КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2008                                                                                           № 18/63

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:           Верховця А.А.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача - Яцишина А.М. - представник за довіреністю

від відповідача - Краско І.В. - представник за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк"

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.06.2008

у справі № 18/63 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Т III"

до                                                   Акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк"

про                                                  тлумачення договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2008 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» задоволено повністю, постановлено стягнути з Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» 206 945,51 грн. основного боргу з урахуванням інфляції, 3 190,99 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 2 101,22 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зустрічний позов Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» задоволено повністю, розтлумачено, що розмір і порядок сплати винагороди повіреному згідно з договором доручення від 29.05.2007 р. чітко визначений розділом VIII зазначеного договору, укладеного між сторонами.

Акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк», не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в позові ТОВ «Т-ІІІ» до АТ «Індекс-банк» про стягнення 212 355,72 грн. відмовити повністю, зустрічний позов АТ «Індекс-банк» про тлумачення змісту правочину задовольнити в редакції банку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на помилковість висновків суду щодо чіткої визначеності розділом VIII договору доручення між сторонами від 29.05.2007 р. розміру і порядку сплати винагороди. Стверджує, що оскаржуваним рішенням фактично не дано ніяке тлумачення, а вирішення спору про наявність заборгованості Акціонерного товариства Індустріально-експортний банк» перед товариством з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» за договором доручення від 29.05.2007 р. є неможливим без тлумачення змісту правочину, так як сторони по-різному розуміють значення комплексу послуг, передбачених договором доручення, а отже по-різному розуміють розмір винагороди, що підлягає сплаті на користь ТОВ «Т-ІІІ». Посилається на те, що пункти 8.1. та 8.2. розділу VIII договору доручення від 29.05.2007 р. «Порядок розрахунків» є відсильними, посилаються на Додаток № 4 до договору доручення «Тарифи на виконання послуг», де визначено тариф в розмірі 25% від суми, отриманої замовником. Просить надати тлумачення відповідно до вимог ст. 213 Цивільного кодексу України, згідно з редакцією, що запропоновано у зустрічній позовній заяві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 року порушено апеляційне провадження у справі № 18/63 та розгляд справи призначено на 16.09.2008 року

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2008 р. - скасуванню, в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» належить відмовити повністю, а зустрічний позов Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» задовольнити частково, виходячи із наступного.

Судовим рішенням першої інстанції від 10 червня 2008 року встановлено, що 29 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» (позивачем за первинним позовом) та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (відповідачем за первинним позовом) був укладений договір доручення, за умовами якого повірений за договором від імені та за рахунок довірителя за договором зобов’язується вчинити дії по правовому аналізу простроченої заборгованості та дії по поверненню простроченої заборгованості, яка виникла у боржників перед довірителем, відповідно до переліку боржників, яку перераховані в додатку №2 до договору. Перелік дій, які повірений зобов’язався вчинити міститься в розділі ІІ «Перелік дій», а саме:

-          проведення правового аналізу простроченої заборгованості з наданням висновків у довільній формі (п. 2.1.1. договору);

-          нагадування та роз’яснення боржникам про заборгованість, її розміри, порядок, строк та місце погашення за допомогою засобів зв’язку (п. 2.1.2. договору);

-          надсилання боржникам поштовими засобами зв’язку листів про розміри заборгованості, порядок, строк та місце її погашення, а також попередження щодо відповідальності за непогашення заборгованості згідно з чинним законодавством України (п. 2.1.3. договору);

-          проведення особистих переговорів з боржниками щодо повернення заборгованості (п. 2.1.4. договору);

-          представлення інтересів відповідач (довірителя) в органах виконавчої служби та правоохоронних органах (п. 2.1.5. договору).

Відповідно до договору АТ «Індустріально-експортний банк» передав ТОВ «Т-ІІІ» заборгованість 4 підприємств на загальну суму 12 529 721,11 грн. За передану на обслуговування заборгованість АТ «Індустріально-експортний банк» сплатив ТОВ «Т-ІІІ» 5% від вищезазначеної суми, а саме – 626 486,05 грн. Сплачена сума сторонами не заперечується.

