ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

31.03.08                                                                                           Справа № 26/267

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Галичина”, м.Радехів

на рішення господарського суду Львівської області від 29.01.2008р.

в справі № 26/267

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Елегант”, м.Львів

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Галичина”, м.Радехів

про стягнення 7200,00грн. збитків

за участю представників сторін:

від позивача: Яворська А.М. - представник

від відповідача: Ільїнська О. - представник

Cторонам роз‘яснено його права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В судовому засіданні 25.03.2008р. оголошувалась перерва до 31.03.2008р.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.01.2008р. (суддя Сухович Ю.О.) задоволено позов Львівського ВАТ “Елегант” та стягнено з ВАТ “Галичина” 7200,00грн. збитків, 102,00грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем завдано позивачу збитки, які у відповідності до ст.22 ЦК України підлягають повному відшкодуванню.

З даним рішенням суду ВАТ “Галичина” не погодилося і оскаржило його в апеляційному порядку оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права, так як місцевим господарським судом неповно з‘ясовано усі обставини справи, у зв‘язку з чим просить назване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу від 23.03.2008р. №14/07 (вх. №2088 від 25.03.2008р.) ВАТ “Елегант” спростовує доводи скаржника з підстав зазначених у цьому відзиві та просить оскаржуване рішення місцевого господарького суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Галичина” без задоволення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, подавши додаткові документи в обгрунтування заявлених позовних вимог, повністю заперечує проти апеляційної скарги. Рішення вважає

законним та обгрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Львівської області від 29.01.2008р. у справі №26/267 скасувати, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Львівське ВАТ “Елегант” звернулося до господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з ВАТ “Галичина” 7200,00грн. збитків, завданих відповідачем внаслідок протиправного використання споруд позивача, а саме прохідної, під‘здного майданчика, контрольно-пропускного пункту та частини проїжджої території ВАТ “Елегант”.

Згідно з правилами статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. При цьому апеляційний господарський суд не зв”язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов”язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Земельна ділянка, яку використовує ВАТ „Елегант” (позивач), надана йому на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 76 від 15.02.1995 р., що засвідчено Державним актом на постійне користування землею.

Земельна ділянка, яку використовує ЗАТ „Галичина” (відповідач), межує з земельною ділянкою ВАТ „Елегант”. Проїзд та прохід до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку, яка використовується позивачем.

Позивач вважає, що внаслідок споживання відповідачем протягом 2006 року послуг позивача щодо користування контрольно-пропускним пунктом та частиною проїжджої частини без здійснення відповідної оплати, останньому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди. Позивачем був представлений розрахунок збитків за видами витрат, а саме: податок із земельної ділянки; охорона; освітлення, у т.ч. прожектор; опалення; телефон; прибирання (двірник, вивіз сміття, ТВП; дератизація), експлуатація інженерно-транспортних структур, утримання зовнішнього майданчика, - на суму 847,00 грн. на місяць (10 164,00 грн. за 2006 рік), позовні вимоги заявлені на суму із розрахунку 600,00 грн. на місяць, ( 7200,00 грн. за 2006 рік).

За поясненням представника позивача вартість збитків в розмірі 600,00 грн. на місяць визначена позивачем за ціною укладеної між сторонами Угоди № 3 від 24.12.2003 р., термін дії якої закінчився 31.12.2004 р.

Відповідачем не заперечується факт споживання послуг з проїзду через прохідну і частину проїжджої території, яка знаходиться у користуванні позивача, до власних приміщень складу. Плата за ці послуги сторонами не узгоджена з причин недосягнення згоди щодо суттєвих умов договору, проекти якого протягом 2006-2007 р.р. неодноразово пропонувались як позивачем, так і відповідачем.

Відповідач, не погоджуючись з ціною послуг, запропонованою позивачем на рівні нечинної угоди, а також, вважаючи заявлений розмір збитків надмірно завищеним і не обгрунтованиим, заявою-пропозицією №17/01-03 від 17.01.2008р. (а.с.219) запропонував позивачу завершити розгляд даної справи шляхом примирення сторін і заявив про свій намір добровільно сплатити збитки у розмірі 4800, 00 грн. з розрахунку 400,00 грн. щомісячно.

У зв»язку з тим, що ця пропозиція була відхилена позивачем, відповідач в апеляційній скарзі висуває вимогу про скасування рішення господарського суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив відкликання своєї пропозиції щодо добровольної оплати вартості збитків у зв”язку з тим, що ця пропозиція не була акцептована позивачем.

За цих обставин колегія апеляційного суду розглядає спір за наявними у справі і додатково поданими позивачем документами.

У відповідності до ст.623 Цивільного кодексу України на боржника покладається обов”язок відшкодування кредиторові реальних збитків, а на кредитора - обов”язок доказати розмір збитків, завданих йому порушенням зобов”язання, при цьому кредитор має не лише точно підрахувати розмір заподіяних збитків, але й підтвердити їх документально.

Позивачем представлено суду копії первинних документів, а саме: договори, акти виконаних робіт, платіжні документи, довідки тощо, які підтверджують факт здійснення певних господарських операцій і які підтверджують розмір фактично понесених позивачем витрат за 2006 рік за видами цих витрат, визначеними у розрахунку.

Відповідно до п.2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди чи неотриманого доходу відшкодовуються лише ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов”язання.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна ловести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду належних доказів в підтвердження підставності віднесення на відповідача понесених позивачем витрат у заявленому розмірі.

