ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.

№ 20-3/378

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Мачульського Г.М.

суддів:

Бакуліної С.В.

Данилової Т.Б.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

06.04.2006р.

у справі

№20-3/378

Господарського суду

м. Севастополя

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехпласт"

до

Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя

про

визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників

- позивача:

Митько В.В. (довіреність від 22.07.2008р.)

- відповідача:

не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2006р. ( колегія суддів у складі: головуючого –судді Дугаренко О.В., суддів Градової О.Г., Голика В.С.) залишено без змін рішення Господарського суду міста Севастополя від 22.02.2006р. (суддя Гоголь Ю.М.), яким позов задоволено повністю, постановлено визнати недійсним податкове повідомлення-рішення №/2 від 25.10.2005р. про визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "Сантехпласт" податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 225 624, 99 грн., з яких: 150 416, 66 грн. –основний платіж, 75 208, 33 грн. –штрафні санкції; стягнути з Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехпласт" витрати на оплату державного мита в сумі 85 грн. та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.02.2008р. закрите касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2006р. з підстав того, що справа була розглянута після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України судами першої та апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, і в своїй касаційній скарзі просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2006р. скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення апеляційний господарським судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 1.7 ст.1, п.п.7.2.1, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість", п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165 "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення", ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідач не використав наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи судами розглянуто справу за позовом позивача до податкового органу про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, прийнятого податковим органом.

Статтею 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади. Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України. Державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районні у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.2 цього Закону завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, встановлених законодавством.

Системний аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що органи Державної податкової адміністрації України є органами виконавчої влади, їм надано право здійснювати контроль за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів та здійснювати заходи погашення податкового боргу, зокрема, примусово.

Таким чином спір в даній справі виник з приводу податкових відносин.

Відповідно до приписів ст.1 ч.2 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій України" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Із змісту ст.4 ч.1, ст.ст.42, 43, 52, ст.19 ч.5 Господарського кодексу України вбачається, що господарські правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих суб’єктів.

Із приписів ст.12 ГПК України вбачається, що із набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України даний спір не підвідомчий господарським судам.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Виходячи з положень п.1 ст.3, п.1 ч.1 ст.17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб’єкта владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Враховуючи викладене, даний спір є публічно-правовим спором і підвідомчий адміністративним судам України.

Згідно п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, судами в порушення зазначених вимог процесуального закону розглянуто справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином враховуючи викладене, оскільки судові рішення є незаконними, тому підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для виконання вимог розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 3, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.04.2006р. та рішення Господарського суду міста Севастополя від 22.02.2006р. у справі №20-3/378 скасувати, справу передати до суду першої інстанції для виконання вимог розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

С у д д і С.В. Бакуліна

Т.Б. Данилова