ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.09.08                                                                                           Справа № 14/72

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л..

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Забудова-Львів” від 28.05.2008р.

на рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2008р.

у справі № 14/72

за позовом ТзОВ “Забудова-Львів”, м.Львів

до відповідача: ПП “Керам Дім”, м.Львів

про стягнення 754 261,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Моргунов С.Ю. - представник

від відповідача: Уляник Р.Б. - представник

Сторонам роз‘яснено їх права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Для проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні 09.09.2008р. було оголошено перерву до 16.09.2008р.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2008р. (суддя Кітаєва С.Б.) у справі №14/72 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю “Забудова-Львів” про стягнення з Приватного підприємства “Керам Дім” 628470,74грн. відмовлено повністю, а в частині стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань, пені та моральної шкоди припинено провадження у справі.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.33,34 ГПК України, позивачем не представлено достатньо об’єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

З даним рішенням суду ТзОВ “Забудова-Львів” не погодилося і оскаржило його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом неповно з‘ясовано усі обставини справи, визнано встановленими недоведені з боку відповідача обставини, що мають значення для справи, у зв‘язку з чим просить назване рішення скасувати та позовні вимоги задоволити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши доводи і заперечення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2008р. у справі №14/72 залишити без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Забудова-Львів" та Приватним підприємством "Керам Дім" було укладено Договір купівлі-продажу відповідно до п.1.1 Відповідач зобов'язується передати у власність Позивача плитку керамічну, будівельні матеріали, а останній зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його вартість.

На виконання умов вищевказаного Договору Позивач 31.05.2007 року у відповідності до платіжного доручення № 2 перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача 590 000, 00 грн, хоча у відповідності до п.7.1 Договору , оплата товарів Покупцем здійснюється за договірною ціною шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок Продавця, не пізніше трьох днів з моменту підписання Договору. Так як Договір підписано 18.05.2007 р, то проплата по ньому Позивачем мала б бути проведена до 21.05.2007 року включно. Окрім цього, відповідно до п.1.2 Договору вартість товару становить 1 000 000,00 грн, а посилання Позивача на те, що у відповідності до п.п.2.1, 7.1,7.2 передбачена передоплата товару не відповідають дійсності, оскільки виходячи з тексту укладеного Договору , таке поняття як передоплата товару у ньому відсутнє.

В свою чергу, Відповідачем на виконання умов Договору 26.09.2007 р поставлено Позивачу будівельні матеріали, а саме: цемент на суму 7 020,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № КД-00164 від 26.09.2007 року та не заперечується останнім. Окрім цього, Відповідачем 07.02.2008 року поставлено Позивачу в межах даного Договору будівельні матеріали на суму 3 837 26 грн, що підтверджується видатковою накладною № КШ-0000077 від 07.02.2008 р та визнається Позивачем. Відповідачем також повернуто Позивачу кошти в сумі 142 450,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками з банку. Посилання позивача на те, що дані кошти не являються поверненням коштів за договором № 2007/05/18 від 18.05.2007 року, оскільки в банківських виписках зазначено, що кошти повертаються згідно договору б/н від 01.06.2007 р не відповідають дійсності, оскільки представниками сторін в судових завсіданнях стверджувалось, що будь-яких інших договорів між сторонами укладено не було, а також доказів, які б відповідали вимогам ст.34 ГПК України та підтверджували факт існування між даними сторонами будь-яких інших договірних відносин не представлено.

У відповідності до п.8.1 Договору, такий набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його повного виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2007 р.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку, якщо жодна із Сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договірні відносини за 15 ( п'ятнадцять) календарних днів до закінчення терміну його дії, даний Договір пролонговується на річний термін, тобто даний Договір є чинним до 31.12.2008 року.

Відтак, Позивачем жодним чином не доведено за допомогою доказів, які б відповідали вимогам ст..34 ГПК України, факт відмови Відповідача від виконання взятого на себе зобов'язання по Договору або повідомлення останнім про неможливість виконання зобов'язань за цим Договором.

В даному випадку, посилання Позивача на ч.2 ст.693 ЦК України, якою передбачено. що у випадку якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати є безпідставним та не обґрунтованим , оскільки Позивачем не доведено факт неможливості поставки Відповідачем товару по даному Договору, який на момент звернення Позивачем до суду є чинним та діє до моменту його повного виконання. А, як наслідок, є неможливим застосування до даних правовідносин ч.З ст.693 ЦК України, яка стосується нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами.

Окрім того, як вбачається з останнього Уточнення позовних вимог, позивач фактично доповнив позовні вимоги додатковою вимогою про стягнення з позивача нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, про яку (вимогу) не йшлося в позовній заяві. Зазначене не може розцінюватись як збільшення розміру позовних вимог ( частина друга статті 22 ГПК), оскільки в розумінні зазначеної статті під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві ( абзац другий підпункту 3.7 пункту 3 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України). Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві. Як вже зазначалось вище, права позивача чітко визначені в ст..22ГПК.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не представлено достатньо об’єктивних та переконлвих доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2008 року у справі №14/72 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Забудова-Львів” залишити без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.