ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2008 р.

№
35/69

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Шевчук
С.Р. (доповідач)

Суддів

Воліка
І.М. Владимиренко
С.В.

розглянувши  касаційну               скаргу

ОСОБА_1

на
рішення

господарського
суду міста Києва від 20.02.2008р.

у
справі

№35/69
господарського суду міста Києва

за позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю “Люкском”

до

Київського
міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна

про

зобов'язання
вчинити певні дії

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: не з'явились

-          відповідача: не з'явились

-
скаржника: ОСОБА_2. дов. б/н від 18.06.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю «Люкском» звернулось до господарського суду міста
Києва з позовною заявою про зобов'язання Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна
зареєструвати за позивачем право приватної власності на об'єкти незавершеного
будівництва громадського фізкультурно-оздоровчо-розважального комплексу, який
знаходиться заАДРЕСА_1, що складається з чотирьох поверхів загальною площею
внутрішніх приміщень: 5676,3 кв.м., та присвоїти даному об'єкту відповідну
літеру.

Рішенням
господарського суду міста Києва від 20.02.2008р. (суддя                  Літвінова М.Є.) позов задоволено
повністю. Зобов'язано Київське міське Бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішення
Постійно діючого Третейського суду при Асоціації „Український правовий альянс”
у справі №4/16-2007 від 24.12.2007р. зареєструвати за позивачем право приватної
власності на об'єкти незавершеного будівництва громадського
фізкультурно-оздоровчо-розважального комплексу, який знаходиться заАДРЕСА_1, що
складається з чотирьох поверхів загальною площею внутрішніх приміщень: 5676,3
кв.м., та присвоїти даному об'єкту відповідну літеру.

Не
погоджуючись з прийнятим у справі рішенням ОСОБА_1, в порядку ст. 107 ГПК
України, звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права, просить його скасувати та припинити провадження у справі.

Розпорядженням
заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від
31.07.2008р. змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі:
головуючого Шевчук С.Р., суддів Воліка І.М.,                  Владимиренко С.В.

Позивач
та відповідач не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому
засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були
повідомлені належним чином.

Перевіривши
доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин,
проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи
з наступного.

Як
встановлено попередніми судовими інстанціями, рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації „Український правовий альянс” у справі
№4/16-2007 від 24.12.2007р. було визнано дійсним договір від 07.10.2005р.
купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва громадського
фізкультурно-оздоровчого комплексу, який знаходиться заАДРЕСА_1, укладеного між
ТОВ „Ранок-92” та ТОВ „Люкском”, визнано за позивачем право приватної власності
на об'єкти незавершеного будівництва громадського
фізкультурно-оздоровчо-розважального комплексу, який знаходиться заАДРЕСА_1 та
зобов'язано присвоїти вказаному об'єкту незавершеного будівництва відповідну
літеру.

В
зв'язку з прийняттям даного рішення в січні 2008 року уповноважений представник
позивача звернувся до відповідача із письмовою заявою про реєстрацію за
товариством з обмеженою відповідальністю “Люкском” права приватної власності на
об'єкти незавершеного будівництва громадського
фізкультурно-оздоровчо-розважального комплексу, який знаходиться заАДРЕСА_1
та  присвоєння вказаному об'єкту
незавершеного будівництва відповідну літеру.

Втім
отримав відмову відповідача здійснити державну реєстрацію права власності
позивача на об'єкт незавершеного будівництва згідно рішення Третейського суду
від 24.12.2007р., що і стало предметом даного судового спору.

Задовольняючи
позов, господарський суд виходив з того, що надане позивачем рішення
Третейського суду відповідає вимогам, встановленим ст. 46 Закону України „Про
третейські суди”, а тому згідно ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та п. 10 додатку до „Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” таке рішення
третейського суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є
належним доказом права власності позивача на це нерухоме майно і достатньою
правовою підставою для його державної реєстрації.

Проте
з таким висновком погодитись не можна, оскільки як зазначає ОСОБА_1 в
касаційній скарзі, він є власником об'єкту незавершеного будівництва, який
знаходиться у м. Києві по вул. Мельникова, так як це майно було набуте ним
раніше, ніж укладений 07.10.2005р. між позивачем та ТОВ „Ранок-92” договір
купівлі-продажу, що підтверджується нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу від 24.03.2005 р., витягом із державного реєстру правочинів від
25.03.05р.та листом БТІ за вих. № 19061 від 03.06.2008 року.

Отже,
вирішення даної справи в будь якому випадку зачіпає інтереси ОСОБА_1., втім
місцевим господарським судом в порушення вимог             ст.27 Господарського
процесуального кодексу України останнього до участі у справі залучено не було.

Відповідно  до п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України
порушення норм процесуального права є в будь -якому випадку підставою для
скасування  рішення місцевого або
постанови апеляційного суду, якщо: господарський суд прийняв рішення або
постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі
у справі.

Окрім
цього, вирішуючи даний спір та задовольняючи позов з посиланням на рішення
Постійно діючого Третейського суду при Асоціації „Український правовий альянс”
у справі №4/16-2007 від 24.12.2007р. суд не звернув уваги, що відповідно до
положень ст.4 Закону України "Про третейські суди" рішення
третейського суду є обов'язковим лише для сторін у справі, яка ним розглянута,
і не поширюється на інших фізичних та юридичних осіб.

Враховуючи
викладене та приймаючи до уваги, що господарським судом міста Києва в порушення
ст. 43 ГПК України не були всебічно і повно розглянуто обставини справи, та
виходячи з повноважень касаційної інстанції щодо перевірки повноти встановлення
обставин справи  у рішенні господарського
суду, передбачених ч.2 ст. 1115 ГПК України, відсутність якої  унеможливлює оцінити правильність
застосування норм матеріального права при вирішенні спору, колегія суддів
Вищого господарського суду дійшла висновку, що прийняте у справі  судове рішення підлягає скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд.

Під
час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати
викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
господарського суду міста Києва від 20.02.2008р. у справі №35/69 скасувати, а
справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому
складі суду.

Головуючий
Шевчук С.Р.

С у д д я
Волік І.М.

С у д д я
Владимиренко
С.В.