ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 32/383-3/126

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

Спортивного комплексу управління по фізичній культурі і спорту Київської міської державної адміністрації

Ляхович С.О. –(дор. у справі)

розглянув касаційну скаргу

Спортивного комплексу управління по фізичній культурі і спорту Київської міської державної адміністрації

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 09 липня 2008

у справі

№ 32/383-3/126 господарського суду м. Києва

за позовом

ТОВ "Базіс Інвест"

до

Київської міської ради

Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

треті особи

Спортивного комплексу управління по фізичній культурі і спорту Київської міської державної адміністрації

про

внесення змін до договору оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.04.2008 (суддя: В.Сівакова) в позовних вимогах про визнання угоди до договору оренди земельної ділянки від 09.02.2006 № 72-6-00341 укладеною в редакції позивача та зобов'язання її зареєструвати у встановленому порядку відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що обов'язковою умовою для внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині визначення строку дії договору є прийняття Київською міською радою відповідного рішення. Судом встановлено, що Київською міською радою відповідного рішення про надання земельної ділянки в оренду строком на 10 років, що вимагає позивач, не приймалося, тоді як за змістом ст.ст. 116, 124 Земельного кодексу України рішення органу місцевого самоврядування є необхідною умовою для внесення змін до договору в частині строку його дії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2008 (судді: В.Зеленін, Л.Рєпіна, С.Буравльов) рішення господарського суду від 17.04.2008 скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Вважати укладеною угоду до договору оренди земельної ділянки від 09.02.2006 № 72-6-00341 в редакції позивача.

Постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не вирішив питання щодо пропозиції позивача, який звернувся з клопотанням внести зміни до договору оренди земельної ділянки стосовно строку його дії, визначивши термін оренди в 10 років, надіславши при цьому два примірника відповідної угоди. При цьому суд зазначив про безпідставність зволікання відповідача по прийняттю рішення стосовно строку продовження договору оренди. Разом з тим, апеляційна інстанція вимоги позивача задовольнила частково, оскільки за змістом ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди підлягає поновленню на той самий строк і на тих же умовах, які передбачені договором, тому договір може бути поновлено на три роки.

Спортивний комплекс управління по фізичній культурі і спорту Київської міської державної адміністрації в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати з підстав порушення апеляційною інстанцією норм матеріального та процесуального права, а рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції досліджено обставини, які не були предметом розгляду, зокрема, що законності рішення Київської міської ради від 23.12.2004 № 953/2363 про надання спірної земельної ділянки позивачу, про незаконність користування спірною земельною ділянкою скаржником. При цьому апеляційною інстанцією досліджувалися докази, які суду першої інстанції не подавалися.

Апеляційною інстанцією неправомірно застосовано до спірних правовідносин положення Земельного кодексу України від 25.10.2001, замість Земельного кодексу України від 18.12.90, який підлягав застосуванню. При цьому скаржник вважає, що спірна земельна ділянка належить йому на праві постійного користування з моменту передачі на його баланс тенісних кортів.

Апеляційною інстанцією порушено виключну компетенцію Київської міської ради, а отже порушено норми ст.ст. 116, 124 Земельного кодексу України.

Апеляційною інстанцією порушені норми ст.ст. 627, 651, 652 Цивільного кодексу України, оскільки відсутня згода міської ради щодо внесення змін до договору, визначених законом підстав для зміни договору в судовому порядку немає.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представника скаржника, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом відповідно до рішення Київської міської ради від 23.12.2004 № 953/2363 ТОВ "Базіс Інвест" передано в оренду земельну ділянку, на підставі якого між Київською міською радою та ТОВ "Базіс Інвест" було укладено договір оренди земельної ділянки від 31.01.2006, зареєстрований 09.02.2006 за № 72-6-00341.

17.04.2007 Позивач звернувся до Київської міської ради з клопотанням внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 09.02.2006 № 72-6-00341 шляхом викладення п. 3.1 договору в наступній редакції:"договір укладено на 10 (десять) років".

Місцевим господарським судом обґрунтовано досліджено обставини щодо наявності відповідного рішення Київської міської ради, а саме про передачу земельної ділянки в оренду на 10 років. Такого рішення міською радою не приймалося.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що за відсутності відповідного рішення міської ради, підстави для задоволення вимог позивача про зміну строку дії договору та його визначення в 10 років відсутні.

Відповідно до п. 11.7 договору після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що поновлення договору оренди є можливим після закінчення строку дії договору за наявності визначених законом умов щодо належного виконання орендарем обов'язків за договором. Поновлення чинного договору оренди на новий строк до спливу дії строку договору чинним законодавством не передбачено. Зміна умов договору в частині строку на який його укладено може розглядатися шляхом внесення до договору змін з врахуванням положень чинного законодавства, зокрема щодо наявності відповідного рішення міської ради, про що зазначалося вище.

Таким чином, висновки апеляційної інстанції про можливість задоволення вимог в частині поновлення договору на той самий строк та на тих самих умовах є помилковими.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2008 у справі № 32/383-3/126 господарського суду м. Києва скасувати.

Рішення господарського суду м. Києва від 17.04.2008 залишити без зміни.

Витрати по сплаті державного мита, в тому числі за перегляд судових рішень в касаційному порядку, віднести на позивача. Доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун