ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"05" серпня 2008 р. Справа № 7/246-08

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В. М., розглянувши справу

за позовом Державного спеціалізованого підприємства „Чорнобильська АЕС”, м. Славутич

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Електросервіс”, м. Славутич

про стягнення 7 613, 86 грн.

за участю представників:

позивача –Гарнага П. А. (Дов. № 39-357 від 01.08.2007 р.);

відповідача –Чакрян М. М. (Дов. № 13-812/05-08 від 28.05.08 р.);

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного спеціалізованого підприємства „Чорнобильська АЕС” (надалі –позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Електросервіс” (надалі –відповідач) про стягнення 7 613, 86 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 60–Е про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 01.04.2005 року щодо своєчасної оплати витрат на обслуговування орендованих приміщень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.05.2008 року порушено провадження у справі № 7/246-08 та призначено її розгляд на 29.05.2008 року.

29.05.2008 року у судовому засіданні оголошено перерву до 03.07.2008 року. 03.07.2008 року у судовому засіданні оголошено перерву до 15.07.2008 року. 15.07.2008 року у судовому засіданні оголошено перерву до 05.08.2008 року, про що сторони повідомлені під розписку.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав, у судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що він у період, який вказує позивач, а саме листопад 2007 –січень 2008 року, не користувався орендованими приміщеннями, що, на його думку, підтверджується Актом № 1 технічного огляду приміщень будинку СОС-3 від 14.02.2007 року та листом № 13-535 від 28.12.2006 року, а тому і відповідно не зобов’язаний відшкодовувати витрати на їх обслуговування.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

встановив:

12.03.2001 року між сторонами був укладений договір № 60–тіт оренди частини нежилого приміщення. Згідно умов даного договору та акту прийому-передачі позивач передав відповідачу у строкове платне користування частину нежилих приміщень Славутського відділення зв’язку –3 (вул. Військових будівельників, 1, м. Славутич, Київська область) загальною площею 120, 8 кв. м., а з 15.10.2005 року –132, 6 кв. м. згідно акту № 2 від 10.10.2005 року.

Відповідно до п. 10.1. договору строк його дії становив з 01.08.2001 року до 01.08.2006 року.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.01.2008 року у справі № 13/410-07 між цими сторонами встановлено, що договір оренди припинив свою у визначений ним строк, а відповідач в порушення умов п. 2.2. договору та ст. 785 Цивільного кодексу України не повернув позивачу орендоване майно по день вирішення спору. Даним рішенням і зобов’язано відповідача повернути позивачу орендовані нежилі приміщення згідно договору № 60 –тіт оренди частини нежилого приміщення від 12.03.2001 року.

На момент розгляду даної справи рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2008 року по справі № 13/410-07 ні одною із сторін не оскаржувалось, а отже є чинним.

Актом про припинення дії договору, складеним позивачем, підтверджується факт повернення відповідачем 31.01.2008 року орендованих приміщень за договором № 60 –тіт оренди частини нежилого приміщення від 12.03.2001 року позивачу на підставі рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2008 року у справі № 13/410-07.

01.04.2005 року між сторонами був укладений договір № 60–Е про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна (далі –Договір)

У відповідності до п. 1.1. Договору позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію і ремонт будівлі СВЗ –3 (інв. № 167), що знаходиться за адресою: 07100, вул. Військових будівельників, 1, заг. площею 676, 6 кв. м., а відповідач бере участь у витратах позивача на виконання вказаних у додатку № 1 робіт пропорційно до займаної площі у цій будівлі.

П. 2.2.5 Договору встановлений обов’язок відповідача своєчасно і в повному обсязі сплачувати всі платежі за договором.

П. 4.2. Договору передбачено, що розрахунки за надані послуги за цим договором проводяться виключно в грошовій формі. Розмір витрат відповідача за розрахунковий період визначається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг позивачу, діючих тарифів та відображається в Розрахунку платежів по утриманню орендованих приміщень за місяць, який підписується сторонами. Витрати за спожиту електроенергію сплачуються на підставі Акту про споживання електроенергії електроприймачів –додаток № 3 до договору.

П. 4.4. Договору встановлено, що відповідач сплачує вартість витрат, визначених згідно Розрахунку платежів по утриманню майна протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання рахунку.

П. 6.1. Договору визначено строк дії договору до закінчення терміну дії договору № 60 –тіт оренди частини нежилого приміщення від 12.03.2001 року, а в частині фінансових зобов’язань до повного виконання сторонами зобов’язань.

Позивачем було направлено лист № 5533/71/18-746 від 17.12.2007 року, розрахунок платежів та рахунок-фактуру № 30 від 30.11.2007 року, згідно з якими витрати за листопад 2007 року становили 2114, 30 гривень, лист № 209/71/18-04 від 16.01.2008 року, розрахунок платежів та рахунок-фактуру № 31 від 31.12.2007 року, згідно з якими витрати за грудень 2007 року становили 3045, 48 гривень, лист № 992/71/18-134 від 03.03.2008 року, розрахунок платежів та рахунок-фактуру № 32 від 31.01.2008 року, згідно з якими витрати за січень 2008 року становили 2454, 08 гривень. Факт направлення даних документів підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих листів, наявні в матеріалах справи.

Відповідач у відповідності до умов договору розрахунки платежів не підписав, відповіді із поясненням їх не підписання позивачу не надав.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів оплати рахунку-фактури № 30 від 30.11.2007 року, рахунку-фактури № 31 від 31.12.2007 року, рахунку-фактури № 32 від 31.01.2008 року або доказів, щоб підтверджували підстави не виконання даного обов’язку по оплаті.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору № 60–Е від 01.04.2005 року не виконав обов’язок по відшкодуванню позивачу витрат на обслуговування орендованих приміщень за листопад 2007 –січень 2008 року ( 3 місяці) і його заборгованість складає 7 613, 86 гривень, що підтверджується самим договором, розрахунками витрат за відповідні періоди та бухгалтерською довідкою до розділу 1 журналу 3 станом на 01.04.2008 року (дебітор № 100188 ТОВ „Електросервіс”), наданою позивачем.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про правомірність і обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат на обслуговування орендованих приміщень згідно договору № 60 –Е від 01.04.2005 року за період фактичного користування ними за листопад 2007 –січень 2008 року (3 місяці).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Електросервіс” (вул. Військових будівельників, 1, м. Славутич, Київська область; ідентифікаційний код 30951637) на користь Державного спеціалізованого підприємства „Чорнобильська АЕС” (вул. Військових будівельників, 1, м. Славутич, Київська область; ідентифікаційний код 14310862) 7 613 (сім тисяч шістсот тринадцять) грн. 86 коп. заборгованості та судові витрати 102 (сто дві) грн. державного мита і 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                          Антонова В.М.