СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.04.08
Справа № 33/86

Господарський суд Львівської області розглянув у
відкритому судовому засіданні матеріали справи :

за позовом :

Іноземного підприємства «Кока
-Кола Беверіджиз Україна Лімітед»(смт. Велика Димерка)

до відповідача :Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (м. Львів)

про :

стягнення 3 869 (три тисячі вісімсот
шістдесят дев'ять) грн. 16 коп.

Суддя :                             Цікало А.І.                                                                                                            При
секретарі :              Герасименко В.С.

Представники:

Позивача:

Верес Г.Г. -представник
(довіреність № 209-L від 15.04.2008 р.)

Відповідача:

не з'явився

Представникам сторін, присутнім в
судовому засіданні, роз'яснено їх права та обов'язки відповідно до ст. 22 ГПК
України, зокрема право заявляти відводи.

Представники сторін, присутні в
судовому засіданні звернулись до суду з клопотанням про нездійснення технічної
фіксації судового процесу.

Суть спору:
На розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява від
Іноземного підприємства «Кока -Кола Беверіджиз Україна Лімітед»(смт. Велика
Димерка) до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (м.
Львів) про стягнення 3 869 (три тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 16 коп.

Ухвалою суду від 03.03.2008 р.
порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.03.2008 р. У
зв'язку з неявкою представників сторін, 20.03.2008 р. розгляд справи було
відкладено на 08.04.2008 р. У зв'язку з неявкою представника відповідача,
08.04.2008 р. розгляд справи було відкладено на 22.04.2008 р.

Позивач вимоги ухвал суду про
порушення провадження у справі від 03.03.2008 р. та про відкладення розгляду
справи від 20.03.2008 р., від 08.04.2008 р. виконав, явку повноважного
представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов
підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав наведених у
заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги ухвал суду про
порушення провадження у справі від 03.03.2008 р. та про відкладення розгляду
справи від 20.03.2008 р., від 08.04.2008 р. не виконав, заперечення на позов
представив, проти позову, у встановленому чинним законодавством України
порядку, заперечив,  явку повноважного
представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно, відповідно
до ст. 64 ГПК України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

08.04.2008 р. до суду за вх. № 8211
від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

08.04.2008 р. до суду за вх. 3 8212
від відповідача поступило заперечення на позовну заяву.

Позов розглянуто у відсутності
представника відповідача за наявними в справі
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
подані до суду, заслухавши пояснення осіб присутніх в судових засіданнях,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

18 грудня 2004 року між Іноземним
підприємством «Кока -Кола Беверіджиз Україна Лімітед»та Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про
постачання безалкогольних напоїв торгової марки „Кока-Кола” (копія в матеріалах
справи, оригінал оглянуто в судовому засіданні).

Відповідно до умов договору позивач
здійснював постачання відповідачу безалкогольних напоїв власного виробництва, а
відповідач в свою чергу зобов'язувався здійснювати оплату за отриманий товар по
факту поставки.

Протягом березня-квітня 2005 року
позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 3869,16 грн.. що
підтверджується товарно-транспортними накладними (копії в матеріалах справи,
оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Відповідно до п. 3.2 вказаного
договору, відповідач зобов'язувався розраховуватися за отриману партію товару
готівкою у гривнях під час наступної доставки продукції, але не пізніше ніж
через 14 календарних дні з моменту отримання товару, у відповідності з лімітами
та порядком, встановленими чинним законодавством України.

Відповідач свої зобов'язання  перед позивачем не виконав, оплати за
отриманий товар не здійснив.

Відповідач в заперечення позовних
вимог вказує, що на копіях товарно-транспортних накладних, доданих до
матеріалів справи відсутні його підписи, хоча на оригіналах, які представлено
позивачем та оглянуто в судовому засіданні є відтиски печатки та підписи
відповідача.

Станом на день звернення з позовом
до суду сума заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар
становить 3 869 (три тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 16 коп.

На час розгляду справи відповідач
не представив доказів погашення боргу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких,
які йому не суперечать.

Згідно ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія
двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка
сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 206 ЦК України,
усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та
(або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової
форми має наслідком їх недійсність.

Згідно ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України,
сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦУ України,
якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним
грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно
гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави,
в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК
України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього
заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не
доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема,
порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду справи, відповідач
доказів погашення заборгованості не представив, заперечення щодо відсутності
підписів на товарно-транспортних накладних не можуть були взяті до уваги,
оскільки такі спростовуються оригіналами вказаних документів оглянутих в
судовому засіданні, явку повноважного представника в судове засідання не
забезпечив.

Оскільки позивачем представлено
достатньо належних доказів щодо виникнення заборгованості, стягнення якої є
предметом позову, а відповідач доказів відсутності заборгованості або її
погашення у встановленому законом порядку не представив, виконавши вимоги
процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх
сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у пункті 1 Постанови від
29 грудня 1976 року № 11 “Про судові рішення”, суд прийшов до висновку, що
позовна заява Іноземного підприємства «Кока -Кола Беверіджиз Україна
Лімітед»(смт. Велика Димерка) до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 (м. Львів) про стягнення 3 869 (три тисячі вісімсот шістдесят
дев'ять) грн. 16 коп.   є обґрунтованою і
підлягає до задоволення.

Судові витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 11, 202, 204, 205, 206, 509, 510, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 174, 193
ГК України,  ст.ст. 43, 33,
43, 49,75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов Іноземного підприємства «Кока
-Кола Беверіджиз Україна Лімітед»(смт. Велика Димерка) до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (м. Львів) про стягнення 3
869 (три тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 16 коп. -задоволити повністю.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код  ДРФО ) на користь Іноземного
підприємства «Кока -Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (смт. Велика Димера, 51
км. Санкт-Петербурзького шосе, Броварський район, Київська область, 07442; ) -3 869 (три тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 16
коп.  заборгованості, 102 (сто дві) грн.
00 коп. -державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. -витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя