ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
__________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" листопада 2008 р.                                                  № 02-02/

Суддя Книш Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви від 30.10.08

Позивач:          Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвекта", юридична адреса: вул. Алішера Навої, 76, м. Київ 02125, фактична адреса: вул.Ак.Білецького,34, м. Київ, 03126

Відповідач:          Приватне підприємство "Укрпеллетс", вул. Леніна, 12, с.Пархимів,Козелецький район, 17042

Предмет спору: про стягнення 53479 грн. та витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

Підстави повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0] - відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.

Не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Як свідчить текст позовної заяви від 30.10.08р., позивач просить стягнути з відповідача 53479,00грн. та витребувати майно з незаконного володіння відповідача.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. За правилами ст.55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про витребування майна ціна позову визначається вартістю майна, що витребується. Ціну позову вказує позивач.

Позивач у позовній заяві від 30.10.08р. просить суд витребувати майно з незаконного володіння відповідача. Вказаний спір є майновим спором, однак в порушення приписів Господарського процесуального кодексу України позивачем не визначена вартість майна, що витребується, та ціна позову (яка в даному випадку складається із стягуваної суми та вартості майна, що витребується).

Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.93р. №7-93 із позовних заяв майнового характеру сплачується державне мито у розмірі один відсоток від ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (102грн.) та не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25500грн.).

Відповідно п.14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита” при перерахуванні держмита з рахунку платника – додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: “Зараховано до бюджету __грн. дата.” Цей напис скріпляється першим та другим підписами посадових осіб і печаткою кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Крім того, доказом сплати державного мита та витрат інформаційно-технічне забезпечення судового процесу є оригінали платіжних документів про сплату держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивачем до матеріалів справи подано не оригінали, а копії платіжних доручень № 391 та №390 від 14.11.08р. про сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Подана позивачем копія платіжного доручення №391 від 14.11.08р. про сплату 1100грн. державного мита не відповідає вищезазначеним вимогам, не містить напису передбаченого п.14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, не підтверджує сплату державного мита у розмірі 1% від ціни позову, а тому не приймається судом як належний доказ сплати позивачем державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Не подано доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу.

Надане до позовної заяви повідомлення про вручення поштового відправлення №770076 не може бути розцінений судом як належний доказ відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами стороні, оскільки в повідомленні не зазначено хто є одержувачем кореспонденції.

Доказами направлення копії позовної заяви відповідачу є оригінали документів, які видає підприємство зв’язку стосовно поштового відправлення.

При зверненні до суду необхідно надавати оригінал фіскального чеку про направлення відповідачу копії позовної заяви, а не тільки поштове повідомлення (опис вкладення).

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на 21 арк.

Суддя                                                                       Книш Н.Ю.