КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.07.2008
№ 33/168

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової  Л.Г.

суддів:            Коротун  О.М.

Калатай
Н.Ф.

при секретарі:           Царук І.О.

За участю представників:

від позивача - Петруня А.В. - представник за
дов. № б/н від 01.04.2008;

від відповідача -ОСОБА_2. - представник за
дов. № б/н від 08.04.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізичної особи - підприемця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
15.04.2008

у справі № 33/168 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Товариство з
обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

до                                                   Фізична
особа - підприхмець ОСОБА_1

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 12625,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю
„Комплекс Агромарс” (далі - позивач) у березні 2008 року звернулося до
господарського суду міста Києва з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс”
заборгованість у сумі 12 625,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі
126,50 коп., та 118 грн. витрат за оплату інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.04.2008 у справі          №
33/168 задоволенні позовні вимоги, стягнуто з відповідача на користь позивача
суму попередньої оплати у розмірі 12 625,00 грн., державне мито у сумі 102,00
грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що факт
наявності попередньої оплати перерахованої відповідачу на розробку дизайну
торгової марки „Гаврилівські курчата” в сумі 12 625,00 грн. належним чином
доведений, документально підтверджений, а відповідачем не доведено факт
виконання робіт, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу судом
першої інстанції визнані обґрунтованими, а тому підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Не
погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста
Києва від 15.04.2008 у справі № 33/168.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2008 у справі № 33/168 скарга прийнята до
розгляду та порушено апеляційне провадження.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що зазначене рішення прийняте з порушенням норм чинного
законодавства, а саме: судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи; судом першої інстанції визнано встановленими
недоведені обставини, що мають значення для справи.

Крім
того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не з'ясовано дату надання
замовником (позивачем) завдання, а отже і строки надання послуг, що в свою
чергу, призвело до прийняття неправильного рішення.

Таким
чином, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття
неправильного рішення.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2008 у справі № 33/168
було відкладено розгляд справи в зв'язку з неявкою представника відповідача в
судове засідання.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду   №
01-23/1/3 від 04.07.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв'язку з виходом
судді Смірнової Л.Г. з щорічної відпустки, яка входить до постійного складу
колегії, доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 33/168 колегії суддів у
складі - Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів: Алданової С.О., Коротун О.М.

Апелянт в судовому засіданні
Київського апеляційного надав заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, та
просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2008 №
33/168 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову
Товариства з обмеженою відповідальністю „Комплекс Агромарс” до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1про стягнення заборгованості у розмірі     12 625, 00 грн.

В
судовому засіданні 08.07.2008 на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву в судовому засіданні до 15.07.2008.

Розпорядженням
В.о. Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від
14.07.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв'язку з виходом судді
Алданової С.О. в щорічну відпустку, яка входить до постійного складу колегії,
доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 33/168 колегії суддів у складі:
Смірнової Л.Г. головуючий суддя, суддів Коротун О.М., Попікова О.В.

У
відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 15.07.2008  позивач заперечував проти доводів апеляційної
скарги, просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2008
по справі № 33/168 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, у
даному відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що позивач проводив
відбір контрагентів для його укладення надаючи всім претендентам замовлення, в
усному та електронному вигляді, в якому було вказано всі істотні та необхідні
для виконання договору вимоги позивача.

15.07.2008
ухвалою Київського апеляційного господарського суду відкладався розгляд справи
до 24.07.2008 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 ГПК України у зв'язку з необхідністю
витребування нових доказів, якою було зобов'язано позивача надати суду докази
(в разі наявності) на підтвердження надання (направлення, вручення) завдання
відповідно до п. 3.1. договору та письмове пояснення з приводу способу такого
надання, узгодженого сторонами.

Розпорядженням
Голови Київського апеляційного господарського суду  № 01-23/1/6 від 23.07.2008 „Про зміну складу
колегії суддів” в зв'язку з виробничою необхідністю доручено розгляд
апеляційної скарги у справі
№ 33/168 колегії суддів у складі: Смірнової Л.Г. головуючий суддя,
суддів Коротун О.М., Калатай Н.Ф.

