КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2008                                                                                           № 18/499

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Єлишева С.Л. (за довір.),

від відповідача - Сєдов О.О. (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "VAB Страхування"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.12.2007

у справі № 18/499

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта"

до                                                   ЗАТ "VAB Страхування"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 33548,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовні вимоги „Страхова компанія „Провіта” про стягнення з відповідача 24 664,40 грн. страхового відшкодування, 8 884,27 грн. нарахованої пені та судові витрати

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги позивача визнав частково у сумі 11 416,24 грн., посилаючись на те, що саме зазначена сума підлягає відшкодуванню в якості перестрахового відшкодування.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.12.2007 р. у справі №18/499 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 24664,40 грн. страхового відшкодування, в іншій частині позову – відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, оскаржив його до суду апеляційної інстанції з мотиву порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на введення його позивачем в оману щодо розміру отриманих пошкоджень застрахованого автомобіля, оскільки повідомлення позивача надіслані за допомогою факсимільного зв’язку від 12.07.2005 р., 02.08.2005 р. з попереднім переліком пошкоджень автівки, свідчили про отримання незначних пошкоджень, що і дало відповідачу підставу прийняти рішення про неприйняття участі у розслідуванні причин та обставин страхового випадку. Однак зазначені в повідомленні позивача обставини не відповідали в подальшому виставленій калькуляції щодо розміру отриманої матеріальної шкоди в результаті ДТП.

Відповідач вказує на складення його аварійним комісаром іншої калькуляції відновлювального ремонту авто від 12.06.2006 р. №205, яка побудована на основі даних представлених позивачем у Звіті оцінювача, за результатами проведеного дослідження дані про розмір нанесеної матеріальної шкоди дуже різняться, і на думку відповідача складають значно меншу, а ніж заявлено позивачем, суму – 92525, 11 грн. відповідно розмір частки страхового відшкодування за ковер-нотом, що підлягає сплаті позивачу, складає – 11416,24 грн.

Крім того, в обґрунтування власної позиції відповідач посилається на п.8.10 Договору перестрахування, згідно якого оскільки позивачем не було надано відповідачу витребуваних документів (фотографій з зафіксованими пошкодженнями деталей авто, відповідач був обмежений у можливості прийняти рішення з приводу заявленої позивачем вимоги щодо виплати страхового відшкодування.

Позивач проти поданої апеляційної скарги повністю заперечує, вважає її доводи необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскаржуване судове рішення вважає законним, а тому просить залишити його без змін.

Для повного і всебічного розгляду спору, та враховуючи наявність між сторонами спору щодо правомірності визначення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню в зв’язку із настанням страхового випадку, заявлене представником клопотання про проведення у справі судової експертизи судовою колегією було задоволено. Ухвалою від 20.02.2008 р. апеляційне провадження у справі №18/499 було зупинено на час проведення у справі судової авто товарознавчої експертизи, матеріали справи скеровано до Київського НДІ судових експертиз.

Ухвалою від 17.06.2008 р. апеляційне провадження у справі було поновлено й призначено до розгляду з підстав повернення матеріалів справи №18/499 з Київського НДІ судових експертиз без виконання в зв’язку із ненаданням позивачем витребуваних оригіналів документів, необхідних для проведення експертизи.

В судовому засіданні колегією було з’ясовано, що оригінали документів (звіт про визначення вартості матеріальних збитків), необхідних для проведення судової експертизи у обох сторін відсутні, де знаходиться пошкоджений автомобіль їм також не відомо. За таких обставин колегія приходить до висновку про можливість розгляду спору за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків та правомірно задовольнив позов частково, виходячи з наступного.

Під час розгляду спору господарським судом було встановлено, що 20.01.2005 р. між позивачем та ЗАТ „СК „Лідер", правонаступником якого є відповідач, був укладений генеральний договір №19-П/01.05 про порядок здійснення факультативного перестрахування, згідно з яким визначений порядок здійснення сторонами взаємного факультативного перестрахування ризиків як на пропорційній, так і непропорційній основі.

15.04.2005 р. ЗАТ „Аснова холдінг" в Акціонерній страховій компанії „Рокада" був застрахований належний ЗАТ „Аснова холдінг" автомобіль марки „Ягуар" (реєстраційний номер АА 36-37 КВ), про що складене страхове свідоцтво АТ №164/05 від 15.04.2005 р. Відповідно до страхового свідоцтва страхова сума склала 385 000,00 грн.

23.05.2005 р. на підставі договору перестрахування №108/2004-ФП від 10.12.2004 р. АСК „Рокада" за ковер-нотом №АТ 05/05 перестрахувала в позивача частину ризику настання страхового випадку відповідно до страхового свідоцтва АТ №164/05 від 15.04.2005 р. в частині 80%.

Після ДТП, яка сталася 08.07.2005 р. у м. Києві по вул. Васильківській та 01.08.2005 р. на автодорозі Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки - Решетиловка за участю застрахованого автомобіля, пошкоджений автомобіль 11.07.2005 р., в присутності водія, представника ЗАТ „Аснова холдінг", був оглянутий аварійним комісаром АСК „Рокада", про що складений акт огляду №230 від 11.07.2005 р.

Згідно зі звітом від 12.09.2005 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки „Ягуар" (реєстраційний номер АА 36-37 КВ), складеним СПД - фізичною особою Суліменко В.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, складає 194 536,07 грн.

03.10.2005 р. АСК „Рокада", за заявою ЗАТ „Аснова холдінг", був складений страховий акт №234 та розрахунок щодо визначення суми страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування складає 189 916,07 грн. Платіжним дорученням №2346 від 04.10.2005 р. АСК „Рокада" перерахувала на користь І ЗАТ „Аснова холдінг" 189 916,07 грн.

Відповідно до договору перестрахування від 10.12.2004 р. №108/2004 ФП, ковер - ноту від | 23.05.2005 р. №АТ 05/05 та листа АСК „Рокада" №217 від 10.10.2005 р. позивачем 11.10.2005 р. був складений страховий акт №ВП/АТ05/05, згідно з яким була визначена сума, що підлягає сплаті

перестрахувальнику (АСК „Рокада"), у розмірі 151 932,86 грн.

Позивач платіжним дорученням №8079 від 03.11.2005 р. перерахував на користь АСК „Рокада" суму у розмірі 151 932,86 грн.

Відповідно до умов генерального договору від 20.01.2005 р. №19-П/01.05 про порядок здійснення факультативного перестрахування та ковер-ноту від 29.06.2005 р. №05/05РЗ, укладених між позивачем та відповідачем, останній взяв на себе зобов'язання, в разі настання страхового випадку, відшкодувати позивачеві частину сплаченого страхового відшкодування у частці 12,9870%.

04.11.2005 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист №2402 з проханням виконати умови договору та ковер-ноту від 29.06.2005 р. №05/05РЗ та сплатити позивачеві частку страхового відшкодування у розмірі 24 664,40 грн.

Відповідач у листі №473 від 05.12.2005 р. вимагав надати додаткові документи для прийняття остаточного рішення щодо виплати його частки страхового відшкодування.

Відповідач листом від 17.02.2006 р. №87, посилаючись на п. 6.4.2.5. договору перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р., відмовив позивачеві у виплаті своєї частки перестрахового відшкодування, пославшись на необґрунтовану виплату перестрахувальником страхового відшкодування.

Дослідивши обставини справи та зібрані докази, судова колегія не може погодитися із доводами відповідача та приходить до висновку про неправомірність відмови у здійснені виплаті своєї частки перестрахового відшкодування, виходячи з насувного.

Пунктом 6.1.8. договору перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р. обов’язком позивача є сповіщення відповідача про настання страхового випадку за перестрахованим ризиком протягом трьох робочих днів з моменту одержання інформації про його настання. Господарським судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання, передбачені п. 6.1.8. договору перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р., про що свідчать направлені за допомогою факсимільного зв’язку повідомлення від 12.07.2005 р., 02.08.2005 р.

Згідно п. 8.3. договору перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р. перестрахувальник (позивач) самостійно проводить розслідування та оформляє документацію за страховим випадком. При цьому, позивач може звертатися до перестраховика (відповідача) за консультаційною допомогою.

Відповідач мав право приймати участь у розслідуванні причин і обставин страхового випадку за оригінальним договором страхування. Пунктом 6.4.4. договору перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р. зазначено, що письмове повідомлення про намір взяти участь у розслідуванні може бути направлено перестрахувальнику протягом усього терміну розслідування по страховому випадку.

Дослідивши обставини справи, колегія приходить до висновку, що вчасно отримавши повідомлення про настання страхових випадків, відповідач знехтував своїм правом взяти участь у розслідуванні причин ДТП, яке було передбачено умовами Генеральної договір, та на протязі всього терміну врегулювання страхових випадків, яке проводилося близько 3-х місяців, не надіслав письмового чи телефонного повідомлення про намір взяти участь в врегулюванні страхового випадку, натомість, як вказує сам відповідач у апеляційній скарзі, сам прийняв рішення про відмову від прийняття участі у розслідуванні.

.

Крім того, відповідач, отримавши пакет документів 14 листопада 2005 р. за вхід. № 816, відповідно до п. 8.9 Генеральної договір мав право запросити в позивача інші необхідні документи для здійснення виплати страхового відшкодування. Запит таких документів повинен бути обґрунтований та може бути заявлений не пізніше 5 робочих днів з дня надходження відповідачу основного пакету документів. Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач здійснив запит додаткових документів лише 05 грудня 2005 року, тобто через місяць з дня отримання пакету документів від відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить також до висновку, що позивач в повному обсязі виконав всі умови Договору та не перешкоджав відповідачу у реалізації його права на прийняття участі у розслідуванні причин і обставин страхових випадків, а тому доводи відповідача в цій частині визнаються необґрунтованими, оскільки спростовуються встановленими обставинами.

Оскільки договором перестрахування №108/2004 від 10.12.2004 р., укладеним між сторонами, не передбачена відповідальність відповідача за прострочення сплати своєї частки страхового відшкодування у вигляді сплати пені, судова колегія вважає, що господарський суд правомірно відмовив позивачу у стягненні нарахованої пені у розмірі 8 884,27 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позовні вимоги лише в частині стягнення страхового відшкодування. Відповідно оскаржуване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам на час його прийняття, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Скаржником належних доказів у відповідності до вимог ст.ст.33-34 ГПК України в обґрунтування власної позиції суду не надано, тому апеляційна скарга визнається необгрунтованою, і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „VAB Страхування” залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 12.12.2007 р. у справі №18/499 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №18/499 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді