ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 101
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2008

Справа
№2-7/4334-2008

За
позовом Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь,
вул. Гайдара, 3-А) в особі
Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненерго» (97400, м. Євпаторія,
вул. Лінейна, 10, ідентифікаційний код 26178681)

До
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

Про
стягнення   5 165, 77  грн.

Суддя
Дворний І. І.

представники:

Від
позивача - Алієва З. І., предст., дов.
№  77 від 08.01.2008 р.

Від
відповідача  - не з'явився

Суть справи: Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду АР Крим в особі  Євпаторійської філії ОП
«Кримтеплокомуненерго» з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
про стягнення  5 165, 77  грн.

Позовні
вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх обов'язків по повній та
своєчасній вартості поставленої йому позивачем за договором № 292 від
01.03.2006 р. теплової енергії, у зв'язку з чим заборгованість Суб'єкта
підприємницької діяльності   ОСОБА_1
перед ОП «Кримтеплокомуненерго» в особі Євпаторійської філії ОП
«Кримтеплокомуненерго» за період з
01.07.2006р. по 01.03.2008р. складає
5 046, 11 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному
порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у
розмірі 32,54 грн. та 87,12 грн. річних.

Відповідач
у судове засідання двічі з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки
суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був проінформований належним
чином рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки
матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи не
вбачається.

Суд
вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст.
75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд
справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

01.03.2006
р. між Орендним підприємством «Кримтеплокомуненерго»  (Постачальник) в особі Євпаторійської філії
та Суб'єктом  підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (Споживач) був укладений договір №292
на відпуск теплової енергії, згідно з п. 1.1 якого Постачальник приймає на себе
зобов'язання відпускати Споживачу теплову енергію у вигляді теплоносіїв та
гарячої води в договірних обсягах, а Споживач зобов'язується прийняти теплову
енергії та оплатити її за встановленими тарифами в строки, передбачені цим
договором.

Матеріали
справи свідчать, що опалюване приміщення розташоване за адресою: м. Євпаторія,
вул. 60-річчя ВЛКСМ, 16, площа - 45,66 кв. м., яке займається відповідачем на
підставі договору оренди №54 від 07.11.2005 р.

Відповідно
до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення
фактів такого роду.

Сторони
не представили суду доказів зміни або розірвання договорів №292 від 01.03.2006
р. та №54 від 07.11.2005 р., через що на підставі п. 10.4 та п. 10.6 відповідно
вказані договори розцінюються судом як такі, що продовжують діяти на момент
розгляду спору.

Відповідно
до п. 6.1 Договору №292 від 01.03.2006 р. розрахунки за отриману теплову
енергію проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених
Постачальником  тарифів  в залежності від  груп споживачів в строк до  10 числа місяця,  наступного за розрахунковим.

Розрахунковим
періодом є  календарний місяць ( п. 6.2.
Договору)

Теплова
енергія оплачується Споживачем щомісячно,
до 10 числа місяця включно, наступного за розрахунковим. ( п. 6.5
Договору).

З
матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконуються свої
обов'язки за договором та поставляється теплова енергія споживачу, про що
свідчать наявні в матеріалах справи акти про облік витрат теплової енергії.

Усього
за період з 01.07.2006р. по 01.03.2008 р. відповідачу була поставлена теплова
енергія на загальну суму 5046,11 грн., яка в добровільному порядку оплачена не
була, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Згідно
з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим
Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч.
1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають
між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
стосовно господарських зобов'язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського
кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.
525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не
допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідач,
всупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України, не представив суду доказів оплати
ним заборгованості, через вимоги позивача в частині стягнення з Суб'єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_1 суми
основного боргу у розмірі 5 046, 11  грн.
підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України
розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Отже,
види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру,
які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення
додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання
зобов'язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України,
також створює зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно
до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст.
231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст.
611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п.
6.5  Договору сторони передбачили, що у
випадку ненадходження грошових коштів до встановленого в договорі строку
Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки  НБУ за кожен день прострочення платежу.

Судом
встановлено, що заявлений позивачем до відшкодування розмір пені за період з
11.12.2007 р. по 01.03.2008р.  у сумі
32,54  грн. обчислений правомірно, через
що підлягає стягненню з Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1  на користь ОП «Кримтеплокомуненерго».

Ч. 2
ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали
справи свідчать, що заявлена позивачем до відшкодування сума 3% річних у
розмірі 87,12  грн. розрахована
правомірно, а тому також підлягає стягненню з відповідача.

Державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А,
ідентифікаційний код 03358593) в особі
Євпаторійської філії ОП «Кримтеплокомуненрго» (97400, м. Євпаторія, вул.
Лінейна, 10, ідентифікаційний код 26178681) заборгованість у розмірі 5 046,
11  грн., пеню у розмірі 32,54  грн., 3% річних у сумі 87,12 грн., 102,00
грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Дворний
І.І.