та фізичними особами з питань, пов’язаних з діяльністю підприємства.

Таким чином, ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, слід застосовувати в разі коли правочин вчинено особою, що не має належних повноважень відповідно до закону та установчих документів юридичної особи.

Отже, позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів на підтвердження того, що під час укладання спірного Додатку №2 від імені відповідача за зустрічним позовом діяла не уповноважена особа.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем за зустрічним позовом не були надані суду докази на підтвердження викладеного в позові.

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та документально недоведеними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених вимог.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Аутдор»(03150, м. Київ, вул. Горького 95, р/р 4651, в КМФ АКБ „Укрсоцбанку”, МФО 322012, св. №37120812, ПІН 08) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 12-А, п/р 122 у Києво –Святошинському відділенні КРФ ВАТ КБ «Хрещатик», МФО 300830, ), а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 2 994,53 грн. (дві тисячі дев’ятсот дев’яносто чотири гривні 53 коп.) –заборгованості за Договором на право тимчасового користування місцями для розміщення об’єктів зовнішньої реклами № 2206/ТК від 01.07.2006р., 37,94 грн. (тридцять сім гривень 94 коп.) - пені, 7,79 грн. (сім гривень 79 коп.) –3% річних, 28,94 грн. (двадцять вісім гривень 94 коп.) –інфляційних втрат, 30,69 грн. (тридцять гривень 69 коп.) –державного мита, 20,06 грн. (двадцять гривень 06 коп.)–витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова