ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/273

26.06.08

За позовом Державного підприємства Державного проектного інституту

"Діпроверф"

до Інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук

про визнання права власності

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Давидова Н.О. за довіреністю

Від відповідача Ананійчук О.А. за довіреністю

В засіданні приймали участь:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного проектного інституту "Діпроверф" до Інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук про визнання права власності на будівлю сарай-гараж, розташовану по вул. Клінічній, 23-25 в Солом'янському районі м. Києва.

Відповідач подав до суду заяву від 11.06.2008 р. про визнання позову, в якій підтверджує, що дійсно позивач є власником сарай-гараж, розташований по вул. Клінічній, 23-25, площею 182,9 кв.м.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Актом передачі будівлі від 27.04.2000 р. Відповідач у відповідності з Розпорядженням Київської міської держадміністрації від 31.01.1996 р. № 110 "Про погодження місця розташування будинку…" та пунктом 4.6 Архітектурно-планувального завдання на проектування житлового будинку по вул. Клінічній, 23-25, виданого ГоловАПУ м. Києва 12.03.1997 р., передав одноповерхову будівлю 1931 р. (гараж-сарай) оціночною вартістю 23040 грн., яка належала Відповідачу, Державному проектному інституту "Діпроверф" (Позивач).

За умовами Акту передачі будівлі передбачено, що після надходження вказаної суми вартості будівлі на рахунок відповідача - (гараж-сарай) переходить у власність позивача.

Платіжними дорученнями № 714 від 18.05.2000 р., № 767 від 26.05.2000 р., № 811 від 31.05.2000 р. позивачем відповідачу були перераховані кошти за гараж-сарай.

Відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. з цього моменту право власності на будівлю сарай-гараж перейшло до відповідача.

Згідно діючого на той час законодавства нотаріальне посвідчення такого договору не передбачалося (ст. 227 ЦК Української РСР 1963 р.).

Одноповерхова будівля сарай-гараж по вул. Клінічній, 23-25 в Солом'янському районі м. Києва площею 182,9 кв.м. зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації. На цю будівлю виготовлений технічний паспорт.

Будівля сарай-гараж знаходиться на балансі Позивача.

Право власності Позивача на вказану будівлю підтверджено посиланням на ці обставини в мотивувальній частині Рішення Господарського суду м. Києва від 08.12.2005 р. (справ № 16/536).

На даний час Позивачем втрачені оригінали документів, які засвідчують його право власності на сарай-гараж по вул. Клінічній, 23-25 в Солом'янському районі м. Києва площею 182,9 кв.м., а саме Акт передачі будівлі від 27.04.2000 р.

За твердженням позивача, без документу, який засвідчує право власності на сарай-гараж по вул. Клінічній, 23-25 в Солом'янському районі м. Києва Позивач позбавлений права на укладання договору оренди земельної ділянки площею 355,10 кв. м. по вул. Клінічний, 23-25 в Солом'янському районі м. Києва, на якій розташований гараж-сарай, та яка зареєстрована в базі даних Державного земельного кадастру під кодом 72:254:028 за Державним проектним інститутом "Діпроверф".

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що: "1. Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. 2. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності та відсутності прав".

Статтями 144 та 147 Господарського кодексу України встановлено, що майнові права суб'єктів господарювання виникають, зокрема з угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що: 1.Кожна особа має право на захист свого інтересі, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що: "1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права…".

Статтею 392 ЦК України встановлено, що "власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності".

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Державним підприємством Державний проектний інститут "Діпроверф" (03110, м. Київ, вул. І.Кліменка 25, ) право власності на будівлю сарай-гараж, вартістю 27588грн., розташовану в м. Києві по вул. Клінічній, 23-25, площею 182,9 кв.м.

Стягнути з Інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук (03141, м. Київ, вул. Клінічна, 25 ) на користь Державного підприємства Державний проектний інститут "Діпроверф" (03110, м. Київ, вул. І.Кліменка 25, ) 276 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                      І.І.Борисенко