ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 37/61

18.03.08

За позовом

До

Про

Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго»

Державного підприємства «Вугілля України»

стягнення 1301,57 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача Лазарєва О.М.- представник за довіреністю № 10/9150-78 від 29.12.2006 року; Попейко С.О.- представник за довіреністю № 10/9152 від 29.12.2006 року;

від відповідача Барановська С.В.- представник за довіреністю № 09-01/1-П від 09.11.2007 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго»до Державного підприємства «Вугілля України»про стягнення 1301,57 грн. збитків спричинених позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором поставки № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2008 р. порушено провадження у справі № 37/61, розгляд справи було призначено на 25.02.2008 року о 11-25.

В судовому засіданні 25.02.2008 року представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи та зобов’язання позивача надати відповідачу належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували позовні вимоги.

Судом подане клопотання розглянуто та відхилено, оскільки матеріали справи містять докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів. Крім того, відповідач не позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи та зняти всі необхідні копії.

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.02.2008 року оголошувалась перерва до 18.03.2008 року для надання можливості представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи та надати відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 18.03.2008 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позовні вимоги суду не надав, проте усно не визнав позовні вимоги.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.03.2008 року за згодою представників сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Дніпроенерго»(покупець) та Державним підприємством «Вугілля України»(постачальник) був укладений договір поставки № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року та додаткова угода № 10/07-П-2 до нього, відповідно до умов яких постачальник зобов’язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (надалі - вугілля) : в жовтні 2007 року - вугілля марки Антрацит з граничними якісними показниками для вугілля ґатунку АШ (0-6) : зольність –30 % %, вологість 10,0 %., для вугілля ґатунку АШконц.- зольність 28, 0 %, вологість –10,0 %.

Пунктами 4.1, 4.4, 4.9 договору поставки № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П6 та № П7 від 25.04.1966р., з подальшими змінами і доповненнями, ДСТУ 1137-64 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Правила приймання по якості», ДСТУ 4083-2002 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», ГТР 34.09.110-2003 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи»та/або іншими нормативними актами України, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору. Приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажовідправника. Якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше верхнього значення, допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажовідправника.

При прийманні спірного вугілля позивачем встановлений факт поставки вугілля, якість якого перевищила якісні показники, вказані в договорі, на підтвердження чого сторонами складені відповідні акти відбору, обробки, проб й приймання вугілля з якості, копії яких долучені до матеріалів справи.

За твердженням позивача, за час затримки вагонів в очікуванні представників відповідача для сумісного опробування та складання акту позивачем були понесені витрати, пов’язані зі сплатою за користування вагонами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

02.10.2007 року по залізничній накладній № 49550954 на адресу Придніпровської теплової електричної станції ВАТ «Дніпроенерго»надійшло вугілля ґатунку АШ (0-6). На підтвердження якості вугілля було надане посвідчення якості № 1221 від 30.09.2007 року.

Судом встановлено, що якість поставленого вугілля по посвідченню якості № 1224 від 30.09.2007 року, не відповідала даним, вказаним в цьому посвідченні якості на відвантажене вугілля, що підтверджується актами відбору, обробки, проб і приймання вугілля з якості № 3644 ві 03.10.2007 року, № 3646 від 03.10.2007 року.

Судом визначено, що оскільки сторонами передбачено у договорі, що порядок прийняття продукції за якістю здійснюється відповідно до Інструкції П-7, її правила розповсюджуються на узгоджені умови договору, обов’язкові для застосування.

Суд відзначає, що абзацом 2 пункту 16 Інструкції П-7 передбачено, що при виявлені невідповідності якості поставленої продукції «одержувач зобов’язаний викликати для участі в прийманні продукції і оформлення двохстороннього акту представника іногороднього виробника (відправника)...».

Представник іногороднього виробника (відправника) зобов’язаний з’явитися не пізніше ніж у триденний строк після отримання виклику, без врахування часу на проїзд, якщо інший строк не передбачений у договорі (пункт 19 Інструкції П-7).

