ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ 33/221-07(1/257-07)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Самусенко С.С.,

Черкащенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Харчопром" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2008 року у справі № 33/221-07(1/257-07) Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Закритого акціонерного товариства "Харчопром", м. Дніпропетровськ, до Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", м. Дніпропетровськ, про відшкодування шкоди у розмірі 65 158,07 грн. та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", м. Дніпропетровськ, до Закритого акціонерного товариства "Харчопром", м. Дніпропетровськ, про визнання договору недійсним,

за участю представників сторін:

позивача –ЗАТ "Харчопром" –Саєнко В.В. (дов. від 20.05.2008 р.);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У червні 2007 року позивач –Закрите акціонерне товариство "Харчопром" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" про відшкодування шкоди у розмірі 65 158,07 грн.

Вказував, що 1 січня 2005 року між ним (споживачем) та ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" (постачальником) укладено договір № 12 на трансформацію та транзит електроенергії до нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Марії Кюрі, 5 та по вул. Лазаряна, 3, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався забезпечити технічну можливість трансформації та транзиту електроенергії позивачу дозволеною потужністю 1 мВт.

Посилаючись на протиправне припинення відповідачем подачі електроенергії до промислових приміщень позивача, які передані в оренду третім особам для здійснення господарської діяльності, у зв'язку з чим позивачем не виконано належним чином свої зобов'язання по наданню орендарям комунальних послуг у вигляді безперебійного постачання електроенергії, позивач просив стягнути з відповідача 65 158,07 грн. шкоди.

Заперечуючи проти позову відповідач –ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики", у серпні 2007 року пред’явив зустрічний позов до ЗАТ "Харчопром" про визнання договору на трансформацію та транзит електроенергії № 12 від 1 січня 2005 року недійсним.

Посилаючись на ту обставину, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 13 Закону України “Про електроенергетику”, яка передбачає, що діяльність з виробництва, передачі та постачання електричної енергії в Україні здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка у підприємства відсутня, а також на те, що вказаний договір не відповідає додатку № 3 до Павил користування електричною енергією, оскільки не дотримано вимог щодо змісту типового договору, що суперечить ст. 179 ГПК України, позивач просив визнати договір на трансформацію та транзит електроенергії № 12 від 1 січня 2005 року недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 1 жовтня 2007 року (суддя Рудовська І.А.) в задоволені первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено.

Постановлено визнати недійсним договір на трансформацію та транзит електроенергії № 12 від 1 січня 2005 року.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом мотивоване тим, що спірний договір суперечить вимогам додатку № 3 до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31 липня 1996 року № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 року за № 417/1442 в редакції, що діяла на дату укладення договору та ст. 179 ГПК України, у зв'язку з чим є недійсним за правилами ст. 215 ЦК України.

В частині відмови у задоволені позовних вимог за первісним позовом судове рішення мотивоване посиланнями на ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” та на заяву № 09/83 від 27 грудня 2006 року, № 09/08 від 13 лютого 2007 року та № 09/10 від 28 лютого 2007 року, якими позивача було повідомлено про закінчення строку дії договору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2008 року (колегія суддів у складі: Прокопенко А.Є. –головуючого, Дмитренко А.К., Тищик І.В.) рішення змінено. В задоволені первісного та зустрічного позову відмовлено.

Постанова мотивована посиланнями на ту обставину, що спірний договір фактично є договором про трансформацію та транзит електроенергії, предметом якого є забезпечення технічної можливості трансформації та транзиту електроенергії, що відповідає додатку №1 до Правил користування електричної енергії, а тому підстав для визнання його недійсним не має.

У касаційній скарзі ЗАТ "Харчопром", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 179, ч. 1 ст. 224 ГК України, ст.ст. 203, 215, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 4-2, ч. 1 ст. 38, ст. 43 ГПК України, Правил користування електричною енергією, –просить скасувати судові рішення у даній справі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 січня 2005 року між ЗАТ "Харчопром" (споживачем) та ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" (постачальником) укладено договір №12 на трансформацію і транзит електроенергії, строком дії до 31 грудня 2006 року, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався забезпечити технічну можливість трансформації та транзиту електроенергії позивачу дозволеною потужністю 1 мВт.

Під час розгляду справи судами встановлено, що листом від 27 грудня 2006 року за № 09/83 відповідач повідомив позивача, про відмову укладати договір на трансформацію та транзит електричної енергії на 2007 рік та зазначив, що подовжує дію спірного договору на строк до 1 березня 2007 року, після чого подача електроенергії буде припинена та просив позивача вжити заходи для переходу на інші мережі для запобігання виникнення аварійних ситуацій.

Про припинення дії договору відповідач повідомляв позивача також листами № 09/08 від 13 лютого 2007 року та № 09/10 від 28 лютого 2007року.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про те, що у відповідності до положень 11.3 договору, відповідач своєчасно повідомив позивача про припинення дії договору та подачі електроенергії відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, дії відповідача по відключенню позивача від постачання електричної енергії з 1 березня 2007 року не суперечать приписам діючого законодавства, що також підтверджується листом інспекції Держенергонагляду № 47/345 від 14 березня 2007 року.

В зв'язку з вище викладеним колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності припинення постачання електроенергії з 1 березня 2007 року.

Також колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що на спірний договір не поширюється дія додатку № 3 до Правил користування електричною енергією, оскільки типовий договір про постачання електричної енергії укладається між постачальником електричної енергії з споживачем та з субспоживачем, а договір № 12 фактично є договором про трансформацію та транзит електроенергії, предметом якого є забезпечення технічної можливості трансформації та транзиту електроенергії, що відповідає додатку № 1 до Правил користування електричної енергії.

За таких обставин, постанова апеляційного господарського суду повністю відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства й підлягає залишенню без змін.

Посилання скаржника на ту обставину, що відповідачем протягом місяця до закінчення дії договору не було направлено на його адресу заяви про припинення або зміну умов договору на трансформацію і транзит електроенергії, а тому вказаний договір слід визнати продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були в ньому передбачені, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновку суду про те, що ВАТ "Дніпропетровський завод шахтної автоматики" повідомляв позивача про припинення дії договору листами № 09/83 від 27 грудня 2006 року № 09/08 від 13 лютого 2007 року та № 09/10 від 28 лютого 2007 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази, тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Харчопром" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2008 року у справі № 33/221-07(1/257-07) залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

С. Самусенко

М. Черкащенко