ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 3/257-2/345

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Сімферопольської міської ради

на постанову

від 11.05.05 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№3/257-2/345 господарського суду м.Києва

за позовом

ТзОВ Виробничої компанії "Кримтел"

до

Міністерства транспорту та зв'язку України

3-тя особа, яка заявляє самостійні вимоги

Сімферопольської міської ради

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог

ВАТ "Укртелеком"

про

визнання недійсними актів

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: Гончаренко В.С.

від відповідачів: Висоцький М.В., довір. у справі

3-ті особи:

Сімферопольської міської ради - Гончаренко В.С.

ВАТ "Укртелеком"- Жицький О.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду України від 27.05.2008 року ухвала Вищого адміністративного суду України від 21.02.2007 року скасована, провадження в адміністративній справі закрито.

Справа передана до Вищого господарського суду України для перегляду в порядку касаційного провадження ( том 5, арк. 144).

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2005 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 року про визнання недійсним наказу Державного комітету зв’язку та інформації України від 31.05.2002 року № 109 в частині передачі у власність ВАТ «Укртелеком»нежилих приміщень, розташованих за адресою: місто Сімферополь, вулиця Рози Люксембург,11; проспект Перемоги,56; вулиця Героїв Сталінграду,6 та виключення їх із Переліку нерухомого майна по Кримській дирекції ВАТ «Укртелеком», що передаються у власність ВАТ «Укртелеком», затвердженого наказом Держкомзв’язку України № 111 від 03.06.2002 року, - відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що ВАТ «Укртелеком»створено шляхом корпоратизації державного підприємства електрозв’язку «Укртелеком». На балансі цього державного підприємства перебували спірні нежитлові приміщення, які при корпоратизації державного підприємства увійшли до статутного фонду ВАТ «Укртелеком»і тому є його власністю.

Сімферопольська міська рада –3-т особа з самостійними вимогами в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові рішення, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Скаржник вважає, що судові рішення прийняті з неправильним застосуванням Закону УРСР «Про місцеві ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування», Закону України «Про власність», Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць ( комунальною власністю)».

Суди не звернули уваги на те, що спірні приміщення побудовані за рахунок 6, 4 - 8% відрахувань від державного житлового будівництва на замовлення Управління капітального будівництва виконкому Сімферополь-ської міської ради і передані на баланс Сімферопольського МіськВТВЕЗ. Приміщення по вулиці Рози Люксембург,11 рішенням виконкому міськради від 01.12.1949 року було передане на баланс Управління зв’язку.

Судами помилково застосовано положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5.Х1.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», відповідно до яких у сфері зв’язку до комунальної власності передаються лише магазини та кіоски «Союздруку». З врахуванням цього, судами було зроблено неправильний висновок про те, що спірні приміщення не є комунальною власністю, оскільки вони не є магазинами або кіосками «Союздруку».

Спір виник щодо правомірності включення до статутного фонду ВАТ «Укртелеком»інвентарних об’єктів - окремих будівель, які належали до нежитлового фонду Сімферопольської міської ради депутатів трудящихся і були передані Сімферопольському МіськВТВЕЗ на баланс як експлуатуючій організації відповідно до порядку, передбаченого Постановою ради Міністрів УРСР від 28.04.1980 року № 285 «Про порядок передачі підприємств, об’єднань, організацій, установ, будинків і споруд». Разом з тим, нежитловий фонд рад народних депутатів віднесено до комунальної власності. Належність спірних приміщень до комунальної власності на момент видання спірних наказів підтверджено Бюро технічної експертизи. Приміщення про проспекту Перемоги № 56 передавалось на баланс Сімферопольського МіськВТВЕЗ по рішенню виконкому міської ради від 15.Х1.1991 року № 1221, тобто вже після набуття чинності законодавчими актами, які визначали статус комунального майна та права органів місцевого самоврядування щодо розпорядження цим майном. Судами неправомірно зроблено посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 5.Х1.1991 року № 311 в частині віднесення спірних приміщень до власності у сфері зв’язку.