Після цього, ТОВ «Т-ІІІ» здійснював нагадування та роз’яснення про заборгованість, надсилання листів та проведення переговорів з одним із боржників АТ «Індустріально-експортний банк» - ЕНАФ «Мрія». Всього в результаті вказаних дій ЕНАФ «Мрія» погасило АТ «Індустріально-експортний банк» прострочену заборгованість в обсязі 687 400,00 грн., що підтверджується банківськими виписками та листом від ЕНАФ «Мрія» на адресу ТОВ «Т-ІІІ» № 404 від 05.12.2007 р., в якому вказано, що погашення заборгованості перед банком було здійснено внаслідок виконання повіреним власних зобов’язань за договором доручення від 29.05.2007 р. В позовній заяві ТОВ «Т-ІІІ» ставить вимогу про стягнення 25% від суми погашеної ЕНАФ «Мрія» заборгованості 687 400 грн., а саме – 171 850 грн., а з урахуванням інфляційних витрат, трьох процентів річних з простроченої суми, витрат по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, просить стягнути 206 945,51 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. Аналіз змісту зобов’язань, прийнятих на себе сторонами договору доручення від 29.05.2007 р. показує, що відповідач АТ «Індустріально-експортний банк» не допустив невиконання зобов’язань, визначених договором або виконання зобов’язань з порушенням умов, визначених договором оскідьки договором доручення від 29.05.2007 року, укладеним між АТ «Індустріально-експортний банк» та ТОВ «Т-ІІІ» передбачається, що ТОВ «Т-ІІІ» буде здійснювати дії по правовому аналізу простроченої заборгованості та дії по поверненню простроченої заборгованості, яка виникла у боржників перед АТ «Індустріально-експортний банк» як перед банківською установою в ході здійснення останнім діяльності по кредитуванню суб’єктів господарювання. Метою правочину є стягнення сум простроченої заборгованості з позичальників банку, всі дії, що перелічені в розділі ІІ «Перелік дій» договору доручення від 29.05.2007 р., є направленими на погашення боржниками погашеної заборгованості. Як вбачається із розділу VI «Порядок взаємодії сторін» та підтверджується поясненнями представника ТОВ «Т-ІІІ» в судовому засіданні апеляційної інстанції, повірений за договором був зобов’язаний в першу чергу проаналізувати прострочену заборгованість з правової точки зору, а потім приступити до нагадування та роз’яснень боржникам про заборгованість за телефоном, надсиланню листів з попередженнями щодо відповідальності та проведенню переговорів з боржниками. При цьому всі вказані дії, як визначено в пунктах 1.1. та 2.1., є послідовними і всі здійснюються від імені довірителя за договором. Вартість всіх послуг за договором визначена в Додатку № 4 до договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26 червня 2007 р. до договору доручення від 29.05.2007 р.) «Тарифи на виконання дій по поверненню простроченої заборгованості», в якому вказано, що за «комплекс дій п.п. 2.1. по даному договору, направлених на погашення простроченої заборгованості» встановлюється тариф 25% від суми, отриманої замовником, у випадку, якщо строк заборгованості складає 120 днів та більше. Одночасно, в пункті 8.1. розділу VIII «Порядок розрахунків» вказується, що довіритель повинен сплатити повіреному вартість послуги по правовому аналізу простроченої заборгованості, яка передбачена п. 2.1.1. даного договору в розмірі 5% від суми заборгованості, переданої для обслуговування згідно додатку № 2. Згідно пункту 8.4. вказана в пункті 8.1. сума має бути перерахована повіреному протягом 3 банківських днів з моменту фактичної передачі матеріалів по простроченій заборгованості позичальників. Решту частину винагороди треба було сплачувати по мірі надходження коштів в погашення заборгованості до 10 числа поточного місяця за попередній (пункти 7.1. та 8.3. в сукупності).

Проаналізувавши наведені положення договору, судова колегія приходить до висновку, що загальний розмір винагороди, що належить повіреному від довірителя за договором доручення за виконання дій по: правовому аналізу простроченої заборгованості, нагадування та роз’яснення боржникам про заборгованість за телефоном, надсилання листів з попередженнями щодо відповідальності, проведення особистих переговорів, представлення інтересів в органах виконавчої служби, становить – 25% від суми, отриманої замовником, тобто довірителем за договором, у випадку якщо термін прострочення становить 120 днів та більше. В той же час, складовою в цьому комплексі винагороди є вартість дій по правовому аналізу і вона становить 5% від суми заборгованості, переданої на обслуговування, тобто обчислюється із наявної заборгованості позичальників, а не від тієї, яка буде врешті стягнута та сплачується до початку яких би то не було дій по погашенню заборгованостей позичальників.

Положення пункту 8.3. договору доручення про неповернення сплачених 5% не порушують суті цієї суми, як складової частини винагороди, визначеної договором.

Як вказано в додатку № 2 до договору доручення від 29.05.2007 р., довіритель за договором АТ «Індустріально-експортний банк» передав повіреному за договором ТОВ «Т-ІІІ» заборгованість чотирьох підприємств на загальну суму 12 529 721,11 грн. Метою правочину в даному випадку є погашення саме цієї суми заборгованості чотирьох позичальників перед банківською установою, яка прийняла на себе зобов’язання заплатити за послуги по такому погашенню 25% від суми, що буде фактично стягнуто. Встановлення винагороди у відсотках від фактично стягнутої суми є виправданим з точки зору стимулювання повіреного виконувати свої зобов’язання найкращим чином і відповідає звичаям ділового обороту у сфері збору прострочених заборгованостей. Дії по правовому аналізу простроченої заборгованості та складання висновків на основі такого аналізу є підготовчими діями по відношенню до спілкування з позичальниками-боржниками з нагадуваннями та роз’ясненнями щодо заборгованостей. Внаслідок того, що повірений за договором товариство з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» не здійснив стягнення більш ніяких сум з інших підприємств, крім 687 400,00 грн. з ЕНАФ «Мрія», вже сплачена довірителем за договором АТ «Індустріально-експортний банк» сума 626 486,05 грн. покриває винагороду, що належить з нього за договором доручення від 29.05.2007 р.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що розмір і порядок сплати винагороди повіреному згідно з договором доручення від 29.05.2007 р. чітко визначений розділом VIII зазначеного договору, укладеного між сторонами. Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується із тлумаченням АТ «Індустріально-експортний банк», наведеним у зустрічній позовній заяві.

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що розмір і порядок сплати винагороди за договором доручення від 29.05.2007 р. треба розглядати в комплексі всіх положень договору з урахуванням додатку № 2 та додатку № 4 до договору доручення від 29.05.2007 р., приймаючи до уваги, що довіритель доручив повіреному здійснити комплекс дій по поверненню заборгованості чотирьох підприємств МПП «Таврія», ПФ «Тавріда», ЕНАФ «Мрія» та КСГ ТОВ «Січ» на загальну суму 12 529 721,11 грн. і зобов’язався сплатити винагороду в розмірі 25% від суми, що буде фактично сплачена зазначеними боржниками-позичальниками в погашення боргів за кредитними договорами. При цьому за основу береться кінцевий результат і по його показниках сплачується винагорода. Відсутність результату відповідно виключає сплату винагороди, хоча попередня робота могла бути проведена на високому професійному рівні. Встановлення п.8.3 договору, не повернення 5% винагороди за проведений правовий аналіз заборгованості слід вважати гарантією захисту прав довіреного, оскільки п.12.2 передбачений механізм розірвання договору в односторонньому порядку.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, постановляється нове рішення яким в задоволенні первісного позову відмовляється, зустрічний позов задовольняється частково. Договір тлумачиться в наступній редакції: вказаним договором сторони встановили розмір винагороди за комплекс дій по поверненню заборгованості позичальників АТ «Індустріально-експортний банк», визначені в додатку № 2 до договору, у розмірі згідно до тарифів, визначених в Додатку № 4 до договору.

Витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.2ст.103, п.п.3,4ст.104, ст.105, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10 червня 2008 р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» до Акціонерного товариства «Індекс-банк» про стягнення 206 945,51 грн. та за зустрічним позовом про тлумачення змісту правочину.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» в позові до Акціонерного товариства «Індекс-банк» про стягнення 206 945,51 грн., - повністю.

4. Зустрічний позов Акціонерного товариства «Індекс-банк» задовольнити частково. Надати тлумачення змісту договору доручення, укладеному 29.05.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Т-ІІІ» та Акціонерним товариством «Індекс-банк», визначивши, що вказаним договором сторони встановили розмір винагороди за комплекс дій по поверненню заборгованості позичальників АТ «Індустріально-експортний банк», визначені в додатку № 2 до договору, у розмірі згідно до тарифів, визначені в Додатку № 4 до договору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Т - ІІІ» (01054, м. Київ, вул. Гончара/Гоголівська, 76/2-А, ) на користь Акціонерного товариства «Індустріальний-експортний банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, ) 567 (п’ятсот шістдесят сім) грн. 75 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

7. Матеріали справи № 18/63 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко А.І.