ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2008 р.

Справа № 15/294

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді К.М. Мохонько розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Підприємства "Агро-Союз" товариство з обмеженою відповідальністю смт. Ювілейне, Дніпропетровської області

до відповідача: СФГ "Нива" смт. Петрове, Кіровоградської області

про стягнення 33452 грн. 11 коп.

Представники сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача – не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 17373 грн. 77 коп. боргу, 2948 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 350 грн. 14 коп. 3 % річних, 12779 грн. 87 коп. пені. Позивач в судове засідання не з’явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав, хоча належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, так як був присутній в попередньому судовому засіданні 29.09.08р. Відповідач до суду двічі поспіль не з’явився, про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав. Ухвали суду надсилались відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві та в довідці обласного управління статистики в Кіровоградській області від 17.09.08р. Іншої адреси в матеріалах справи немає. Відповідач відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Дослідивши матеріали справи господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір № 32 від 10.01.07р. За умовами договору постачальник /позивач/ зобов’язується поставити, а покупець /відповідач/ прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості і по ціні зазначеними в специфікаціях. Сума договору орієнтовно складає 100000 грн. Оплата кожної партії продукції здійснюється покупцем на протязі 5 календарних днів з дати поставки партії продукції, але не пізніше 24 числа місяця, в якому була поставлена продукція. Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2007 року. Договір підписаний представниками сторін та посвідчений печатками підприємств.

Відповідно до ст. ст. 193, 265 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. ст. 655, 692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона / продавець / передає або зобов’язується передати майно / товар / у власність другій стороні / покупцеві /, а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно / товар / і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивач по накладним від 1, 2, 3, 6, 17 листопада 2007 року, на підставі довіреності серія ЯОЛ № 931161 від 17.11.07р. поставив відповідачу товар на загальну суму 17373 грн. 77 коп., що підтверджується копіями цих накладних і довіреності.

Відповідач в порушення пункту 3.1 договору за отриманий товар не розрахувався.

Сума боргу становить 17373 грн. 77 коп. доказів сплати якого сторони, в тому числі і відповідач, суду не подали.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума інфляційних втрат становить 2948 грн. 33 коп., 3 % річних – 350 грн. 14 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення 12779 грн. 87 коп. пені підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов’язання вчиняється в письмовій формі.

Неустойкою / штрафом, пенею / є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення стосовно стягнення неустойки передбачені ст. ст. 230, 231 ГК України.

Пунктом 5.2 договору визначено, що за порушення строків оплати поставленої продукції, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми за кожний день прострочки.

Позивачем нарахована пеня за період з 7 листопада 2007 року по 9 липня 2008 року в сумі 12779 грн. 87 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Частина 2 ст. 4 ГК України визначає, що особливості регулювання майнових відносин суб’єктів господарювання визначається цим Кодексом.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України від 07.04.08р. № 01-8/211 „Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України” у відповідь на питання № 1 в абзаці 6 викладена правова позиція про те, що спеціальні норми ГК України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб’єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами ЦК, які передбачають відповідне загальне регулювання. Тобто мова йде і про частину 2 ст. 551 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Таким чином, позивач невірно розрахував як суму пені, так і невірно зазначив період часу за який пеня може бути нарахована і стягнута.

Сума пені з врахуванням вищенаведених актів законодавства, облікової ставки НБУ, яка змінювалась і періоду часу з 23 листопада 2007 року по 23 травня 2008 року становить 1686 грн. 28 коп.

Відповідач не надав власний розрахунок інфляційних втрат, 3 % річних та пені.

Позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 193, 230 – 232, 265, 343 ГК України, ст. ст. 9, 526, 546, 547, 549, 625, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85, 116, 117 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з СФГ „Нива” смт. Петрове, вул. Ілліча 32 кв. 23, Кіровоградської області р/р 0724 в ПІБ м. Жовті Води на користь підприємства „Агро-Союз” товариство з обмеженою відповідальністю смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська 1, Дніпропетровської області р/р 052 в Дніпропетровській філії Центрального відділення ПІБ МФО 305437 – 17373 грн. 77 коп. боргу, 2948 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 350 грн. 14 коп. 3 % річних, 1686 грн. 28 коп. пені, 223 грн. 58 коп. сплаченого державного мита, 78 грн. 86 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

В задоволенні решти позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя

К.М.Мохонько