Висновок судів про те, що на момент видання оскаржуваних наказів спірні приміщення знаходилися у власності ВАТ «Укртелеком»зроблений з неправильним застосуванням Закону України «Про власність», а також Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок корпоратизації підприємств»від 05.07.1993 року № 508.

Незастосування судами Постанови Верховної Ради АР Крим «Про розмежування майна державної ( Автономної Республіки Крим) власності та власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної) від 29.06.1992 року № 110-1 є порушенням приписів пункту 5 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону УРСР «Про власність», чинним на момент прийняття Постанови ВР АР Крим, де прямо передбачено, що розмежування майна між власністю Кримської АРСР та адміністративно-територіальних одиниць АРСР проводиться у порядку, який встановлюється законодавчими актами цієї республіки. Незастосованим судами вищевка-заним законодавчим актом до комунальної власності віднесено всі вбудовано-прибудовані та окремі приміщення зв’язку, побудовані за рахунок 6,4-8 % відрахувань від державного житлового будівництва (незалежно від відомчого підпорядкування), крім приміщень, побудованих підприємствами інших форм власності за рахунок їх фондів.

В порушення вимог статті 35 Господарського процесуального кодексу України суди не взяли до уваги посилання скаржника на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.02.2004 року та ухвалу Верховного Суду України у справі № 2-8/2850-2002 (том 3, арк. 93).

Постановою встановлено, що ВАТ «Укртелеком»не надало доказів на підтвердження свого права власності або іншого правомірного володіння спірними приміщеннями. Знаходження майна на балансі підприємства не є підтвердженням його права власності на це майно.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Постановою КМ України від 05.05.95 № 316 "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності і розташоване на території Автономної Республіки Крим" затверджено перелік розташованих на території Автономної Республіки Крим підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності, що належать до сфери управління міністерств та інших підвідомчих Кабінетові Міністрів України органів державної виконавчої влади. До даного переліку віднесено Кримське республіканське підприємство електрозв’язку "Кримтелеком", управління яким знаходиться в сфері управління Мінзв’язку, та на балансі якого знаходилося майно, передане ВАТ "Укртелеком" на підставі спірних наказів.

Розпорядженням КМ України від 09.09.1999 № 948-р до сфери управління Держкомзв’язку України серед інших передане Українське державне підприємство електрозв’язку "Укртелеком".

27.12.1999 Держкомзв’язку України видано наказ № 155 "Про створення ВАТ "Укртелеком" та затвердження його статуту", згідно якого ВАТ "Укртелеком" створено на базі Українського державного підприємства електрозв’язку "Укртелеком". На виконання якого в подальшому Держкомзв’язку України видано спірні накази, якими затверджено перелік нерухомого майна по Кримській дирекції, що передається у власність ВАТ "Укртелеком".

До корпоратизації УДПЕЗ "Укртелеком", тобто станом на 27.12.1999 спірні приміщення були закріплені за державним підприємством, входили до його цілісного майнового комплексу та обліковувались на його балансі.

23.12.1999 Держкомзв’язку України видав наказ № 150, яким затвердив акт оцінки цілісного майнового комплексу УДПЕЗ "Укртелеком".

27.12.1999 відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств", Держкомзв’язку України видав наказ № 155, яким створив ВАТ "Укртелеком" на базі цілісного майнового комплексу УДПЕЗ "Укртелеком".

У п.2 зазначеного Указу встановлено, що засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються відповідно до цього Указу на базі загальнодержавної власності, з боку держави є органи, уповноважені управляти цим майном: центральні органи державної виконавчої влади, інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи та обласні державні адміністрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1995 № 316 "Про управління майно, що є у загальнодержавній власності і розташоване на території Автономної Республіки Крим" затверджено перелік розташованих на території АРК підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності, що належить до сфери управління міністерств та інших підвідомчих КМУ органів державної виконавчої влади. До даного переліку віднесено КРПЕ "Кримтелеком", управління яким знаходиться в сфері управління Міністерства зв’язку, правонаступником якого є Держкомзв’язку.

Згідно з п. 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 508 від 05.07.1993, з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи та пасиви підприємств, структурного підрозділу (одиниці), переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство є правонаступником прав та обов’язків корпоратизованого підприємства.

