ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.08 р.
Справа № 8/137пн

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк,

код

до відповідача 1 Виконавчого
комітету Донецької міської ради, м.Донецьк,

до відповідача 2 Донецької міської
ради, м.Донецьк,

про визнання права

Суддя  Ємельянов А.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1. - по пасп.

від відповідача 1: Головченко О.І.
- по дов.

від відповідача 2: Головченко О.І.
- по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача 1, Виконавчий комітет Донецької міської ради,
м.Донецьк та до відповідача 2, Донецька міська рада, м.Донецьк про визнання
права на набуття в оренду земельної ділянки орієнтованою площею 0,17 га строком
на 5 років для будівництва та подальшої експлуатації об'єкта - будівлі станції
технічного обслуговування автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк шляхом
укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку,
передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду
землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з заявою до
Донецького міського голови.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на наявність у нього права на отримання спірної земельної ділянки в
оренду на умовах та в порядку, передбачених Земельним кодексом України та
Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент
звернення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк з заявою до Донецького
міського голови.

Відповідач 1 у відзиві №01/15-5185
від 01.09.2008р. проти позовних вимог заперечує з огляду на те, що укладання
договорів оренди земельних ділянок відноситься до повноважень Донецької міської
ради.

Відповідач 2 надав відзив на
позовну заяву №01/15-5184 від 01.09.2008р., в якому проти позовних вимог надав
заперечення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що
відповідно до прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів" №309-VI від 03.06.2008р. Кабінету Міністрів
України доручено визначити особливості оформлення права оренди земельної
ділянки без проведення аукціону громадянам чи юридичним особам, які звернулись
із заявою про передачу земельної ділянки в оренду із земель державної або
комунальної власності, якщо станом на 1 січня 2008 року відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого самоврядування було прийнято рішення про
погодження місця розташування такого об'єкта або про надання дозволу на
розробку проекту її відведення.

Крім цього, за твердженням
відповідача 2, передача в оренду земельних ділянок здійснюється виключно на
підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування,
внаслідок чого неправомірною є передача земельної ділянки в оренду згідно з
рішенням суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

17.08.2004р. Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернулась до Донецького міського голови з заявою про
надання земельної ділянки для розміщеня станції технічного обслуговування
автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк.

На підставі рішення Донецької
міської ради від 30.09.2005р. №21/2 "Про затвердження правил забудови
м.Донецька", рішення Донецького міського голови (віза) питання щодо
надання позивачу в оренду земельної ділянки було передано на розгляд постійно
діючої комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів.

29.08.2004р. постійно діючою
комісією з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єкту позивачу було
надано акт вибору земельної ділянки, в якому зазначено, що земельна ділянка за
вказаною вище адресою є придатною для проектування та будівництва станції
технічного обслуговування автомобілів.

15.11.2004р. Виконавчим комітетом
Донецької міської ради позивачу було надано дозвіл на підготовку матеріалів
узгодження місця розташування об'єкту нерухомості.

З метою погодження у встановленому
законодавством порядку місця будівництва об'єкту нерухомості,  позивачем були отримані наступні висновки
органів державної влади та місцевого самоврядування:

-          висновок Центрально-Донецької
регіональної Державної екологічної інспекції           №37/1148 від 02.09.2004р.;

-          висновок відділу охорони пам`яток
історії та культури Донецького обласного           краєзнавчого музею №3408 від
02.09.2004р.;

-          висновок Донецького міського
управління земельних ресурсів №01/35-2713                     від 03.09.2004р.;

-          висновки Головного управління
містобудування і архітектури №01/17-3009                    від 05.10.2004р.,
№01/17-2470 від 13.06.2008р. та №01/17-1887 від 06.05.2008р.;

-          висновок Донецької міської
санітарно-епідеміологічної станції №111/07                          від 11.04.2008р.;

-          висновок управління земельних
ресурсів у місті Донецьку Донецької області               №05-6-1578 від 05.06.2008р.;

-          висновок управління культури і
туризму Донецької міської ради №01-1/1753з                   від 26.06.2008р.;

-          висновок відділу регуляторної
політики Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в Донецькій області №05/1746                            від 03.07.2008р.

Крім того, між Виконавчим комітетом
Донецької міської ради та позивачем було укладено договір резервування
земельної ділянки, за умовами якого позивач зарезервував спірну земельну
ділянку для будівництва та подальшої експлуатації об'єкта - станції технічного
обслуговування автомобілів.

