КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.02.2008
№ 2/299

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з'явився

від відповідача -ОСОБА_2. (довір б/н від
11.12.07);

Від
прокуратури -  Петрик В.А. - (посв. №575
від 10.08.05);

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Військова прокуратура Чернігівського гарнізону

на рішення Господарського суду Чернігівської
області від 20.12.2007

у справі № 2/299

за позовом                               Військового
прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі військової
частини А1479

до                                                   Приватного
підприємеця ОСОБА_1

про
зобов"язання поставити продукцію

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської
області від 20.12.2007р. усправі № 2/299
у позовних вимогах військового прокурора Чернігівського гарнізону в
інтересах держави в особі військової частини А1479 до приватного підприємця
ОСОБА_1 про зобов'язання поставити продукцію відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що перелік матеріалів, який визначено п.15.1 розділу
„8.Додатки” договору №35 від 10.12.2005р. відсутній. З дій  сторін встановити, які  ж саме матеріали підлягали продажу за договором
від 10.12.2005р. не видалося за можливе. Акти прийому-передачі сторонами не
складалися.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду  військовий прокурор Чернігівського
гарнізону звернувся з апеляційним поданням
в інтересах держави в особі військової частини , в якому просить
Київський апеляційний господарський суд скасувати рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 20.12.2007р. по даній справі, прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги .

В апеляційному поданні військовий
прокурор Чернігівського гарнізону вказує про те, що відповідно до вимог п.4.1
договору №35 відповідач несе відповідальність за якість проданого товару.
Пунктом 2.1 договору  передбачено, що
продавець (відповідач) несе зобов'язання щодо передачі   предмету договору( товару) з сертифікатом
якості, чого не було виконано відповідачем. На думку прокурора  відповідач в порушення ч.4 ст.700 ЦК України
не надав покупцеві можливість одержати повну і достовірну інформацію про
поставлений ним товар, тому повинен
нести відповідальність згідно Закону.

Дослідивши
доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення
прокурора та представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

10.12.2005р.
між  військовою частиною А1479 та
приватним підприємцем ОСОБА_1  укладено
договір № 35 купівлі-продажу металоконструкцій.

Відповідно
до ст.11 Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші
правочини.

В
розділі 1 вказаного договору зазначено, що продавець продає, а покупець купує
матеріали для будівництва майданчика відкритого зберігання з легкою покрівлею
№1 військової частини А1479 згідно рахунку на суму 89684,76 грн. В тому числі
ПДВ 14947,46 грн.

Позовна заява Військового прокурора
Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини А1479
мотивована тим, що позивач повністю виконав зобов'язання за договором від
10.12.2005р., перерахувавши кошти відповідачеві, а відповідач передав товар без
сертифікату якості. Відповідач не надав покупцеві можливість одержати повну і
достовірну інформацію про поставлений ним товар.

Відповідно до п 1.1 договору продавець
(відповідач) продає, а покупець (позивач) купує матеріали для будівництва
майданчика відкритого зберігання з легкою покрівлею №1 військової частини А1479
згідно рахунку на суму 89684,76 грн., в т.ч.ПДВ - 14947,46 грн.

В розділі 8 договору №35  від 10 грудня 2005 року  пунктом 15.1 сторони погодили, що  невід'ємною частиною цього договору є нижче
перелічені додатки: - Перелік матеріалів.

Однак такий перелік в матеріалах справи
відсутній.

Відповідно до ч.4 ст.179 Господарського
кодексу України  при укладенні
господарських договорів  сторони можуть  визначити зміст договору на основі:

-
вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

-
примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам
господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним
договором, або доповнювати його зміст;

-
типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках,
передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть
відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його
умови;

-
договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих
суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати
на зміні його змісту.

При
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити  предмет, ціну та строк дії договору ( ч.3
ст.180 Господарського кодексу України ).

Умови
про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування
(номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також
вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються
відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у
статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з
додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів
і послуг (ч.4 ст.180 Господарського кодексу України).

У
разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) (ч.8
ст.181 Господарського кодексу України).

12.12.2005р.
відповідачем виставлений рахунок №627 на загальну суму 89684,76 грн.. в графі „
найменування товару” якої зазначено „металоконструкція на навіс 60м Х 20 м в 1
комплекті”.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження
відповідача, що до комплекту входило 230 погонних метрів труби на прогони, 33
металеві стійки, 42 штуки ферм довжиною 10 метрів кожна, кутник загальною
довжиною 28 метрів, які були передані позивачу, не знайшли своє підтвердження  в суді першої інстанції та апеляційній
інстанції. В  платіжному дорученні №1193
від 13.12.2005р. про перерахування позивачем відповідачеві 89684,76 грн.
підставою платежу вказано рахунок №627 від 12.12.2005р. за металоконструкції.  У накладній №627 від 12.12.2007р. зазначено
металоконструкцію на навіс  60м. Х 20м.
та відсутній підпис відповідальної особи позивача, її призвіще, ініціали,
повноваження на одержання товару.

Колегія
суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком
суду першої інстанції, що найменування металоконструкцій не містить посилання
на державні стандарти. З договору № 35
від 10 грудня 2005 року, рахунку № 627 від 12.12.2005р., накладної  та інших документів, наданих позивачем в
обґрунтування свої вимог не можливо встановити найменування, кількість,
розміри, включаючи товщину, окремих комплектуючих металоконструкцій, що має
суттєве значення для визначення кількісного та якісного складу комплектуючих, а
доводи прокурора про те, що права покупця (позивача) на отримання продукції
належної якості були порушені, не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Чернігівської
області від 20.12.2007р.

у
справі    № 2/299 залишити без змін, а
апеляційне подання   Військового
прокурора Чернігівського гарнізону  в
інтересах держави в особі військової частини А1479- без задоволення.

2.Матеріали справи № 2/299 повернути
до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді

11.02.08 (відправлено)