ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.08р.

Справа № 9/114-08

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Житлово-будівельного кооперативу № 28, м. Дніпродзержинськ

Дніпропетровської області

про стягнення 50045,75 грн.

Суддя Подобєд І.М.

При секретарі судового засідання Фуркаленко І.Л.

Представники:

Від позивача - Гаврілова О.Ф. - ю/к, довіреність № 001/4-08 від 26.03.08р.

Від відповідача - Веселова О.В. - голова кооперативу.

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” звернулось у лютому 2008 року із позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 28, в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 50045,75 грн. заборгованості, у тому числі: 34959,57 грн. основного боргу за поставлену теплову енергію, 8184,62 грн. інфляційних збитків, 1311,85 грн. 3 % річних, 3142,53 грн. пені, 2447,18 грн. штрафу у розмірі 7% за порушення строків виконання зобов’язання згідно ст. 231 ГК України. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних Відповідачем зобов’язань за договором №708 від 01.10.06р.

Відповідач відзив на позов по суті позовних вимог не надав. Представник Відповідача у судовому засіданні просив відмовити у стягненні штрафних санкцій, оскільки фактично послуги теплопостачання надаються населенню.

В судовому засіданні 25.03.08р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд -

встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” (далі –Позивач) та Житлово-будівельним кооперативом № 28 (далі –Відповідач) був укладений договір № 708 від 01.10.06р. “на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води” на об’єкт Відповідача, який розташований за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, 3, згідно з умовами якого Позивач зобов’язався постачати потрібну для Відповідача кількість теплової енергії у вигляді гарячої води, а Відповідач зі своєї сторони зобов’язався сплатити вартість отриманої енергії за встановленими тарифами в термін, обумовлений цим договором, а саме: не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяця (пункти 1.1, 6.1-6.7 Договору).

Відповідно до пункту 7.2.6 умов вищевказаного Договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Відповідач зобов’язався сплатити пеню у розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Постачання Позивачем теплової енергії та заборгованість Відповідача, що виникла з її оплати за період з січня 2006 року по березень 2007 року включно на загальну суму 34959,57 грн. (станом на 01.02.08р.) підтверджується розрахунком Позивача, актами виконання поставки теплової енергії та відповідними пред’явленими Позивачем Відповідачу рахунками на оплату послуг.

На підставі п. 7.2.6 договору № 708 від 01.10.06р. та ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, згідно якої за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості, Позивач нарахував Відповідачу та вимагає стягнення з останнього додатково до суми основного боргу суму 3142,53 грн. пені за період з 20.08.07р. по 20.02.08р. та 2447,18 грн. штрафу (7% від суми боргу 34959,57 грн.).

За прострочення грошових зобов’язань на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, Позивач нарахував Відповідачу додатково на суму основного боргу суму 8184,62 грн., на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляції за період з січня 2006 року по січень 2008 року та 1311,85 грн. –3% річних за період з 10.02.06р. по 20.02.08р., розмір яких підтверджується обґрунтованим розрахунком Позивача.

Відповідач доказів погашення зазначеної заборгованості на час розгляду справи суду не надав.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у це строк (термін).

Згідно до приписів ст. ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов’язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, зокрема, шляхом застосування пені за прострочення виконання грошових зобов’язань у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, та штрафу у розмірі семи відсотків від вартості товарів (робіт, послуг), у разі прострочення понад тридцять днів (ч.ч. 2 і 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов’язання, які встановлені вищевказаною мировою угодою, перед Позивачем з оплати наданих йому послуг, чим порушив вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача суми 34959,57 грн. основного боргу за поставлену теплову енергію, 8184,62 грн. інфляційних збитків, 1311,85 грн. трьох процентів річних –є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог то у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Встановлені ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції, зокрема штраф у розмірі семи відсотків вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, застосовуються у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом цієї норми вона покликана захищати інтереси держави у тому випадку, коли суб’єкти господарювання, що належать до державного сектора економіки, не передбачили в умовах договору будь-якої відповідальності за порушення своїх господарських зобов’язань і законом також не встановлено певної відповідальності в окремих галузях господарювання.

Умовами укладеного між сторонами договору (пункту 7.26) були встановлені певні види відповідальності у вигляді стягнення пені у зв’язку із прострочкою платежів, тому положення пункту 2 ст. 231 Господарського кодексу України, не можуть бути застосовані до вищевказаних правовідносин сторін, а позовні вимоги Позивача про стягнення суми 2447,18 грн. –7% штрафу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Як вбачається із матеріалів справи, здійснений Позивачем розрахунок пені за період з 20.08.07р. по 20.02.08р. у сумі 3142,53 грн. не відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, у зв’язку із чим вимоги Позивача про стягнення цієї суми грошових коштів також задоволенню не підлягають, як не підтверджені обґрунтованими розрахунками.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 9, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 28 на користь Відкритого акціонерного товариства “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” суму 34959 грн. 57 коп. основного боргу, 8184 грн. 62 коп. інфляційних збитків, 1311 грн. 85 коп. трьох процентів річних, 444 грн. 56 коп. витрат на держмито, 104 грн. 81 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано - 08.05.08р.