ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2008 р. Справа № 37/80-08

вх. № 2234/4-37

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Коваленко Д.М. за довіреністю № 66-01-16/74 від 14.04.2008 р. відповідача - Красніков П.І. за довіреністю № б/н від 13.03.2008 р.

розглянувши справу за позовом Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут", м. Харків

до ПП фірма "Антей", м. Харків

про переведення прав та обов'язків покупця нежитлових приміщень

ВСТАНОВИВ:

Національний технічний університет "Харківський політехнічний інститут" (позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Малого приватного підприємства "Епса" та Приватного підприємства фірма "Антей" (відповідач) в якій просить перевести на Національний технічний університет "Харківський політехнічний інститут" права та обов'язки покупця нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79/1.

Позивач в обґрунтування позову вказує на те, що згідно угоди про врегулювання суперечливостей від 07.12.1994 року між МПП «ЕПСА» та Харківським державним політехнічним інститутом, у власності держави та у оперативному управлінні університету знаходиться підземна (підвальна) частина приміщення і частина другого поверху надбудови в будинку по вул. Пушкінська, 79/1, що відповідно до реєстраційного посвідчення від 18.04.1995 року складає 39/100 ч. будинку. Відповідач зазначає, що ППФ «Антей» стало власником нежитлових приміщень по вул. Пушкінській, 79/1 на підставі договору купівлі – продажу від 29.09.1998 року № 680. Продавцем приміщень було МПП «Епса». Також, позивач вказує на те, що МПП «Епса» не повідомляло суд про намір продати свою частку іншій особі, та вказує, що згідно ч.ч. 2 та 4 ст. 114 ЦК УРСР від 01.01.1963 року, якій діяв у 1998 році, продавець частки у праві спільної часткової власності зобов’язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку іншій особі, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає; у разі продажу частки з порушенням права переважної купівлі інший учасник спільної власності може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав та обов’язків покупця.

Відповідач надав відзив на позовну заяву та доповнення до нього в яких вказує на те, що станом на 1998 рік було відсутнє право спільної часткової власності на нежитлові приміщення по вул. Пушкінській 79/1 у м. Харкові між ППФ «Антей» та позивачем, у зв'язку з чим прохає суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою господарського суду Харківської області по справі від 04.06.2008 р. було припинено провадження у справі відносно МПП "Епса".

Сторони до початку судового засідання надали узгоджене клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

07.12.1994 р. між позивачем та МПП “ЕПСА” була укладена угода про врегулювання розбіжностей між МПП “ЕПСА” та Харківським державним політехнічним університетом щодо питань належності та користування приміщення, розташованого по вул. Пушкінська, 79/1.

19.12.1994 р. до зазначеної угоди між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1. Згідно з умов додаткової угоди №1, зокрема, пунктів 1.1, 1.2, було визначено порядок та умови передачі приміщень, що є предметом угоди від 07.12.1994 року. Так позивач повинен був не пізніше 25.01.1995 р. здійснити оплату на рахунок МПП «ЕПСА» в сумі 1.0 млрд. крб. за заборгованість, яку мав позивач перед зазначеним підприємством. Після проведення вказаної оплати позивач повинен був прийняти згідно акту прийому – передачі приміщення визначені угодою від 07.12.1994 р.

У відповідності до вимог статті 128 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, право власності держави та право оперативного управління у позивача виникає лише після прийняття приміщень та підписання відповідного акту прийому – передачі, як чітко сторонами було визначено в угоді від 07.12.1994 р. та додатковій угоді №1 від 19.12.1994 р.

Позивачем до суду не надано доказів, як здійснення оплати на розрахунковий рахунок малого приватного підприємства «ЕПСА» відповідної суми згідно пункту 1.1. додаткової угоди № 1 від 19.12.1994 р., так і доказів складання та підписання акту прийому - передачі відповідних приміщень. За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що право державної власності та у зв’язку з цим право оперативного управління у позивача на вказані приміщення взагалі не виникало.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 202351 від 12.05.2008 р. мале приватне підприємство «Епса» (ідентифікаційний код 21235061) зареєстроване Харківським міськвиконкомом 19.11.1991 року ліквідовано 26.06.1995 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій від 27.05.2008 р. мале приватне підприємство «Епса» (ідентифікаційний код 21235061) видалене 26.09.1997 р.

15.10.1996 р. між приватною аудиторською фірмою «ЕПСА» і Харківським державним політехнічним університетом було складено акт погодження підключення трьохповерхової офісної будівлі «ЕПСА» по вул. Пушкінський, 79/1 до мереж тепло, водопостачання та каналізації.

Господарським судом встановлено, що 16.09.1997 року між позивачем та приватною аудиторською фірмою «ЕПСА» була укладена угода про виділ в натурі долі в офісній будівлі по вул. Пушкінській, 79/1 у м. Харкові, згідно умов якої, приватній аудиторській фірмі «ЕПСА» було виділено в натурі приміщення 1-го; 2-го та третього поверхів офісної будівлі по вул. Пушкінський 79/1, які мають два відокремлених самостійних входи і які складали самостійне майно приватної аудиторської фірми «ЕПСА». З моменту підписання даної угоди спільна часткова власність позивача та приватної аудиторської фірми «ЕПСА» в будівлі по вул. Пушкінській, 79/1 у м. Харкові припинялася.

11.12.1997 р. ПАФ «ЕПСА» звернулася до ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію власності ПАФ «ЕПСА» на вищевказану будівля як самостійної окремої будівлі.

Згідно реєстраційного посвідчення на об’єкти нерухомого майна від 13.01.1998 р. ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснило державну реєстрацію нежитлового приміщення, як відокремленого об’єкту нерухомості, загальною площею 828,9 кв.м. за приватною аудиторською фірмою «ЕПСА».

Згідно реєстраційного посвідчення на об’єкти нерухомого майна від 29.10.1998 р. ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснило державну реєстрацію нежитлового приміщення, як відокремленого об’єкту нерухомості, загальною площею 828,9 кв.м. за ПП фірма "Антей" на підставі договору купівлі - продажу.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 112 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком особам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ст. 113 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.

Статтею 114 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) було передбачено те, що при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. При продажу частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав і обов'язків покупця.

Згідно статті 115 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року) кожний з учасників спільної часткової власності мав право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.

Враховуючи вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що станом на 1997 рік відповідно до вищевказаних документів, зокрема угоди, листа ПАФ «Епса» до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про проведення реєстрації, реєстраційного посвідчення на об’єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 13.01.1998 р., право спільної часткової власності було відсутнє з урахуванням проведеного виділу в натурі окремих приміщень, у зв'язку з чим продаж відповідних приміщень відповідачами відбувався без порушень вимог статті 114 ЦК УРСР (редакція 1963 року), та у позивача взагалі було відсутнє в такому випадку право привілеєвої купівлі частки.

За таких обставин господарський суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо переведення на позивача прав та обов’язків покупця нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79/1, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, сплачене позивачем державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові повністю покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 112, 113, 114, 115, 128 Цивільного кодексу УРСР (редакція 1963 року), ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 21.07.2008 року.

Суддя