ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" серпня 2008 р.
Справа №  9/48/07-НР

м. Миколаїв

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_2, АДРЕСА_2

Третя особа без самостійних вимог
на боці відповідача: Миколаївська міська рада,
м.Миколаїв

про:
зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та стягнення
12480,00 грн.

Суддя Семенчук Н.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_3 дов.
б/н  від 01.08.08 р. Від 3-ої особи: не
з'явився

СУТЬ СПОРУ: Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа -ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду з вимогами до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_2
про зобов'язання усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
стягнення 12480,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за
договором  № 6 від 17.06.2004 року, а
саме не здійснив оплату за надані послуги в розмірі 12480 грн.  за період з листопада 2004 року по грудень
2006 року. Вказує на те , що відповідач порушує його право користування
земельною ділянкою, яка надана йому згідно договору оренди від 15.09.2003 року.

Відповідач проти позову заперечує,
з тих підстав, що  заборгованості  за 2004 рік він не має, договір  № 6 з 01.01.2005 року припинив свою дію
згідно повідомлення позивача. Зазначає, що вимоги позивача про усунення
перешкод  в користуванні земельною
ділянкою є неправомірними оскільки власником земельної ділянки є  Миколаївська міська рада та, що строк дії
договору оренди землі від 31.10.2005 року закінчився 21.03.2008 року.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд

встановив:

17.06.204 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір № 6
про надання експлуатаційних послуг. Згідно п.п. 1.1 договору № 6 позивач
зобов'язався надати відповідачеві можливість здійснювати торгову діяльність на
території торгівельного комплексу «Катрін», а відповідач зобов'язався
використовувати територію торгівельного комплексу за цільовим призначенням для
організації торгівлі з кіосків та сплачувати за це 480 грн. щомісячно не
пізніше 10 числа кожного місяця (п. 3 Договору №6).

Підпунктом 8.4 пункту 8 Договору №
6 визначений строк дії договору до 31.12.2004 року.

Відповідно п.п. 8.2 п. 8 договору
№6 всі зміни  до договору вносяться
шляхом укладання додаткових узгоджень сторін виключно в письмовій формі.

Позивач звернувся з вимогами про
стягнення заборгованості за періоди: листопад-грудень 2004 року в розмірі 960
грн.; січень-грудень 2005 року в розмірі 5760 грн. та січень - грудень 2006
року в розмірі 5 760 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, а саме не здійснив
оплату за період листопад-грудень 2004 року в розмірі 960 грн.

Відповідно до вимог ст. 526
Цивільного кодексу України  зобов'язання
має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

За таких обставин позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 960 грн. за період
листопад - грудень 2004 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що
позивачем навмисно видавались квитанції без зазначення посади і прізвища особи,
без підпису та печатки та, що в нього відсутня заборгованість перед позивачем
за 2004 рік відхиляються оскільки вони є необґрунтованими, а надана квитанція №
25 на суму 480 грн. не є первинним документом бухгалтерського обліку в
розумінні п. 2.4 Положення про документальне забезпечення  записів у бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, та не є належним
і допустимим доказом у справі.

Щодо стягнення заборгованості за
період з січня 2005 року по грудень 2006 року слід зазначити наступне.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Позивачем не доведено та доказами
не підтверджено внесення змін до умов договору щодо строку його дії, отже строк
дії договору № 6 припинив свою дію з 01.01.2005 року, у зв'язку з закінченням
терміну на який він був укладений, а тому з цього часу між сторонами не існує
будь-яких договірних правовідносин. Виходячи з викладеного заявлені позовні
вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості саме за неналежне
виконання зобов'язань за договором № 6 в розмірі 11520 грн. за період з січня
2005 року по грудень 2006 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
СПД ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою:
АДРЕСА_3 шляхом звільнення земельної ділянки площею 12 мІ, на якій розташований
належний СПД ОСОБА_2 павільйон (кіоск) задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

На підставі рішень Ради № 41/9 від
21.03.202 року та № 36/33 від 15.09.2005 року між позивачем та Миколаївською
міською Радою були укладені відповідні договори оренди земельної ділянки площею
700 кв.м для розміщення та обслуговування комплексу торгових кіосків і торгових
рядів біля житлового будинку АДРЕСА_3, без права передачі зазначеної земельної
ділянки в суборенду.

Згідно п. 3 договору оренди
земельної ділянки від 31.10.2005 року договір діє протягом 3 (трьох) років з
21.03.2005 року.

Пунктом 12 договору оренди землі
від 31.10.2005 року визначено, що всі зміни та/або  доповнення до цього договору здійснюються у
письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді
договору про зміни, що буде невід»ємною частиною цього договору. Згодою або
запереченням орендодавця на зміни та/бо доповнення до цього договору, є його
рішення, прийняте в установленому законодавством порядку та встановлено, що дія
договору припиняється зокрема у разі закінчення строку, на який його було
укладено.

Виходячи з вищевикладеного, позивач
являвся належним орендарем земельної ділянки загальною площею 700 кв.м  до 21.03.2008 року.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 31.03.2005 р., що набрало законної сили відповідно до
постанови Одеського апеляційного господарського суду від 11.05.2005 року у
справі № 3/39 за відповідачем визнано право власності на торговий павільйон
(кіоск), збудований на території торгівельного комплексу «Катрін».

Згідно технічного паспорту,
виготовленого Миколаївським МБТІ торговий павільйон (кіоск), право власності на
який за відповідачем визнано вищевказаними судовими рішеннями, є окремою
спорудою, що збудована у 2004 році загальною площею 12 кв.м. та розташована на
кам'яному фундаменті, стіни якого є металевим каркасом оббитого вагонкою; вікна
-одинарні, глухі; підлога -цементна стяжка, плитка; двері -металеві; покриття
-метало черепиця.

Згідно висновку № 8414 судової
будівельно-технічної експертизи від 22.04.2008
року: «Исследуемый торговый павильон № 7:

-          не имеет фундамента, то есть не
является неразрывно связанным с землёй;

-          его перемещение может вызвать его непропорциональное
обесценивание, при этом конструкция павильона предусматривает его разборку
(сборку), и как следствие перемещение павильона, следовательно -торговый
павильон № 7, расположенный в торговом комплексе «Катрин»по АДРЕСА_1, не
является объектом недвижимого
имущества».

Частиною 2 ст. 152 Земельного
кодексу України встановлено, що саме власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Як зазначено вище, позивач являвся
належним  орендарем земельної ділянки
загальною площею 700 кв.м. до 21.03.2008 року. Оскільки договір оренди землі
припинив свою дію з 22.03.2008 року у зв'язку з закінченням строку, на який
його було укладено, то з цього часу у СПД ОСОБА_1 відсутнє право вимоги щодо
зобов'язання СПД ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_3 шляхом звільнення земельної ділянки площею 12 мІ, оскільки
він не є землекористувачем.

Згідно
ст. 33 ГПК України   кожна сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач на виконання вимог ухвал суду
від 19.06.2008 року та 26.06.2008 року не надав первинні документи,
підтверджуючі його право землекористування земельною ділянкою станом на день
розгляду справи в суді.

Судові витрати слід покласти на
сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84-85
ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.   Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_2  (АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1, код ) -960,00 грн. боргу, 9,60 грн. держмита, 9,00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

Суддя
Н.О.Семенчук