Донецькою міською радою була
прийнято розпорядження №1281 від 22.12.2004р., за змістом якого Фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1 було погоджено місце розташування станції технічного
обслуговування автомобілів поАДРЕСА_1 м.Донецька та дозволено проведення
проектно-вишукувальних робіт на спірній земельній ділянці.

Одночасно, позивачем були отрмані
попередній комплексний експертний висновок №862/1 від 01.09.2006р. та
повторний  комплексний експертний
висновок №862/2 від 23.04.2008р., складені Донецькою обласною службою
Української державної інвестиційної експертизи „ДОНОБЛІНВЕСТЕКСПЕРТИЗА”.

У відповідності з п.6 глави 2
частини 3 додатку «Правила забудови міста Донецька» до рішення Виконавчого
комітету Донецької міської ради №23/17 від 16.12.2005р. у випадку, коли
розташування об'єкта принципово заперечує рішенням затвердженої містобудівної
документації або у разі недоцільності розміщення об'єкта за місцем
розташування, запропонованим зацікавленою особою, з містобудівних, екологічних,
санітарних, земельних, історико-культурних міркувань, інших обмежень та
обтяжень, що підтверджуються висновками відповідних служб, зацікавленій особі
за підписом Донецького міського голови видається мотивована відмова.

Проте, як вказує позивач,
відповідної відмови, підписаної Донецьким міським головою не приймалося,
розташування об'єктів будівництва погоджено з відповідними органами місцевого
самоврядування, їх підрозділами і службами.

Листом №01/17-37/1 від 24.03.2008р.
Виконавчим комітетом Донецької міської ради було повідомлено Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 про неможливість передачі в оренду спірної земельної
ділянки.

Підставою для відмови в передачі
позивачу земельної ділянки на праві оренди вказано ті обставини, що внаслідок
внесення змін до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду
землі" отримання права оренди земельних ділянок, які перебувають у
державній або комунальній власності, на теперішній час відбувається виключно на
аукціонах.

Як вказує позивач, бездіяльність
органів місцевого самоврядування щодо оформлення документів на відведення
спірної земельної ділянки в оренду є необґрунтованою та незаконною, порушує
його права, внаслідок чого позивачем заявлені вимоги про визнання права на
набуття в оренду земельної ділянки орієнтованою площею 0,17 га строком на 5
років для будівництва та подальшої експлуатації об'єкта - будівлі станції
технічного обслуговування автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк шляхом
укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку,
передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду
землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з заявою до
Донецького міського голови.

Відповідач 1 проти позовних вимог
заперечує з підстав, викладених у відзиві №01/15-5185  від 01.09.2008р.

Відповідач 2 проти позовних вимог
заперечує з підстав, викладених у відзиві №01/15-5184   від 01.09.2008р.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідача 2 такими, що підлягають задоволенню, враховуючи
наступне:

Земельні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно із ст.ст.13, 41 Конституції
України передбачено, що від імені українського народу права власника, зокрема,
на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.ст.142, 143, 144, 145
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної
громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття
рішень.

Зокрема, у відповідності із ст.12
Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями
територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та
права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Порядок надання у постійне
користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних
ділянок в оренду визначені ст.ст.123, 124 Земельного кодексу України та ст.16
Закону України "Про оренду землі".

В силу ст.124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст.16 Закону України
"Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача
до Донецького міського голови, особа, яка бажає отримати земельну ділянку в
оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного
органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем
розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і
надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому
Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку
в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього
закону.

Таким чином, волевиявлення майбутнього
орендаря щодо укладення договору оренди реалізується шляхом подання відповідної
заяви.

Крім цього, згідно Порядку вибору
земельних ділянок для розміщення об'єктів, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.2004р. №427 юридична особа, заінтересована у
відведенні земельної ділянки, звертається з клопотанням до сільської, селищної,
міської ради, районної, Київської чи Севастопольської міської
держадміністрації, до повноважень якої належить вирішення питання про вибір
земельної ділянки, яка реєструє клопотання в день його подання з присвоєнням
реєстраційного номера, розглядає клопотання і в п'ятиденний строк після
реєстрації надсилає постійно діючій комісії з питань вибору земельних ділянок
для розміщення об'єктів (далі - комісія), утвореній відповідною радою або
держадміністрацією.

Результати роботи комісії
оформляються актом вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, який
підписується головою і членами комісії, скріплюється печатками і разом з
матеріалами, що використовувалися під час його складання, передається юридичній
особі, для подання до сільської, селищної, міської ради, районної, Київської чи
Севастопольської міської держадміністрації з метою прийняття відповідного
рішення.

