ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м. Київ,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008

зі справи № 17/499

за позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд)

до Українського консорціуму "Екосорб" (далі - Консорціум), м. Київ,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на

предмет спору, - Державний комітет України з промислової безпеки,

охорони праці та гірничого нагляду (далі - Комітет), м. Київ,

про стягнення 132 750 грн.,

за участю представників:

позивача - Головка П.В.,

відповідача - Дудник О.Є.,

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Фонд звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Консорціуму 132 750 грн., сплачених згідно з договором від 19.11.2002 № 20д (далі - Договір).

Рішенням названого суду від 21.01.2008 (суддя Кролевець O.A.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 (колегія суддів у складі: Смірнова Л.Г. - головуючий суддя, судді Алданова С.О., Коротун О.М.), у позові відмовлено. Прийняті судові рішення мотивовано недоведеністю вини відповідача в невиконанні договірних зобов'язань та відсутністю правових підстав для стягнення з Консорціуму коштів, одержаних ним за виконану роботу.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Фонд просить постанову апеляційного суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Консорціум подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив відмовити в задоволенні скарги.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- 19.11.2002 Державним департаментом з нагляду за охороною праці, правонаступником якого є Комітет (Координатор), Фондом (Замовник) та Консорціумом (Виконавець) укладено Договір, згідно з умовами якого Координатор та Замовник доручають, а Виконавець зобов'язується виконати роботу зі створення науково-технічної продукції;

- згідно з пунктом 1.4 Договору роботи за ним мали виконуватися відповідно до узгодженого сторонами технічного завдання та календарного плану виконання робіт, що є невід'ємною частиною Договору;

- відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Договору: Координатор визначає технічні результати роботи в цілому та окремих її результатів, погоджує технічне завдання та бере участь у прийманні робіт; Замовник забезпечує фінансування робіт, проводить перевірку відповідності чинному законодавству оформлених звітних документів, веде бухгалтерський облік та здійснює контроль за цільовим використанням коштів, затверджує програму приймання робіт;

- пунктом 2.3 Договору передбачено, що Виконавець зобов'язується: своєчасно та якісно виконувати роботи, передбачені цим Договором; по завершенні звітних етапів та роботи загалом надавати Замовнику звітні документи в строки, встановлені календарним планом виконання робіт; використовувати надані згідно з цим Договором кошти за цільовим призначенням; під час виконання робіт згідно з умовами цього Договору дотримуватися вимог чинних державних стандартів; подати Замовнику пропозиції щодо складу приймальної комісії;

-          згідно з пунктом 3.1 Договору вартість виконання робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни і розрахунком кошторисної вартості та становить 162 000 грн.;

- відповідно до розділу 9 Договору виконання робіт мало відбуватися з 01.07.2002 по 30.09.2003. Термін виконання окремих етапів роботи визначається календарним планом виконання робіт;

- пунктом 4.1 Договору передбачено, що приймання закінчених робіт здійснює приймальна комісія згідно з порядком, затвердженим Замовником;

- згідно з пунктом 4.3 Договору Замовник протягом 15 днів з дня одержання акта здачі-приймання робіт та звітних документів, зазначених у технічному завданні, зобов'язаний направити Виконавцеві акт здавання-приймання науково-технічної продукції або мотивовану відмову від приймання робіт;

- пунктом 5.2 Договору встановлено, що у випадку припинення робіт або недосягнення показників, які передбачені цим Договором, з вини Виконавця Замовник може вимагати повернення всіх платежів;

- на виконання умов Договору відповідач за замовленням позивача виконав роботи загальною вартістю 123 000 грн., що підтверджується актами здачі-приймання №№ 1, 2, 3 (т. 1, а.с. 72, 76, 80);

- 30.07.2003 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до Договору, протокол погодження договірної ціни на 2003 рік, календарний план, калькуляцію та зміни до технічного завдання, відповідно до яких вартість виконання робіт у 2003 році визначена в сумі 39 000 грн. з авансовим платежем 9 750 грн., який позивач зобов'язався перерахувати відповідачеві протягом 10 днів з дня набрання чинності цією додатковою угодою. Термін закінчення відповідних робіт - грудень 2003 року;

- 19.12.2003 сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Договору, умови якої стосуються вартості та строків виконання робіт відповідачем у 2003 році (фактично об'єднано четвертий, п'ятий та шостий етапи робіт);

- 13.05.2004 сторонами укладено додаткову угоду № 4 до Договору, якою строк дії Договору та строк закінчення робіт продовжено до 30.06.2004, а вартість робіт визначено в сумі 39 000 грн., яку позивач зобов'язався сплатити протягом 10 днів з дня підписання акту здачі-приймання виконаних робіт;

- позивач листом від 30.12.2004 № 01-2186 повідомив відповідача, що в зв'язку з важким фінансовим становищем не має можливості в грудні 2004 року профінансувати виконані за Договором роботи та запропонував Консорціуму укласти додаткову угоду про продовження терміну його дії до 01.05.2005 (т. 1,а.с. 121);

- 10.01.2005 позивачем, відповідачем та третьою особою укладено додаткову угоду № 6 до Договору, якою сторони погодили продовження терміну дії Договору до 30.04.2005;

- позивач листом від 09.04.2004 № 03-47 повідомив відповідача про призупинення укладення додаткових угод щодо фінансування робіт за Договором до затвердження бюджету Фонду на 2004 рік (т. 1, а.с. 111);

- Фонд в односторонньому порядку припинив виконання зобов'язань за Договором та фінансування відповідних робіт, запропонувавши відповідачеві для складання актів припинення робіт і розірвання Договору провести інвентаризацію витрат, що підтверджується листом від 31.08.2006 № 597-02-3 (т. 1,а.с. 125).

Апеляційним господарським судом додатково встановлено, що:

-          додатковою угодою до Договору від 13.05.2004 № 4 сторони змінили умови відповідальності за невиконання договірних зобов'язань, передбачені пунктом 5.2 Договору, що підтверджується: пунктом 6.3 цієї додаткової угоди, яким встановлено відповідальність Виконавця за несвоєчасне виконання робіт у вигляді пені; пунктом 6.5 цієї ж додаткової угоди, відповідно до якого у разі неприйняття Замовником виконаної роботи через її невідповідність вимогам технічного завдання Виконавець повертає Замовнику всі одержані від нього для виконання роботи кошти та відшкодовує збитки;

- позивачем не подано доказів невідповідності виконаної Консорціумом за Договором роботи вимогам технічного завдання.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності правових підстав для стягнення коштів з Консорціуму.

Відповідно до частини першої статті 892 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Згідно з частиною першою статті 894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Статтею 897 ЦК України встановлено, що виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний, зокрема, виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

За приписами статті 898 ЦК України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов'язаний: видати виконавцеві технічне завдання та погодити з ним програму (техніко-економічні показники) або тематику робіт; передати виконавцеві необхідну для виконання робіт інформацію; прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно з частинами першою та другою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку; якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до частини четвертої статті 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За таких обставин попередні судові інстанції, встановивши відсутність вини відповідача в невиконанні договірних зобов'язань та недоведеність невідповідності виконаної Консорціумом роботи вимогам технічного завдання, дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні даного позову.

При цьому доводи скаржника щодо фактичних обставин справи не можуть бути підставами для задоволення його вимог, оскільки відповідно до статті 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції зі справи відповідає встановленим попередніми судовими інстанціями фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 зі справи № 17/499 залишити без змін, а касаційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України - без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов