ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 квітня 2008 р.

№ 10/154

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Уж-тепло"

на            рішення господарського суду Закарпатської області від 25.09.2007р. та

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р.

у справі №10/154

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до                       Комунального підприємства "Уж-тепло"

про                     стягнення 1 611 152,56 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Уж-тепло" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського Закарпатської області від 25.09.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. у справі №10/154, водночас заявивши клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для її подання.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з таких підстав.

Основні вимоги, що пред’являються до форми і змісту касаційної скарги, викладені у статті 111 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України. Так, зокрема, відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги мають бути додані докази сплати державного мита.

Згідно п. 4 частини 1 статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

В силу ст.46 ГПК України, державне мито сплачується в доход держаного бюджету у порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Розмір державного мита визначений ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а порядок сплати –Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. №15.

Відповідно до підпункту “г” п.2 ст.3 Декрету, ставка державного мита з касаційних скарг на рішення та постанови встановлена у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Так, в силу підпункту “а” п.2 ст.3 Декрету із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до оскаржуваної постанови Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р., рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову: присуджено до стягнення з відповідача 1 611 152,56 грн.

Як вбачається з поданої скарги, скаржник оспорює постанову у повному обсязі.

Отже, до касаційної скарги скаржником мали бути додані докази сплати державного мита, обчисленого виходячи із ставок державного мита з касаційних скарг, з урахуванням ставок державного мита, встановлених для позовів майнового характеру –50 відсотків ставки з оспорюваної суми. За подання даної касаційної скарги державне мито підлягало сплаті у розмірі 8 055,76 грн.

Разом з тим, із доданого до касаційної скарги платіжного доручення №397 від 11 березня 2008р. вбачається, що скаржником сплачено державного мита лише у сумі 43,0 грн., тобто менше ніж необхідно.

Одночасно колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідно до п.4 ч.1 ст.111 ГПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подає скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застування судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення із зазначенням норм законодавчих актів та вказуватися конкретні їх пункти та статті. При цьому, відповідно до ч.2 ст.111 ГПК України, у касаційній скарзі не допускається посилання на недоведеність обставин справи.

Проте зазначені вимоги скаржником при поданні касаційної скарги №312 від 11.03.2008р. не дотримані, оскільки із її змісту не вбачається які норми матеріального або процесуального права порушено судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових актів по суті заявлених позовних вимог.

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись п.п.4, 6 статті 1113 ГПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Уж-тепло" на рішення господарського Закарпатської області від 25.09.2007р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. у справі №10/154 та додані до неї документи повернути.

2. Видати Комунальному підприємству "Уж-тепло" довідку на повернення з державного бюджету 43,0 грн. державного мита, перерахованого відповідно до платіжного доручення №397 від 11 березня 2008 року.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій