СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.06.08
Справа №
25/45/07-22/22д/08-8/132д/08

Суддя   Попова І.А.

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Анабель” (25006, м. Кіровоград, вул.
Леніна, 14)

До відповідача-1
Товариства з обмеженою відповідальністю “Еталон” (69032, м.Запоріжжя, вул.
Єнісейська, 6-А, ліквідатор - ОСОБА_4, м. Запоріжжя, вул. 40 Років Радянської
України, 45-б/62)

До відповідача-2
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Державна
податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

Третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Товариство
з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Україна” (Запорізька область,
Мелітопольський район, с. Новгородівка, вул. Несторенко, 80)

Суддя  І. А.
Попова

Представники:

Від позивача: Черевичний Р.П., дов.
від 10.05.2008 р.

Від
відповідача 1: не з'явився

Від
відповідача 2: ОСОБА_2, дов. № ВЄВ 679451 від 04.09.2006р.

Від
третьої особи 1: Благодір Р.В.

Від
третьої особи 2: не з'явився

Заявлено позовні вимоги про
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.04.2003 р., укладеного
відповідачами по справі.

Розпорядженням голови
господарського суду Запорізької області від 08.02.2008 р. справу
№25/45/07-22/22д/08 передано на розгляд судді Поповій І.А., справу прийнято до
провадження та присвоєно номер 25/45/07-22/22д/08-8/132д/08, про що винесено
відповідну ухвалу.

Розгляд справи відкладався.

Позивач підтримує вимоги з підстав
викладених у позові. Вимоги позивача ґрунтуються ст.48 ЦК УРСР і полягають у
наступному: просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.04.2003.
нежилого приміщення №143, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Історична, 22, загальною площею 618,4 кв.м., на суму 75 000 грн. Позивач
обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно ухвали господарського суду Запорізької
області у справі №25/46 про банкрутство ТОВ “Еталон” затверджено реєстр вимог
конкурсних кредиторів, відповідно до якого ТОВ “Анабель” є конкурсним
кредитором з визнаними грошовими вимогами в розмірі 2116058,76 грн. Внаслідок
чого ТОВ “Анабель” є зацікавленою особою в даному спорі та має право на подачу
даного позову для повернення майна ТОВ “Еталон” та задоволення вимог кредиторів
в процедурі банкрутства. Позивач вказує, що підставами для визнання оспорюваної
угоди недійсною відповідно до ст.. 48 ЦК УРСР є, по -перше, те, що усе майно
товариства “Еталон” на час укладення договору купівлі-продажу знаходилось у
податковій заставі. По-друге, договір укладено без погодження з розпорядником
майна, якого було призначено у справі № 18/30 про банкрутство ТОВ “Еталон”,
порушеній 25.03.2003. господарським судом Запорізької області

Позивачем заявлено клопотання про
витребування від арбітражного керуючого ОСОБА_3 відомостей про те, чи
надавалась ним згода товариству з обмеженою відповідальністю “Еталон” на
відчуження нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення №143, в м.
Запоріжжя, вул. Історична, 22 у справі №18/30 про банкрутство ТОВ “Еталон”, по
якій він виконував обов'язки розпорядника майна. Клопотання позивача відхилено
судом, оскільки, по-перше, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Позивач не надав суду доказів неможливості представити
зазначений доказ за власною ініціативою та відмови розпорядника майна надати на
запит позивача вказаний документ. По-друге, жодна із сторін спору не оспорює
той факт, що товариство “Еталон” не звернулось за отриманням згоди на
відчуження майна до розпорядника майна. За даним фактом кожною із сторін
оспорюваної угоди надані відповідні пояснення.

В судовому засіданні 05.06.2008 р.
позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження по справі, оскільки ним
оскаржено ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.04.2008 р. по
даній справі та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду  від 26.05.2008 р. Ухвалою голови
господарського суду відхилено заяву ТОВ “Анабель” про відвід судді Попової І.А.
Згідно з  частиною  третьою статті 22 ГПК України сторони  зобов'язані
добросовісно  користуватися
належними   їх процесуальними
правами,   виявляти  взаємну
повагу  до  прав  і
охоронюваних  інтересів  другої
сторони,   вживати   заходів
до всебічного,  повного  та
об'єктивного  дослідження  всіх обставин справи. Згідно Інформаційного
листа ВГСУ № 01-8/622 від 03.08.2007 р. у випадку, якщо  на
порушення приписів останньої з наведених норм ГПК України учасник
судового процесу вдається до відвертого
зловживання  своїми правами шляхом
заявлення численних відводів судді,  явно
спрямованих на свідоме  затягування
судового   процесу,  господарський
суд  не  позбавлений
права  і можливості продовжити
розгляд справи,  в якій заявлено  відвід,
у тому  ж  засіданні
з  обов'язковим  зазначенням про це в судовому рішенні та з
наведенням у ньому відповідних мотивів. Суд розцінює клопотання позивача як
навмивне затягування процесу, оскільки ухвала про відхилення заяви про відвід
судді не підлягає оскарженню.

Відповідач 1 свого представника не
направив в судове засідання, про причини неявки не сповістив суд. Постановою
від 20.11.2007р. ВГС України скасовані попередні судові рішення по даній справі
та зазначено, що судами не встановлено чи вилучено з ЄДРПО України ТОВ
“Еталон”. Відповідно до довідки Головного управління статистики у Запорізькій
області від 14.04.2008р. ТОВ “Еталон” вилучено з ЄДРПОУ 17.01.2006р. за
рішенням господарського суду. Кореспонденція направлена на адресу товариства та
на адресу ліквідатора ОСОБА_4 повернулася до господарського суду Запорізької
області.

Відповідач 2 проти позову
заперечив, вважає його необґрунтованим. Зокрема, заявив, що позов подано
неналежним позивачем, оскільки договір купівлі-продажу від 03.04.2003.
нежитлового приміщення №143 був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2,
а не позивачем, який не є стороною по даному договору. Також позивачем не
надано доказів порушення вимог закону при укладанні та виконанні договору
відповідачами та доказів порушення укладанням такого договору прав і
охоронюваних  законом інтересів позивача.
Крім того податкова застава виникла після укладення сторонами угоди і
засвідчення її нотаріусом, вказує, відповідач-2.

Третя особа-1  - ДПІ в Орджонікідзевському районі позовні
вимоги вважає обґрунтованими. У відзиві на позов третя особа зазначила, що
дійсно при укладенні   договору
купівлі-продажу від 03.04.2003р. нежитлового приміщення №143, що знаходиться за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 22, загальною площею 618,4 кв.м., на
суму 75 000 грн., сторонами за договором було порушено норми діючого на той час
законодавства, оскільки усе майно товариства “Еталон” перебувало у податковій
заставі. Крім того, представник ДПІ пояснив, що у справу про банкрутство ТОВ
“Еталон” кредитором податковий орган не вступав, оскільки на час порушення
справи про банкрутство № 25/46 податковий борг було погашено боржником.

Третя особа 2 свого представника не
направила, про причини неявки не сповістила суд, кореспонденція направлена на
адресу Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новгородівка, вул.
Несторенко, 80 повернулася.

Заслухавши представників, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню
внаслідок наступного:

03 квітня 2003 р. Товариством з
обмеженою відповідальністю “Еталон” та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі
-продажу, за умовами якого відповідач-1 продав, а відповідач-2 придбав
нежитлове приміщення № 143, що знаходиться в м. Запоріжжя по вул. Історична, 22
загальною площею 618 км. Вказаний договір у встановленому законом порядку
посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу
ОСОБА_5.

Позивач просить визнати зазначений
договір недійсним з посиланням на ст.. 48 ЦК УРСР, п. 8.6 ст. 8 Закону України
“Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, п.
13 ст. 13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”.