Пунктом 4.9. Договору було встановлено, що якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника на протязі 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажоотримувача.

У випадку порушення покупцем вимог п. 4.1. та п. 4.9. його претензії щодо якості та кількості вугілля постачальником не приймаються (п. 4.15. Договору).

Відповідно до Інструкції П-7 та п. 4.9 договору позивач телеграмами № № 643458/1255/24, 643458/1256/24, 643458/1257/24 від 03.10.2007 року повідомив вантажовідправника ДП «Ровенькиантрацит»та постачальника ДП «Вугілля України»про надходження на електричну станцію ВАТ «Дніпроенерго» вугілля якість якого не відповідає посвідченню якості, а також граничним показникам.

Відповідно до п. 4.12. Договору сторони передбачили, що постачальник і покупець мають право перевірити якість поставленої партії вугілля шляхом спільного випробування та проведення хіманалізу. Хіманаліз виконується у лабораторії ТЕС вантажоотримувача. Дані, отримані в результаті спільного випробування та проведення хіманалізу приймаються до розрахунку обома сторонами.

На вимогу вантажовідправника для контрольного випробування було повторно відібрано вугілля. Результати спільного опробування вугілля за договором № 02-ПР/2-П від т25.06.2007 року підтвердили висновок про невідповідність показників якості вугілля умовам договору в редакції додатку № 10/07-П-2 від 05.10.2007 року, що підтверджується актом спільного опробування, який підписаний представниками позивача та вантажовідправника.

При цьому судом встановлено, що даний акт спільного опробування підписаний представниками ДП «Ровенькиантрацит»в порядку передоручення за довіреністю від 18.07.2007 року від імені ДП «Вугілля України».

З метою забезпечення організації приймання вугілля згідно умов договорів (п.4.9) позивачем були затримані вагони № 60826900, 67895953, 66239377, 66312919, про що постачальник та вантажовідправник були повідомлені телеграмами, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до статті 119 Статуту залізниць України за час затримки вагонів в очікуванні прибуття представників для суміжного зважування, позивачем була сплачена плата за користування вагонів в розмірі 371,52 грн., а також понесені додаткові витрати в розмірі 930,05 грн., які пов’язані із повторним випробуванням цих вагонів.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Позивачем на підтвердження плати за користування вагонами у розмірі 4726,92 грн. до матеріалів справи долучені відомості плати за користування вагонами.

Відповідно до п. 6.4 договору поставки № 02-ПР/2-П від 25.06.2007 року за постачання неякісного вугілля, постачальник несе відповідальність у вигляді відшкодування всіх збитків покупця, зв’язаних з постачанням такого вугілля (переадресація вагонів, плата за користування вагонами, витрати на подачу - прибирання вагонів, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберігання та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку виконанням договорі поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає себе потерпілою, має права звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на загальну суму 1301,57 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензія була залишені без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (шкоди), необхідно з’ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов’язання, однак на нього покладено обов’язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання та завданими збитками.

Відсутність своєї вини у порушенні зобов’язання доводить особа, яка вчинила таке порушення (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Судом встановлено, що матеріалами справи доведена вина відповідача у порушення зобов’язання щодо поставки позивачу вугілля, якість якого не відповідає договорами поставки. Про наявність причинного зв‘язку між протиправною дією відповідача та збитками позивача свідчить факт порушення відповідачем договірного зобов’язання щодо поставки вугілля належної якості, що призвело до заподіяння збитків позивачу у вигляді понесених витрат.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем була сплачена залізниці плата за користування вагонів (з моменту подачі виклику постачальника) в розмірі 371,52 грн. та додаткові витрати пов’язані із повторним випробуванням якості поставленого вугілля в розмірі 930,05 грн., а тому позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, які повідомлені позивачем.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до вимог статті 49 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 614, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України»(01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго»(69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2, ) 1301 (одна тисяча триста одна) грн. 57 коп. - збитки, 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 11.08.2008 року