ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 20-12/036

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.

суддів :

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

Ляскіна О.Є. дов. б/н від 03.03.2003 р.

відповідача

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.06.2006 р.

у справі

№20-12/036 господарського суду м. Севастополя

за позовом

Приватного підприємства "Альвир"

до

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя

про

визнання недійсними рішень інспекції

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 03.04.2006 року (суддя Харченко І.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.06.2006 року (судді: Дугаренко О.В., Градова О.Г., Голик В.С.), позов Приватного підприємства (надалі ПП) "Альвир" до Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Ленінському районі м. Севастополя задоволений, податкове рішення інспекції від 20.05.2005 року №/0 про застосування штрафних санкцій в розмірі 17 500 грн. визнане недійсним.

Не погоджуючись прийнятим у справі рішенням та постановою, ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального, права просить їх скасувати.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Доповідач: Шаргало В.І.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що спірне податкове рішення про застосування штрафних санкцій прийняте відповідно до вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за результатами проведеної податковим органом перевірки дотримання позивачем норм вказаного закону, про що складений акт від 25.11.2005 року.

Відповідно до статті 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні" до функцій органів державної податкової служби належить і здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

З метою виконання названих функцій державним податковим органом проводяться планові та позапланові виїзні перевірки суб'єктів господарювання, в тому числі і щодо дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (п.9 ст.111 Закону України “Про державну податкову службу в Україн"”).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності на час розгляду спору в судах, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 зазначеного Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, між позивачем та державною податковою інспекцією виникли публічно-правові правовідносини; в даному випадку сторони виступають як носії суб'єктивних прав та обов'язків, зміст яких визначений названими Законами. А відтак, ПП "Альвир" звернулося до господарського суду з позовом до ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя саме як до державного органу – суб’єкта владних повноважень, на якого покладено здійснення відповідних функцій, зокрема, визначених Законами України “Про державну податкову службу в Україні", “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Виходячи з наведених норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки стороною (відповідачем) у ній є орган виконавчої влади –ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя, яка здійснює владні управлінські функції на основі норм наведеного законодавства, у тому числі з контролю щодо використання суб'єктами підприємницької діяльності РРО.

Частина перша пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана справа мала вирішуватись судами попередніх інстанцій за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суди першої та апеляційної інстанцій наведеного не врахували, розглянули дану справу та ухвалили оскаржувані судові акти за правилами Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з чим прийняті у справі рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя задовольнити.

Рішення господарського суду м. Севастополя від 03.04.2006р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.06.2006 р. у справі №20-12/036 скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для виконання вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.