Крім того, відзначені у розрахунку збитків відсотки, які на думку позивача визначають частку від загального розміру витрат, що мають бути віднесені на відповідача, є різними за видами витрат і не обгрунтовані. Застосування саме цих відсотків для відповідача розрахунково і докуметально не підтверджено.

Проаналізовавши розрахунок витрат позивача в сукупності з доказами, наданими позивачем в підтвердження понесених збитків, а також доказами, представленими відповідачем в заперечення видів та розміру заявлених збитків, колегія суду зробила висновок про необгрунтованість розрахунку збитків та непідтвердженість останніх належними та допустимими доказами.

Коленія суддів не погоджується з висновками позивача, викладеними в позовній заяві та розрахунку збитків, виходячи з такого.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено у судовому засіданні сторонами, через прохідну і частину проїзду заїжджають і виїжджають ліворуч від прохідної до власних приміщень ВАТ «Елегант» (позивач), ЗАТ «Галичина» (відповідач) і ТзОВ “Ельвіс”, (приміщення якого знаходяться по периметру за приміщеннями відповідача), та орендарі ВАТ «Елегант». Інші користувачі проїжджають через прохідну і через територію за прохідною, однак повертають праворуч від прохідної до приміщень, зданих позивачем в оренду.

За таких обставин, а також враховуючи, що відповідач самостійно охороняє та освітлює власну будівлю та прилеглу до неї територію і не споживає цих послуг, застосування для позивача вітсотка у розмірі 2, 3 для відшкодування податку із земельної ділянки та освітлення, відсотка у розмірі 40 для відшкодування витрат на охорону та асвальтування є безпідставним.

При цьому покликання позивача на те, що відповідач у своїй діяльності використовує велику кількість автотранспорту не заслуговує на увагу, оскільки, по-перше, в підтвердження цього позивачем не надано доказів; по-друге розмір плати за землю, а також послуги з охорони об»єкта позивача не залежать від інтенсивності використання відповідачем частини земельної ділянки для проїзду.

Витрати на освітлення прожектором, (який, вирогідно освітлює частину проїжджої території, якою користується для проїзду відповідач),не відокремлені від загальних витрат на освітлення, вартість спожитої електричної енергії з використання прожектора документально не підтверджена.

Витрати на опалення КПП розраховані, виходячи з розміра відсотка 0,33, який, як було з»ясовано у судовому засіданні, визначає частку площі приміщення КПП від плоші усіх приміщень позивача, однак це не підтверджено відповідною технічною документацією та платіжними докуменетами про оплату спожитого газу природного з опалення прохідної. Крім того, позивачем не обгрунтовано, з яких підстав відповідач зобов‘язаний відшкодувати витрати на опалення прохідної у повному обсязі.

В підтвердження затрат телефонного зв”язку прохідної позивачем не надано документів із зазначенням сум грошових коштів, які фактично позивач сплатив за заявлений у позові річний період згідно довідок-розшифровок УТЕЛ по конкретному телефонному номеру прохідної. Позивачем не підтверджені факти користування відповідачем телефоном прохідної. До того ж, судом з»ясовано, що позивач користується наявними в нього стаціонарним та мобільним телефонами.

Витрати на прибирання (двірник), вивіз ТВП, дератизацію в сумі, яка заявляється до відшкодування відповідачу, позивач належним чином не підтвердив, відсотки 1/6 і 1/30 не обгрунтовані, факти вивозу сміття відповідача і знищення в приміщеннях відповідача побутових гризунів не підтверджені.

Позивачем не розшифровано, з чого складається сума витрат на експлуатацію інженерно-транспортних інфраструктур, асфальтування. Як було з»ясовано в засіданні суду і згідно з додатково поданими позивачем апеляційному суду документами, ці витрати складають вартість виконаних робіт з асфальтування зовнішнього майданчика, (плошадка перед прохідною позивача). Позивачем не обгрунтовано причини, з яких відповідач зобов»язаний відшкодувати витрати позивача на асвальтування зовнішнього майданчика. Також документально не підтверджено, що таке відшкодування має бути за кошт відповідача в розмірі 40% від загальних витрат позивача.

Суд зауважує, що покликання відповідача на те, що ЗАТ “Галичина” з 08.08.2006 р. не використовує власне приміщення за призначенням складу-гуртівні молока і молокопродуктів, внаслідок чого значно скоротився обсяг використання відповідачем послуг з проїзду та прохідної, заслуговує на увагу, оскільки це впливає на розмір плати за отримання цих послуг.

Покликання позивача на рішення господарського суду Львівської області у справі № 4/42-11/4, яке набрало законної сили, як на доказ в підтвердження обгрунтованості розрахунку збитків, апеляційним судом відхиляється з таких підстав.

За правовим змістом ст. 22, ст. 623 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського суду України відсутні правові підстави застосування ціни нечинних угод минулих років для розрахунку і доведення (доказування) збитків (упущеної вигоди) за 2006 рік. Дослідивши матеріали справи і вищезгадане рішення суду, колегія вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку не можуть бути застосовані правила ст. 35 ГПК України.

Виходячи з наведеного, колегія Львівського апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ЗАТ «Галичина» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Львівської області від 29.01.2008 р. у даній справі слід скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ВАТ «Елегант» відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 101,103-105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд,-

Постановив:

1.          Апеляційну скаргу ВАТ “Галичина” задоволити та рішення господарського суду Львівської області від 29.01.2008 року у справі №26/267 скасувати.

2.          Прийняти нове рішення. В позові ВАТ “Елегант”відмовити повністю.

3.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.