Відповідно до вимог статті 48 ЦК
УРСР, чинного на час укладення угоди, недійсною є та угода, яка не відповідає
вимогам закону.

Пунктом 13 статті 13 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”
передбачено, що керівник або орган управління боржника виключно за згодою з
розпорядником майна укладає правочини щодо: передачі нерухомого  майна
в   оренду,  заставу, внесення зазначеного  майна
як  внеску до статутного фонду
господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином;  одержання та видачі позик (кредитів),
поручительства і видачі гарантій,
уступки вимоги,  переведення
боргу,  а також передачі в довірче
управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова
вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів
боржника. Позивач зазначає, що оспорюваний договір укладено відповідачами в
період провадження справи про банкрутство. Суд вважає доводи позивача хибними
внаслідок наступного: по-перше, ухвалою від 23.03.2003 р. господарського суду
Запорізької області за заявою ТОВ “Анабель” порушено провадження у справі №
18/30 про банкрутство ТОВ “Еталон”. Ухвалою суду від 17.06.2003 р. заяву ТОВ
“Анабель” залишено без розгляду. Таким чином, суд вважає, що укладення
відповідачами оспорюваного договору купівлі-продажу без відсутності згоди
розпорядника майна не є підставою для визнання зазначеного договору недійсним,
оскільки справа № 18/30 про банкрутство ТО “Еталон” не розглядалася по суті.
По-друге, право на оспорювання угод, укладених керівником боржника в порушення
приписів ст.. 13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”, згідно зазначеного Закону не надано кредиторам
боржника, а лише певному колу осіб, за певних обставин.

Також, суд
не вбачає підстав вважати, що оспорюваний договір укладений в порушення Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами  та держаними цільовими
фондами”. Згідно п. 1.17) ст. 1 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”  податкова застава -
спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у
строк. Зміст податкової застави визначений п. 8.1 ст. 8 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, відповідно до якого з метою захисту інтересів бюджетних
споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у
податкову заставу, право податкової застави виникає згідно із законом та не
потребує письмового оформлення. Пунктом 8.3 статті 8 вказаного Закону
встановлений обов'язок податкового органу зареєструвати податкову заставу у
відповідному державному реєстрі застав за умови строку дії такої податкової
застави більш як десять календарних днів. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту
8.6 статті 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” при здійсненні
договорів купівлі чи продажу, інших видів відчуження, платник податків, активи
якого перебувають у податковій заставі, має отримати письмове узгодження
податкового органу на таку операцію. Позивач вказує на відсутність письмового
узгодження податкового органу на відчуження майна, яке перебувало в податковій
заставі, що на його думку є підставою для визнання договору купівлі-продажу
недійсним відповідно до ст.. 48 ЦК УРСР, оскільки повноваження керівника ТОВ
“Еталон” на час перебування активів товариства у податковій заставі були
обмежені зазначеним законом. Доводи позивача хибні внаслідок наступного:
відповідно до роз'яснень президії ВАС України від 12.03.1999 р. № 02-5/115 (з
наступними змінами та доповненнями) “Про деякі питання практики вирішення
спорі, пов'язаних з визнанням угод недійсними” порушення особою обмежень
повноважень на укладення угоди може бути підставою для оспорювання укладеної
угоди лише особою, в інтересах якої встановлено обмеженні, тобто податковим
органом у даному випадку.

Крім того, суд зауважує, що
порушення платником податків умов відчуження активів, що перебувають у
податковій заставі, тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу і не
передбачає такого наслідку, як визнання договору недійсним.

Внаслідок викладеного, в позові про
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.04.2003 р., заявленому до
ТОВ “Еталон” та СПД ОСОБА_1, з заявлених підстав відмовляється.

Судові витрати покладаються  на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
І.А. Попова

Рішення підписано 20 червня 2008 року.