ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 18/277-26/100-17/115

02.06.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жильонер»

До Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страховоїкомпанії «Оранта»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»

Про стягнення 157854,28 грн.

Суддя Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача: Шкромида Ю.В. (довіреність №б/н від 29.08.2007)

Від відповідача: Чала І.М. (довіреність №б/н від 26.03.2008)

Від 3-ої особи: не з'явився

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні 21.05.2008 оголошувалась перерва до 02.06.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 157854,28 грн. страхового відшкодування.

Під час розгляду справи позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 157854,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2006 по справі №18/277 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2006 апеляційну скаргу ТОВ «Жильонер»задоволено частково. Рішення суду частково змінено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2007 №18/277 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2006 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2006 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2007 справу прийнято до провадження з присвоєнням №18/277-26/100.

Ухвалою суду від 19.04.2007 №18/277-26/100 позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 ухвалу суду від 19.04.2007 скасовано, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2007 позов вдруге залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2008 ухвалу суду від 01.11.2007 скасовано, матеріали справи направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду в іншому складі суду.

Позовні вимоги ТОВ «Жильонер»мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування заставлених транспортних засобів, відповідно до умов якого в разі настання страхового випадку відповідач був зобов’язаний виплатити позивачеві страхове відшкодування. 28.12.2005 стався страховий випадок –ДТП, в результаті якого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. У відповідності до умов Договору позивач з метою отримання страхового відшкодування звернувся до відповідача та надав останньому всі необхідні документи. Оскільки відповідач від добровільної виплати відмовився, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідач проти позовних вимог заперечує повністю з тих підстав, що водій автомобіля залишив місце ДТП, а тому в силу п.5.3.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №100 від 30.12.2004, це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що під час ДТП застрахованим автомобілем керувала неуповноважена особа, а автомобіль використовувався не для службових, а в особистих цілях. Вказані обставини є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, та можуть бути розцінені як створення страхувальником (позивачем) перешкод у визначенні обставин настання страхового випадку та порушення позивачем умов Договору страхування.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила. У клопотанні КМФ АКБ «Укрсоцбанк»зазначено, що 3-тя особа позовні вимоги ТОВ «Жильонер»визнає повністю та просить суд розглянути справу без участі свого представника.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та заслухавши пояснення представників сторін та 3-ої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2005 по проспекту Перемоги, 82 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «Субару»(держ.номер АА 12-91 ВА, 2005 рік випуску), винним у якої постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2006 у адміністративній справі №3-1011/65 було визнано водія зазначеного автомобіля Ляшенко А.І.

Вказаний автомобіль належить ТОВ «Жильонер»та був застрахований НАСК «Оранта»на підставі договору страхування заставлених транспортних засобів №В035-006/05/СТ від 04.11.2005, укладеного між позивачем та відповідачем по справі. Страховим випадком згідно з п.3.2 Договору також є зіткнення під час руху з рухомими та/чи нерухомими предметами, зіткнення рухомих транспортних засобів з нерухомим застрахованим транспортним засобом, перевертання застрахованого транспортного засобу (ризик «ДТП»).

З матеріалів справи вбачається, що під час ДТП автомобілю «Субару»було завдано механічних пошкоджень, перелік яких наведений в протоколі огляду транспортного засобу №2800/2006 від 30.12.2005, складеному Національним центром незалежних експертиз.

Відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору страхування, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, у задоволенні якої відповідач відмовив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем викладених у позові обставин та безпідставності заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або інший особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховик, відповідно до ст.988 ЦК України зобов’язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором та інше.

Страхувальник згідно зі ст.989 ЦК України зобов’язаний, крім іншого, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором

Умови та порядок здійснення страхової виплати визначений в ст.990 ЦК України. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені статтею 991 ЦК України. Зокрема, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. При цьому, договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Судом встановлено, що відповідач відмовляється від виплати позивачеві суми страхового відшкодування з тих підстав, що позивачем не було дотримано умов Договору страхування, а саме: під час страхового випадку автомобіль використовувався для особистих потреб, перебував під керуванням не уповноваженої особи, а обставини щодо ДТП, викладені позивачем в заяві про виплату страхового відшкодування, суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Зокрема, є доведеними обставини щодо залишення водієм застрахованого транспортного засобу на місці ДТП (підтверджується Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2005, Рапортом співробітника ДПС ВДАІ Шевченківського РУГУ МІС м. Києва, картою виїзду швидкої медичної допомоги №128 від 28.12.2005), є доведеними обставини щодо використання застрахованого автомобіля після спливу часу, зазначеного в Подорожньому листі службового легкового автомобіля №441530 виданого на термін часу з 07.00 год до 19.00 год. (ДТП сталася в ніч з 27.12.2005 на 28.12.2005).

Розділом 4 Договору страхування, укладеного між сторонами, передбачені виключення зі страхових випадків. Так, не вважається страховим випадком факт заподіяння шкоди, якщо застрахованим транспортним засобом керувала особа, яка не мала законних підстав на його керування, тобто не була належним чином уповноважена на керування відповідним транспортним засобом; використання застрахованого транспортного засобу Страхувальника –юридичної особи не при виконанні трудових обов’язків.

Відповідно до п.8.3 Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку порушення Страхувальником, водієм страхувальника чи особою, яка керувала застрахованим транспортним засобом, будь-яких умов цього Договору. Крім того, страховик має право відстрочити, зменшити чи відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках: створення страхувальником перешкод у визначенні обставин настання страхового випадку; надання страхувальником недостовірних відомостей про транспортний засіб; та в інших випадках. Також підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені розділом 11 Договору.

Зазначені вище умови Договору в частині підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування кореспондуються з Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №100, затверджених рішенням Правління НАСК «Оранта»від 30.12.2004 №411, і про існування таких умов позивач був повідомлений під час підписання Договору страхування з відповідачем.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає відмову відповідача у виплаті позивачеві суми страхового відшкодування обґрунтованою, а викладені у позові обставини –такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Жильонер»про стягнення з відповідача 157854,28 грн. є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя О.А.Кролевець