Внаслідок внесення змін Законами
України від 28.12.2007р. N57-VI та від 03.06.2008р. 309-VI до ст.16 Закону
України "Про оренду землі" та ст.124 Земельного кодексу України,
набуття права  оренди  земельних
ділянок,  що перебувають у
державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах (крім
земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що перебувають
у власності громадян і юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що
належать державі, набуття права на оренду земельних ділянок під об'єкти
соціального призначення, будівництво соціального і доступного житла,
використання земельних ділянок для розробки корисних копалин та спеціального
водокористування відповідно до отриманих спеціальних дозволів (ліцензій),
використання релігійними організаціями (під культовими будівлями), які
легалізовані в Україні).

За висновками суду, правовідносини
щодо оренди землі виникли між органами місцевого самоврядування та позивачем з
моменту подання клопотання щодо надання в оренду спірної земельної ділянки,
тобто, до набрання чинності змінами до ст.16 Закону України "Про оренду
землі" та ст.124 Земельного кодексу України.

Згідно ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 п.3 мотивувальної
частині рішення Конституційного суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 норми
ст.58 Конституції України можуть розповсюджуватись на юридичні особи.

Таким чином, посилання органів
місцевого самоврядування на неможливість розгляду документів з відведення
спірної земельної ділянки у зв'язку із внесенням змін до Земельного кодексу
України та Закону України "Про оренду землі" є необґрунтованими та
такими, що порушують права позивача на оренду земельної ділянки.

Крім цього, як було зазначено в
рішенні Конституційного суду України від 22.05.2008р. №5-рп/2008 Конституція
України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджетну, які мають
врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим
документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен
регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не
надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Таким чином, Конституційний Суд
України в своєму рішенні дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з
об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з резолютивною частиною
рішення Конституційного суду України від 22.05.2008р. №5-рп/2008 визнано
неконституційними положення пункту 2 та пункту 8 розділу II Закону України
"Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Відповідно до ч.6 ст.16 Закону
України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла при подачі позивачем
заявки на оренду землі, проведення відповідними органами виконавчої влади чи
органами місцевого самоврядування аукціону або конкурсу щодо набуття права
оренди земельної ділянки вимагається у разі надходження двох або більше заяв
(клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки.

Одночасно, за змістом матеріалів
справи, стосовно оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
м.Донецьк була подана тільки одна заявка - Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1. Відповідачами вказані обставини не спростовані, доказів подання заявок
іншими особами до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи, що позивач
є єдиною особою, яка реалізувала своє право на оренду спірної земельної
ділянки, проведення аукціону або конкурсу щодо набуття права оренди земельної
ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк нормами ст.16 Закону України
"Про оренду землі" не передбачено.

Крім того, договір резервування
земельної ділянки, укладений між позивачем та Виконавчим комітетом Донецької
міської ради, хоча і не передбачений інститутами цивільного та земельного
права, однак є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, оскільки
його зміст не суперечить законодавству. Зокрема, згідно з вказаним договором
Виконавчий комітет Донецької міської ради зобов'язався не надавати
зарезервовану земельну ділянку іншим юридичним та фізичним особам, а забудовник
(позивач) прийняв на себе зобов'язання сплачувати передбачені договором кошти,
розробити за період резервування проект будівництва та звернутися до Донецької
міської ради із клопотанням про надання спірної земельної ділянки в оренду.

Позитивним правовим результатом,
настання якого пов'язано з належним виконанням умов договору, є надання
позивачу у користування спірної земельної ділянки шляхом прийняття радою
відповідного рішення.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77
Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання
земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а
спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

За висновками суду, порушені права
позивача підлягають захисту способами, передбаченими ст.152 Земельного кодексу
України.

Зокрема, згідно з вказаною статтею
захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання прав.

Як встановлено судом вище, позивач
звернувся до Донецького міського голови в передбаченому законодавством порядку
з заявою про надання земельної ділянки в оренду з наданням для цього всіх
необхідних документів.

Згідно з рішенням від 24.06.2005р.
№20/16 Донецькою міською радою було делеговано виконавчому комітету міської
ради повноваження щодо зміни цільового призначення земель, погодження місця
розташування об'єктів на земельних ділянках, передачі у власність, надання в
постійне користування та оренду, продаж, викуп земельних ділянок, припинення
права користування та власності на земельні ділянки, укладання угод про
передачу права власності на земельні ділянки.

