ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/64

04.04.08

За позовом Приватного підприємства «Крок»

До Закритого акціонерного товариства «Оріяна»

Про стягнення 12 214,56 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники

Від позивача Тимошенко О.М.–дир.

Від відповідача не з’явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

ПП «Крок»звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ЗАТ «Оріяна»9 090,00 грн. основного боргу, 2 681,55 грн. пені, 443,01 грн. - 3% річних з підстав неналежного виконання останнім своїх зобов’язань щодо оплати придбаних у відповідача нафтопродуктів.

Відповідач у судове засідання не з’явився, витребувані судом документи у тому числі відзив на позов не надав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На підставі видаткових накладних Приватним підприємством «Крок» поставлено, а Закритим акціонерним товариством «Оріяна»прийнято товар (бензин), а саме згідно видаткової накладної № 2140 від 06.09.2005 у кількості 1500 л. на суму 6120,00 грн., згідно видаткової накладної № 2553 від 17.10.2005 у кількості 1500 л. на суму 6090,00 грн. Всього поставлено нафтопродуктів на загальну суму 12 210,00 грн. Факт отримання товару також підтверджують довіреності, виписані на отримання товарно-матеріальних цінностей від 06.09.2005 серії ЯКП № 327035 та від 17.10.2005 серії ЯКП № 327043.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 14, 526 Цивільного кодексу України між сторонами у справі виникли цивільні права і обов’язки (зобов’язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. За правовою природою господарські відносини між сторонами містять елементи договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути, зокрема, товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач прийняв від позивача товар на загальну суму 12 210,00 грн. Для проведення оплати отриманого товару позивач виставив відповідачу рахунки фактури № СФ-0002246 від 05.09.2005 на суму 6120,00 грн. та № СФ-0002678 від 17.10.2005 на суму 6090,00 грн.

Відповідач 03.11.2005 здійснив часткову оплату отриманого товару, всього у розмірі 3 120,00 грн. Як стверджує позивач та не спростовує відповідач, станом на час розгляду справи сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 9 090,00 грн.

Статтю 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання.

Таким чином, вимоги про стягнення 9 090,00 грн. основного боргу за поставлений відповідачу товар визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню

Крім цього, згідно з п. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками суду, сума 3% річних співпадає з розміром 3% річних, обчислених позивачем, і становить 443,01 грн. та підлягає стягненню з відповідача в силу положень закону.

Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, ст. 547 цього Кодексу передбачено обов’язковість додержання письмової форми правочину щодо забезпечення виконання зобов’язань, яким ст. 546 ЦК України визначена пеня.

Правочин щодо сплати пені у випадку прострочки грошових зобов’язань у письмовій формі між позивачем та відповідачем не укладався, а тому позов в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2 681,55 грн. задоволенню не підлягає.

Крім цього, в силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача 9 090,00 грн. основного боргу та 443,01 грн. нарахувань 3% річних.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України підлягають стягненню зі сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Оріяна»(02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, 5, , рахунок 001 в ПКФ ВАТ «Укргазбанк», МФО 300294, або з іншого виявленого державним виконавцем рахунку) на користь Приватного підприємства «Крок»(03035, м. Київ, вул. Соломянська, 1, к. 401, , рахунок 6071 в КМФ АКБ УСБ, МФО 322012) 9 090 (дев’ять тисяч дев’яносто) грн. 00 коп. основного боргу, 443 (чотириста сорок три) грн. 01 коп. - 3% річних від простроченої суми, 953,3 грн. державного мита та 88,56 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 12.05.2008