ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2008 р.

17:00

Справа № 7/262/08

м. Миколаїв

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Лакталіс-Миколаїв”, 54018, м. Миколаїв, вул. Виноградна, 2,

до відповідача: Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, 54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20,

про: скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2007р. № 00007740/0.

Суддя Семенчук Н.О.

При секретарі судового засідання Дзюбі Ю.Ф.

Представники:

Від позивача: Горбенко А.І., дов № 1 від 04.06.2008 р.

Довжик Д.В., дов № 1 від 04.06.2008 р.

Клим В.І., дов № 1 від 04.06.2008 р.

Від відповідача: Глушко Д.В., дов № 32642/9/10-000 від 27.11.2007 р.

СУТЬ СПОРУ: Закрите акціонерне товариство “Лакталіс-Миколаїв” звернулось до господарського суду з позовними вимогами (уточнення позовних вимог від 10.06.2008 року) про скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 12.12.2007 року № 00007740/0, від 15.02.2008 року № 00007740/1, від 06.05.2008 року № 00007740/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він правомірно на підставі ст.. 11 Конвенції утримав 2% податку на репатріацію із виплат за кредитним договором на користь “CREDIT LYONNAIS” (Франція), а також правомірно на підставі ст. 7 Конвенції не утримував податок на репатріацію із виплат на користь “LACTALIS INGENERIE” (Франція).

Відповідач проти позову заперечує, з тих підстав, що ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” не надано ні вході перевірки ні до заперечень довідки, яка підтверджує, що фірма “Лакталіс Інженері” є резидентом країни з якою укладено міжнародний договір то підприємство не мало законодавчих підстав для звільнення від оподаткування доходів, виплачених на користь нерезидента без довідки та не надано будь-яких документів за 2006-2007 роки, які б підтверджували статус нерезидентів акціонерного товариства “CREDIT LYONNAIS” (Франція) “CALYON” (Франція) на користь яких сплачувались відсотки за кредитами, тому підприємство не мало законодавчих підстав для зменшення ставки оподаткування доходів, виплачених на користь нерезидента.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

Встановив

В період з 05.10.2007 р. по 15.11.2007 року СДПІ ВПП у м. Миколаєві здійснила виїзну планову перевірку ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 р по 30.06.2007 року за результатами якої складено акт № 942/40/23624594 від 29.11.2007 р.

Перевіркою встановлені порушення п. 1.21. ст. 1, п.п. «а», «г»п. 13.1, п. 13.2 ст.13 Закону України від 28.12.1994 року № 334/94 ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»із змінами та доповненнями (далі ЗУ № 334/94) та п. 4,8 Постанови КМУ від 06.05.2001 р. № 470, внаслідок чого занижено податок на доходи нерезидентів на суму 81083,35 грн.

На піставі акту перевірки СДПІ ВПП у м. Миколаєві прийняла податкове повідомлення-рішення від 12.12.2007р. № 00007740/0, яким визначила ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” суму податкового зобов»язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 120571,17 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження позивачу були виставлені податкові повідомлення-рішення від 15.02.2008 року № 00007748/1 та від 06.05.2008 року № 000007740/2 з визначенням суми податкового зобов»язання в тому ж розмірі - 120571,17 грн.

Позивач не погодився з оскаржуваними податковими повідомленнями –рішеннями та звернувся до господарського суду з вимогами про їх скасування.

Так, на сторінці 63-64 акту перевірки зазначено що “в ході перевірки встановлено, що ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” сплачувало на користь нерезидента акціонерного товариства “CREDIT LYONNAIS” (Франція), відсотки за кредит по кредитному договору від 20.06.2003 р. б/н, з лімітом кредитування в сумі 2 000 000 євро, у тому числі:

28.12.06- 40 537,27 євро, що складає 269 382,12 грн. по курсу НБУ 6,645295;

27.06.07- 46 423,15 євро, що складає 315 552,08 грн. по курсу НБУ 6,797300;

Всього сплачено відсотків у сумі –86 960,42 євро. ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” нарахувало податок на репатріацію на виплачені відсотки по кредиту на користь нерезидента у сумі 2% валової суми процентів. Підприємством безпідставно застосовано ставку у розмірі 2% та сплачено податок на репатріацію лише у сумі 1 774,70 євро, в результаті чого занижено податок на доходи нерезидентів на 11 296,36 євро або 75 802,68 грн., оскільки підприємством не надано будь-яких додаткових документів та довідок, що підтверджують статус нерезидента акціонерного товариства “CREDIT LYONNAIS” (Франція).