24.07.2008
на підставі ст. 46 ГПК України та ч. 3 ст. 13 Закону України „Про судоустрій
України” вказаний склад суду спочатку розглянув апеляційну скаргу та прийняв
постанову по даній справі.

24.07.2008
в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду позивач на
виконання вимог ухвали апеляційного суду від 15.07.2008 надав пояснення по
справі та копію завдання на рестайлинг логотипу, опис торговельної марки до
договору від 06.11.2007.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як правильно з'ясовано судом першої інстанції,
06.11.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання
послуг № б/н (аркуш справи 28, далі-договір), відповідно до умов якого позивач
в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання, в відповідач
зобов'язується відповідно до завдання позивача надавати йому за плату такі
послуги: виконання розробки дизайну торгової марки „Гаврилівські курчата” та
надання інформаційно-консультативних послуг на умовах, визначених цим договором
(п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2 договору
відповідач зобов'язаний надати позивачу до 30 листопада 2007 року
інформаційно-консультаційні послуги з художнього оформлення рекламних
матеріалів позивача.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.4.
відповідач зобов'язаний розробити новий дизайн торгової марки „Гаврилівські
курчата”, а саме новий імідж - символ торгівельної марки та логотип (фірмовий
пропис назви марки). Сторони узгодили, що вони у 3-денний строк, після
виконання всіх завдань позивача підписують акт приймання-передачі виконаних
робіт з надання послуг за цим договором, що є невід'ємною частиною цього
договору.

Згідно п. 3.5 договору якщо при
виконанні послуг чи при підписанні акту замовник виявить недоліки у наданих
послугах, він має право не підписувати акт і письмово викласти свої зауваження
стосовно недоліків при наданні послуг.

Відповідно до п. 4.1 договору
вартість всіх наданих послуг складає 25 250,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.2. договору
позивач сплачує відповідачу плату за надані послуги в такому порядку: підпункт
4.2.1.- 50% від вартості всіх наданих послуг, що складає 12 625,00грн.,
замовник сплачує як передплату; підпункт 4.2.2. - 50% від вартості всіх наданих
послуг, що складає 12 625,00 грн. позивач сплачує після затвердження варіанту
дизайну у форматі jpg.

Згідно п. п. 7.1., 7.2. договору він
вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та
його скріплення печатками сторін; строк цього договору починає свій перебіг у
момент, визначений у п. 7.1. цього договору та закінчується в момент виконання
сторонами всіх зобов'язань по даному договору.

З огляду на викладене Київський
апеляційний господарський суд не приймає твердження апелянта, що судом першої
інстанції не з'ясовано дату надання позивачем завдання, як необґрунтовані.

Як правильно встановлено судом
першої інстанції та вбачається з п.1.2. договору, відповідач повинен був надати
позивачу інформаційно-консультаційні послуги з художнього оформлення рекламних
матеріалів у строк до 30 листопада 2007 року.

Позивач платіжним дорученням (аркуш
справи 81) № 2495 від 06 листопада 2007 року (дата підписання договору)
перечислив відповідно до       п. 4.2
договору відповідачу 12 625,00 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

30.01.2008 позивач звернувся до
відповідача з письмовою претензією      №
162-4076 з вимогою повернути йому суму сплаченої попередньої оплати у розмірі
12 625,00 грн., оскільки, на момент подачі претензії для ТОВ „Комплекс
Агромарс” виконання відповідачем зобов'язання в натурі втратило інтерес. Крім
того, позивач також вимагав перерахувати на його рахунок неустойку у розмірі 15
402,50 грн.

Відповідач 10.01.2008 направив на
адресу позивача лист, в якому пропонував розглянути можливість щодо підписання
додаткової угоди, а також акту приймання-передачі виконаних робіт з надання
послуг до договору. В додатковій угоді відповідач пропонував внести зміну до
наступних редакцій договору: п. 1.2. відповідач зобов'язаний надати позивачу до
29 грудня 2007 року інформаційно-консультаційні послуги з художнього оформлення
рекламних матеріалів позивача; п. 4.1. вартість всіх наданих послуг складає 12
625,00 грн. без ПДВ.; п. 4.2.1. 100% від вартості всіх наданих послуг, що
складає 12 625,00 грн., позивач сплачує як передплату.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем не було підписано а
ні додаткову угоду № 1 до договору, а ні акт приймання-передачі виконаних робіт
з надання послуг до договору.

Відповідач 06.02.2008 звернувся до
позивача з претензією № 1/02 (аркуш справи 76) в якій зазначив, що він належно
виконав свої обов'язки та 26 грудня 2007 року (ані 30.11.2007) повідомив про
готовність передати результат виконаних послуг представника позивача. Але
позивач не затвердив виконаний результат робіт, а відмовився їх прийняти. Така
відмова вважається судом правомірною. Так, в силу ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо
внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
умовами договору не визначено спосіб надіслання (передачі) заявки.

Відповідно
до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушень зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до частини першої і другої
статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність
за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено
договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх
залежних від неї заходів щодо неналежного невиконання зобов'язання. Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Доказами у справі є будь які фактичні
дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно
до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Київським апеляційним господарським
судом встановлено, що договором (п. 1.1 договору) не передбачено, яким саме
чином зобов'язання могло б бути виконано належним чином.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин в їх сукупності.

З огляду на викладене Київський
апеляційний господарський суд приймає пояснення позивача, що, відповідач
жодного разу не звернувся до позивача з вимогою надати будь-яку інформацію
необхідну для виконання даного договору чи тим більше завдання, чим порушив п.
2.3 договору від 06.11.2007 ”виконавець зобов'язаний негайно інформувати
замовника про всі труднощі які виникають у процесі надання виконавцем послуг”
Тобто відповідач повинен був повідомити позивача про неможливість початку робіт
без завдання. Однак відповідач не направив позивачу жодного листа з вимогою
надати вказану документацію з моменту початку надання послуг з 06.11.2007 по
момент

подання
позовної заяви 25.02.2008. Таким чином, посилання відповідача на те, що
прострочення ним строків виконання робіт по договору пов'язані з простроченням
позивача, не відповідають дійсності, оскільки відповідач не повідомляв позивача
про обставини які перешкоджають виконанню робіт і які загрожують якості або
придатності результату роботи. Крім того, відповідач у всіх документах
надісланих позивачу та до господарського суду міста Києва (претензія №1/02,
відзив на позовну заяву від 08.04.2008) вказував, що він належно виконав свої
обов'язки та 26.12.2007 передав варіант дизайну для затвердження та акти виконаних
робіт для підписання, Таким чином, відповідач стверджує, що він виконав
зобов'язання відповідно до умов завдання, а отже він отримав завдання, як
належні.

Також, як належні приймаються доводи
позивача викладені в поясненні по даній справі, що про невиконання взятих на
себе обов'язків свідчить також той факт, що відповідач не надав
інформаційно-консультаційні послуги у строк відповідно до п. 1.2. договору (до
30.11.2007), хоча для надання даної послуги, надання позивачем завдання не
вимагалося договором.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. п. 1, 3 ст. 612 ЦК
України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або
законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Як встановлено в ч. 1 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Ст.
34 ГПК України зазначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже,
з огляду на викладене Київський апеляційний господарський суд не приймає вищенаведені
твердження апелянта в розумінні ст. 34 ГПК України, як необґрунтовані, оскільки
сторони не узгодили порядок надання заявки, факт та дату їх передання.

З
огляду на встановлене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав
для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК
України. Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись
ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд  -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.   Рішення господарського суду міста Києва від
15.04.2008 у справі № 33/168 залишити без змін.

3.   Матеріали справи № 33/168 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Смірнова  Л.Г.

Судді
Коротун  О.М.

Калатай  Н.Ф.

30.07.08 (відправлено)