Листом №01/17-37/1 від 24.03.2008р.
Виконавчим комітетом Донецької міської ради було повідомлено Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 про неможливість передачі в оренду спірної земельної
ділянки.

Рішенням №18/12 від 28.03.2008р.
Донецькою міською радою скасоване рішення від 24.06.2005р. №20/16 "Про
делегування виконкому міської ради повноважень щодо зміни цільового призначення
земель, погодження місця розташування об'єктів на земельних ділянках, передачі
у власність, надання в постійне користування та оренду, продаж, викуп земельних
ділянок, припинення права користування та власності на земельні ділянки,
укладання угод про передачу права власності на земельні ділянки".

Враховуючи зміст рішення №18/12 від
28.03.2008р., судом встановлено, що особою, яка на теперішній час є уповноваженою
на надання в оренду юридичним особам земельних ділянок, розташованих в межах
міста Донецька, є відповідач 2 - Донецька міська рада.

Крім того, судом прийнято до уваги,
що на момент надання позивачу листа №01/17-37/1 від 24.03.2008р. повноваження
щодо укладання договорів оренди земельних ділянок були делеговані відповідачем
2 відповідачу 1 та здійснювались ним на підставі рішення Донецької міської ради
№20/16 від 24.06.2005р. При цьому, подальший перехід такого права від однієї
особи до іншої не має значення для вирішення питання про наявність обставин, що
свідчать про порушення відповідних прав та інтересів зацікавленої особи як з
боку відповідача 1, так і з боку відповідача 2.

При цьому, посилання відповідача 2
на неправомірність позовних вимог у зв'язку з не визначенням Кабінетом
Міністрів України особливостей оформлення права оренди земельних ділянок
особам, стосовно яких станом на 01.01.2008р. відповідним органом виконавчої
влади або місцевого самоврядування  було
прийнято рішення про погодження місця розташування об'єкту або про надання
дозволу на розробку проекту землеустрою, а також з відсутністю відповідного
рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду спірної земельної
ділянки, суд вважає безпідставними, враховуючи, що предметом позовних вимог є
визнання права позивача на набуття в оренду спірної земельної ділянки в
порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України "Про
оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з заявкою до Донецького міського голови.

Тобто, рішенням суду фактично
визнається правомірність дій позивача як єдиної особи, що може реалізувати своє
право на отримання спірної земельної ділянки в оренду, а також визнається, що
такі дії проводяться в порядку, встановленому Земельним кодексом України та
Законом України «Про оренду землі» до внесення у вказані нормативно-правові
акти відповідних змін.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, позовні вимоги про визнання права на набуття в оренду земельної
ділянки орієнтованою площею 0,17 га строком на 5 років для будівництва та
подальшої експлуатації об'єкта - будівлі станції технічного обслуговування
автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк шляхом укладання прямого договору
оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом
України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла
на момент звернення позивача з заявою до Донецького міського голови, є
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, позов в частині вимог до
відповідача 1 підлягає залишенню без задоволення, враховуючи відсутність на
момент розгляду спору у Виконавчого комітету Донецької міської ради повноважень
на укладання договорів оренди землі.

При визначенні підвідомчості цієї
справи суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право позивача на
отримання в оренду спірної земельної ділянки.

Тобто, правовідносини, що склалися
між сторонами з приводу наявності чи відсутності у позивача права на оренду
носять договірний характер, який є наслідком виниклих між сторонами
господарських відносин у сфері землеустрою.

При цьому, відповідачі у спірних
правовідносинах не здійснюють владних повноважень, а виступають як суб'єкти
господарських відносин. Таким чином, цей спір підвідомчий господарському суду.

У відповідності до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача 2 повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк до Виконавчого
комітету Донецької міської ради, м.Донецьк.

Позовні вимоги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк до Донецької міської ради, м.Донецьк задовольнити
повністю.

Визнати право Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (83020 м.Донецьк, АДРЕСА_2) на набуття в оренду земельної
ділянки орієнтованою площею 0,17 га строком на 5 років для будівництва та
подальшої експлуатації об'єкта - будівлі станції технічного обслуговування
автомобілів за адресою: АДРЕСА_1, м.Донецьк шляхом укладання прямого договору
оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом
України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла
на момент звернення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з заявою до Донецького
міського голови.

Стягнути з Донецької міської ради,
м.Донецьк на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк витрати по
сплаті державного мита в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

За згодою сторін у судовому
засіданні 02.09.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано
02.09.2008р.

Суддя
Ємельянов А.С.