Крім того ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” в перевіряємому періоді здійснювало імпорт послуг у вигляді оренди обладнання. Згідно Контракту оренди від 15.09.2006 року № 0587-01 ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” бере в оренду у нерезидента фірми “Лакталіс-Інженері” (вул.. Етьєн Ленуар П.З. де Туш м. Лаваль, Франція, банк : Сосьєте Жене раль, 53000 Лаваль; р/р 13, SWIFT SOGEFRPPLAV) обладнання –дозатор ваговий автоматичний ISHIDA модель CCW-NZ-106B-S/15 WP BE та його підставка (платформа) згідно техпаспорту обладнання. Строк оренди обладнання з 15.10.2006 по 15.11.2006. Контракт діє до повного використання. Орендна плата, визначена за згодою сторін та складає 5280,00 євро за весь термін оренди. Орендна плата за чинним Контрактом здійснюється банківським переказом не пізніше: 22.12.2006 року. ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” згідно повідомлення банку від 21.12.2006 та виписки банку від 21.12.2006 № 214 сплатило на користь нерезиденту 5 280,00 євро за оренду обладнання згідно вищевказаного контракту.

Перевіркою встановлено, що ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” на порушення п. 1.21 ст.1, п.п. “г”, п. 13.1, п. 13.2 ст. 13 Закону України 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” зі змінами та доповненнями та п. 4, 8 Постанови КМУ від 06.05.01 № 470 “Про затвердження Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування” не нарахувало податок на доходи нерезидентів з перерахованої суми –5280,00 євро на користь нерезидента за оренду обладнання у розмірі 792,00 євро, або 5 280,67 грн., згідно курсу НБУ 6,667515, що діяв на дату здійснення оплати”.(а.с. 74-75 )

Згідно п. 1.21. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №334/94-ВР (далі ЗУ №334/94) доходи з джерелом їх походження з України - будь-які доходи, отримані резидентами або нерезидентами від будь-яких видів їх діяльності на території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, сплачених резидентами України, доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні.

Відповідно до п. 13.1 ст.13 Закону №334/94-ВР будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за борговими зобов'язаннями, вилущеними (виданими) резидентом;

г) лізингова (орендна) плата, що сплачується (нараховується) резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента-лізингодавця (орендодавця).

Згідно п. 13.2 ст. 13 ЗУ № 334/94 резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату доходу з джерелом його походження України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 –13.6, зобов”язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

У п.18.1 ст. 18 ЗУ “Про оподаткування прибутку підприємств” зазначено, що якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Французької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно:

1. Проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі.

2. Однак стосовно будь-якого контракту, що стосується процентів, згаданих у пункті 1, який укладається на або після дати, коли ця Конвенція набуває чинності, будь-які такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і у відповідності до законодавства цієї Держави, але, якщо фактичний одержувач є резидентом другої Договірної Держави, то податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати:

а) 2% валової суми процентів, що сплачуються:

і) у зв'язку з продажем у кредит будь-якого промислового, комерційного або наукового обладнання чи продажем або наданням у кредит будь-яких виробів чи послуг одним підприємством другому, або

іі) за будь-якими позиками будь-якого виду, що надані банком або будь-якою іншою фінансовою установою;

b) 10% валової суми процентів у всіх інших випадках.

Відповідно до ст. 7 Конвенції прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток підприємства може оподатковуватись у другій Державі, але тільки стосовно тієї частини, яка відноситься до цього постійного представництва.

Відповідно до п. 4 "Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року № 470 (далі порядок № 470) підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов'язково містити таку інформацію:

позовну назву або прізвище нерезидента;

підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі;

назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження;

дату видачі.

Довідка дійсна в межах календарного року, в якому вона видана.

Пунктом 8 Порядку № 470 визначено, що у разі ненадання нерезидентом довідки відповідно до пункту 4 Порядку доходи нерезидента із джерелом їх надходження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Так, нерезидентом надані довідки, а саме: довідка від 23.01.2006 року та довідка від 23.01.2007 року видані Генеральним управлінням з оподаткування Управлінням з оподаткування великих підприємств, які відповідають вимогам п. 4 Порядку № 470 та підтверджують, що французьке акціонерне товариство “КАЛІОН” є резидентом Франції і платником податків на території Франції згідно змісту конвенції від 31.01.1997 року, укладеної між Францією і Україною для уникнення подвійного оподаткування. Довідки про підтвердження резидентності контрагента ЗАТ “Лакталіс-Інженері” на 2006 рік позивачем не надано. В судовому засіданні головний бухгалтер Горбенко А.І пояснив, що на момент здійснення платежу за оренду обладнання, а саме 21.12.2006 року довідки, яка підтверджує, що нерезидент ЗАТ “Лакталіс-Інженері” є резидентом Франції, підприємство ЗАТ“Лакталіс-Миколаїв” не мало.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач обґрунтовано оскаржуваним рішенням донарахував позивачу податок на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 5280,67 грн. та нарахував фінансові санкції у розмірі 10561,34 грн. та неправомірно донарахував ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” податок на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 34909,72 грн., та нарахував фінансові санкції у розмірі 69819,44 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Скасувати податкові повідомлення-рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві від 12.12.2007 року № 00007740/0, від 15.02.2008 року № 00007740/1, від 06.05.2008 року № 00007740/2 в частині визначення суми податкового зобов»язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб у сумі 34 909,72 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 69 819,44 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Миколаївській області на користь ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” судові витрати в розмірі 1,70 грн.

4.          В решті позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук