ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2008 Справа № 6/192-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Вовченко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Медведєва Л.В., довіреність від 22 лютого 2008 року б/н;

від відповідача –Колосов А.В., довіреність від 10 вересня 2008 року № 913;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій Ltd”, м.Новомосковськ Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року у справі № 6/192-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій Ltd”, м.Новомосковськ Дніпропетровської області

до Державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 48111,16 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року у справі № 6/192-08 (суддя Коваленко О.О.) в задоволенні позовних вимог ТОВ “Обрій Ltd” відмовлено.

При прийнятті рішення господарський суд виходив із недоведеності позивачем факту наявності заборгованості та ненастання строку оплати відповідачем отриманої продукції.

Не погодившись з рішенням суду, позивач –ТОВ “Обрій Ltd”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про фактичне отримання відповідачем продукції за всіма, як підписаними, так і не підписаними ним видатковими накладними, а відсутність актів приймання-передачі товару, передбачених п.7.4 договору, не спростовує факту поставки товару покупцеві. Таким чином, суд повинен був застосувати положення ст.530 ЦК України щодо обов’язку боржника оплатити продукцію протягом семи днів з дня отримання вимоги про оплату. На виконання п.п.5.2 та 7.4 договору на адресу відповідача надсилалися акт звірки взаємних розрахунків, видаткові накладні та акти приймання-передачі товару, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте вказані обставини судом до уваги не прийняті.

Відповідач –ДП “Придніпровська залізниця”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. У поданому відзиві відповідач, з посиланням на п.п.7.4 та 9.5 договору, зазначає, що строк оплати отриманої продукції сторонами обумовлений складанням акту приймання-передачі товару, який не підписувався, тому право вимоги у позивача щодо оплати товару не настало.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 травня 2007 року між сторонами –ТОВ “Обрій Ltd” (постачальник) та ДП “Придніпровська залізниця” (покупець) укладений договір поставки № ПР/НХ-071170/НЮ /а.с.5-8/, предметом якого є поставка постачальником покупцю лакофарбових матеріалів за кількістю та асортиментом згідно специфікації № 1 (п.п.1.1, 3.1 договору).

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 71269,97 грн. згідно видаткових накладних:

-          від 01 липня 2007 року № РН-0000096 на суму 4270 грн.,

-          від 09 липня 2007 року № РН-0000124 на суму 12809,99 грн.

-          від 26 липня 2007 року №РН-0000139 на суму 8928,00 грн.,

-          від 06 серпня 2007 року № РН-0000147 на суму 3415,99 грн.,

-          від 21 вересня 2007 року № РН-0000183 на суму 2562 грн.,

-          від 23 жовтня 2007 року № РН-0000221 на суму 2562 грн.,

-          від 19 листопада 2007 року № РН-0000225 на суму 10247,99 грн.,

-          від 20 грудня 2007 року № РН-0000268 на суму 14518 грн.,

-          від 27 грудня 2007 року № РН-0000311 на суму 11956 грн.

Факт передачі та отримання покупцем продукції, її вартість та загальна сума поставки підтверджується як матеріалами справи –накладними, довіреностями, актом звірки взаємних розрахунків /а.с.15, 17-25, 76-83/, так і самим відповідачем.

Згідно п.7.4 договору поставки від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-071170/НЮ покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання уповноваженими представниками сторін акту прийому-передачі товару, оформленого належним чином.

Проте, відповідач отриману продукцію оплатив лише частково. На день звернення позивача з даним позовом відповідачем сплачено 31026,38 грн., що підтверджується банківськими виписками /а.с.26-28/ на підставі платіжних доручень від 05 липня 2007 року № 3019 на суму 4270 грн., від 30 липня 2007 року № 3274 на суму 12703,75 грн., від 27 вересня 2007 року № 4274 на суму 14047,63 грн., у зв’язку з чим виникла заборгованість в сумі 40243,59 грн. (71269,97 грн. –31026,38 грн.). Розмір вказаної заборгованості за договором від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-07 1170/НЮ було також підтверджено сторонами в акту звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2007 року /а.с.15/.

Також, під час розгляду справи господарським судом відповідачем сплачено на підставі платіжного доручення від 11 червня 2008 року № 1529 на користь позивача 22371,72 грн., як оплата за договором від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-071170 /а.с.46, 70/, у зв’язку з чим загальна сума заборгованості ДП “Придніпровська залізниця” перед позивачем складає 17871,87 грн. (40243,59 грн. –22371,72 грн.).

З висновком господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ “Обрій Ltd” про стягнення з відповідача суми заборгованості погодитись не можна.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення укладеного між сторонами договору, а також ст.ст.655, 712 ЦК України передбачають обов’язок покупця сплати певну грошову суму за продукцію, що поставляється.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Як встановлено ст.692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В п.7.4 договору від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-071170 сторонами визначений строк оплати товару –протягом 30 банківських днів з дня його отримання покупцем.

Отже, настання обов’язку по оплаті товару сторонами обумовлено моментом отримання покупцем товару.

Таким чином, враховуючи, що товар відповідачем фактично отриманий, що підтверджено як матеріалами справи, так і самим відповідачем, обов’язок останнього щодо оплати товару вважається таким, що настав.

Разом з цим, в п.п.7.4 та 9.5 договору сторонами визначено, що днем отримання товару покупцем є день оформлення та підписання уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару.

Вищезазначений акт прийому-передачі товару сторонами не підписувався.

Враховуючи, що товар відповідачем фактично отриманий, а сторонами строк виконання покупцем зобов’язання по оплаті товару пов’язаний зі складанням акту прийому-передачі, що не є подією, яка неминуче має настати, судова колегія приходить до висновку, що строк виконання зобов’язання не є встановленим.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ТОВ “Обрій Ltd” на адресу відповідача направлено претензію віз 07 березня 2008 року вих.№ 7/03-1з вимогою про сплату суми заборгованості, яка отримана ДП “Придніпровська залізниця” 17 березня 2008 року /а.с.11, 12/.

З урахуванням вищезазначених положень закону та договору від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-071170, а також із характеру господарських відносин, що склалися між сторонами, відповідач зобов’язаний був сплатити існуючу заборгованість за поставлений товар протягом семи днів з дня отримання претензії позивача –до 24 березня 2008 року.

Оскільки залізницею на вимогу позивача вартість отриманого товару не сплачена, сума виниклої заборгованості сума виниклої заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

Судова колегія визнає невірним та таким, що не відповідає обставинам справи, висновок господарського суду про недоведеність факту отримання товару покупцем за не підписаними відповідачем накладними, а також про ненастання обов’язку по оплаті товару у зв’язку з відсутністю актів приймання-передачі товару.

Факт отримання відповідачем товару за всіма спірними накладними на загальну суму 71296,97 грн. підтверджений сукупністю зібраних у справі доказів, в тому числі самим відповідачем, а не підписання останнім актів приймання-передачі товару не може бути підставою для його звільнення від повної оплати вартості отриманої продукції.

Також судова колегія відхиляє як необґрунтовані усні заперечення представника відповідача з посиланням на п.7.3 договору щодо необхідності проведення розрахунку за поставлений товар у розмірі 3% від суми договору векселями.

Відповідно до п.7.5 договору по домовленості сторін можливі інші форми розрахунків за поставлений товар, які не заборонені діючим законодавством України.

Крім цього, відповідач не надав доказів звернення до позивача з пропозицією щодо погашення заборгованості векселями сторонніх організацій та наявності у нього зазначених векселів і можливості проведення відповідного розрахунку, у зв’язку з чим позивачем обґрунтовано пред’явлено вимоги про стягнення заборгованості у грошовій сумі.

Також, судова колегія знаходить такими, що підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги ТОВ “Обрій Ltd” про стягнення з відповідача інфляційних витрат, 3% річних та пені.

Як встановлено ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.11.2 договору поставки від 18 травня 2007 року № ПР/НХ-071170 сторонами передбачено відповідальність покупця у разі порушення строків оплати товару пені у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки, що діяла на період, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов’язання по оплаті вартості отриманого товару, останній відповідач зобов’язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також пеню за прострочення платежу.

При визначенні розміру стягнення судова колегія враховує, що вказані нарахування повинні бути обчислені за період з 25 березня 2008 року (з урахуванням отримання відповідачем претензії 17 березня 2008 року) по 15 травня 2008 року (з урахуванням меж позовних вимог) виходячи із суми існуючої на цей час заборгованості у розмірі 40243,59 грн. за наступним розрахунком:

- інфляційні –40243,59 грн. х 1,031 х 1,013 = 42030,53 –40243,59 = 1786,94 грн.;

- річні –40243,59 грн. х 3 : 366 : 100 х 52 = 171,53 грн.;

- пеня –з 25 березня 2008 року по 31 березня 2008 року –40243,59 грн. х (2 х 10) : 100 : 366 х 7 = 153,94 грн., з 01 квітня 2008 року по 15 травня 2008 року –40243,59 грн. х (2 х 12) : 100 : 366 х 45 = 1187,52 грн., а всього –1341,46 грн.

З урахуванням викладеного, рішення господарського суду, у зв’язку з невідповідністю викладених в ньому висновків обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми сплачених адвокатських послуг, то у їх відшкодуванні слід відмовити.

Стаття 44 ГПК України передбачає, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до ч.3 ст.48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано копія платіжного доручення від 29 травня 2008 року № 257 про сплату 1000 грн. Приватному підприємцю Медведєвій Л.В., призначення платежу –оплата за юридичні послуги згідно договору від 22 лютого 2008 року /а.с.33/.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що копія цього ж платіжного доручення була додана позивачем в обґрунтування витрат на послуги адвоката у справі № 6/194-08.

Позивачем не надано доказів оплати цих коштів саме адвокату, не надано свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та договору, на підставі якого вказані послуги надавались, а також не доведено, що надання цих послуг пов’язано з даною справою, у зв’язку з чим підстави для віднесення сплачених позивачем сум до судових витрат по оплаті послуг адвоката відсутні.

Керуючись ст.ст.103-105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій Ltd” задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської від 17 липня 2008 року у справі № 6/192-08 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Придніпровська залізниця” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Обрій Ltd” заборгованість в сумі 17871,87 грн., інфляційні витрати в сумі 1786,94 грн., річні в сумі 171,53 грн., пеню в сумі 1341,46 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 211,72 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 51,93 грн., витрати по розгляду апеляційної скарги в сумі 105,86 грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Головуючий                      О.В.Голяшкін

Судді                                                                                            Л.М.Білецька

І.М.Науменко