Колегія суддів погоджується з висновком попередніх судів про те, що оскільки накази Держкомзв’язку № 109 від 31.05.2002 № 111 від 03.06.2002 видавались після наказів № 150 від 23.12.1999 та № 155 від 27.12.1999, якими до статутного фонду ВАТ "Укртелеком" було передано усе майно, що на той час обліковувалось на балансі УДПЕЗ "Укртелеком" (в тому числі і спірні приміщення), зазначені накази (№ 109, № 111) не змінили правового статусу спірного майна. Рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 32 від 01.12.1949 та № 1221 від 15.11.1991 свідчать про передачу приміщень, що розташовані за адресою: вул. Люксембург, 11 та пр. Перемоги, 56 на баланс управління зв’язку та міського виробничо-технічного вузлу зв’язку (правонаступником яких є ВАТ "Укртелеком"). Вказані рішення підтверджують факт передачі спірних приміщень на баланс державного підприємства, яке перебувало у загальнодержавній власності і не доводять належність спірних приміщень до комунальної власності.

Доводи касаційної скарги про те, що судами помилково застосовані положення Постанови КМУ від 5.11.1991 "Про розмежування Державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю колегія суддів до уваги не приймає. Зазначена постанова прийнята відповідно до Постанов Верховної Ради УРСР від 8.12.1990 "Про порядок введення в дію Закону УРСР "Про місцеві Ради народних депутатів УРСР та місцеве самоврядування" від 26.03.1991 "Про введення в дію Закону УРСР "Про власність". Постановою затверджений перелік державного майна України, яке передається до адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності)". В галузі зв’язку передаються лише магазини і кіоски Союздруку. Також в постанові пропонувалося Раді Міністрів АРСР подати до 1.01.1992 КМУ пропозиції про склад майна Кримської АРСР.

Відповідно ст. 135 Конституції України нормативно-правові акти Верховної Ради АРК та рішення Ради Міністрів АРК не можуть суперечити Конституції і Законам України.

Згідно зі ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. Постанова Верховної Ради АР Крим "Про розмежування майна…" від 29.06.1992 не відповідає Закону України "Про власність" від 7.02.1991, де в ст. 34 зазначено, що серед іншого загальнодержавну власність складає майно зв’язку та інформації.

Також колегія суддів дійшла висновку, що судами не порушені вимоги ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. Факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Сторонами в судовому процесі відповідно ст. 21 Господарського процесуального кодексу України є позивачі і відповідачі. Сторонами у даній справі є ТОВ ВК "Кримтел" (позивач) та Міністерство транспорту та зв’язку України (відповідач). У справі № 2-8/2850-2002 інші сторони: позивач –Кримська дирекція ОАО "Укртелеком", а відповідач –ВК "Кримтел" ЛТД (справа розглядалася у 2002 р.).

Слід також зазначити, що постановою ВГСУ від 30.11.2004 у справі № 6/282 були залишені без змін рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2004 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2004, якими рішення Сімферопольської міської ради від 12.12.2001 № 383 "Про відновлення у комунальній власності міста будівель та споруд зв’язку та мереж телефонної каналізації" від 12.12.2001 № 380 "Про затвердження Реєстру комунальної власності міста Сімферополя" у частині включення до Реєстру об’єктів комунальної власності приміщень АТС по вул. Р.Люксембург, 11, проспекту Перемоги, 56, вул. Героїв Сталінграду, 6 та вул. Аральській, 71, телефонних каналізацій, створених за рахунок бюджетних коштів (позиції 14, 15, 16, 17, 18 пункту 61 додатку до рішення) та від 26.12.2002 № 92 "Про повернення з балансу ВАТ "Укртелеком" на баланс фонду комунального майна Сімферопольської міської ради будівель, раніше переданих на баланс управлінню зв’язку МіськВТВЕЗ", були визнані недійсними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута відповідно встановленим обставинам з правильним застосуванням діючих норм процесуального та матеріального права. Підстави для скасування прийнятих у справі судових актів відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сімферопольської міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 10.03.2005 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 у справі № 3/257-2/345 –без змін.

Головуючий, суддя В. Овечкін

Судді: Є. Чернов

В. Цвігун