ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2008 р.

№ 6/23

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради

на рішення

та постанову

Господарського суду Львівської області від 09.06.2008 року

Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2008 року

у справі

№ 6/23 Господарського суду Львівської області

за позовом

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради

до

про

за зустрічним позовом

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Трикотекс"

виселення

Товариства з обмеженою відповідальністю "Трикотекс"

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради

про

визнання договору продовженим

За участю представників сторін:

від позивача:

від відповідача:

за зустрічним позовом:

від позивача:

від відповідача:

Ваверчак Б. П. –дов. від 11.01.08р.

не з'явилися

не з'явилися

Ваверчак Б. П. –дов. від 11.01.08р.

В С Т А Н О В И В:

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трикотекс" про виселення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Трикотекс" подано до Господарського суду Львівської області зустрічний позов до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання договору продовженим.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.06.2008 року по справі № 6/23 (суддя Гоменюк З. П.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2008 року по справі № 6/23 (головуючий суддя Юрченко Я. О., судді Зварич О. В., Якімець Г. Г.), відмовлено в задоволенні первісного позову.

Зустрічний позов ТОВ "Трикотекс" задоволено повністю, визнано договір № 6837 оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, площа Ринок, 45 загальною площею 258,9 кв. м, укладений 10.04.1998 року між Управлінням комунального майна Департаменту економічної політики та ресурсів виконавчого комітету Львівської міської ради та ТОВ "Трикотекс" строком на 10 років, продовженим на той же термін та на тих самих умовах.

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.08.2008 року та рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2008 року, в якій стверджує про порушення судами норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржені рішення та постанову, прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного відмовити.

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Представники відповідача за первісним позовом в судове засідання касаційної інстанції не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача за первісним позовом, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 01.04.1994 року між Фондом комунального майна міста Львова та Організацією орендарів ППО "Віола" укладено договір оренди майна № 224, відповідно до якого об'єктом оренди був цілісний майновий комплекс ППО "Віола".

Пунктом 26.6 цього договору орендарю гарантувалось право на викуп об’єкту оренди.

Термін дії договору - один рік, який закінчувався 31.03.1995 року.

Пункт 4.2. договору передбачав право орендаря на продовження терміну оренди.

11.05.1994 року між цими ж сторонами укладено додаткові умови до договору оренди № 224 відносно викупу орендованого майна № 224/1, які стали невід'ємною частиною договору оренди майна. Відповідно до договору орендодавець продав, а орендар купив цілісний майновий комплекс ППО "Віола" пл. Ринок, 45, реєстраційний № 02406 від 15.06.1992 року.

Львівська міська Рада народних депутатів в особі Управління приватизації комунального майна м. Львова видала Організації орендарів Свідоцтво про власність № 140 від 16 .11.1994 року.

Суди встановили, що 22.03.1995 року Державне підприємство побутового обслуговування трикотажного ательє "Віола" було перереєстроване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Трикотекс".

10.02.1998 року між Департаментом економічної політики та ресурсів виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів та ТОВ "Трикотекс" укладено договір купівлі-продажу патенту на право оренди будівлі та видано патент на право оренди приміщення.

10.04.1998 року між Управлінням комунального майна департаменту економічної політики та ресурсів виконавчого комітету Львівської міської Ради та ТОВ "Трикотекс" укладено договір № 6837 оренди нежитлових приміщень за адресою пл. Ринок, 45, площею 258,9 кв. м, строком на 10 років, тобто з 26.02.1998 року до 26.02.2008 року.

Суди першої та другої інстанцій встановили, що п. 1.2 рішення Виконкому Львівської міської Ради від 31.08.2007 року № 677 передбачалося, що в разі вивільнення спірних приміщень позивач за первісним позовом повинен передати їх в оренду іншій юридичній особі –Департаменту гуманітарної політики Львівської Міської Ради.

Виходячи з цього, суди дійшли висновку, що власник не мав наміру використовувати спірні приміщення у власних цілях.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такий висновок передчасним, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося та не встановлювався статус Департаменту гуманітарної політики Львівської міської Ради.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Однак висновок про намір використання спірних приміщень не для власних потреб зроблений місцевим та апеляційним господарським судом без посилань на норми матеріального права, що виключає твердження про законність оскаржених судових рішень в цій частині.

Висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що у передбачений ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк позивач за первісним позовом не повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати дію спірного договору зроблений передчасно без врахування всіх обставин справи в сукупності, як того вимагає ст. 43 ГПК України.

Так, в обгрунтування висновку суди посилалися на довідку Львівської дирекції поштамт-центру поштового зв'язку № 1 та лист суборендаря, в яких йшлося про ненадходження на адресу орендаря листів від позивача протягом місяця після закінчення строку дії спірного договору оренди (з 26.02.2008 року по 27.03.2008 року). При цьому поза увагою судів залишилося твердження позивача про направлення на адресу орендаря заяви про припинення орендних відносин 30.01.2008 року, тобто до закінчення строку дії спірного договору.

За змістом ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавець може повідомити орендаря про припинення орендних відносин не тільки протягом місяця після закінчення строку дії договору, але й до цього часу. Зазначений в ч. 2 ст. 17 названого Закону строк є граничним для повідомлення, але не виключає направлення такого повідомлення раніше.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що оскаржені судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального права, яке полягало в незастосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, які повинні бути застосовані, та процесуального права, яке полягало в неповному з'ясуванні обставин справи, що згідно ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для їх скасування.

Оскільки в силу приписів ст. 1117 ГПК України встановлення обставин справи, збирання доказів та їх оцінка не входить до компетенції суду касаційної інстанції, під час розгляду касаційної скарги виправити зазначені недоліки оскаржених судових рішень неможливо, а тому останні підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати викладене, застосувати при оцінці доводів сторін норми матеріального права, які повинні бути застосовані, зокрема, при визначенні питання про намір орендодавця використовувати нежитлове приміщення, що є об'єктом оренди, для власних потреб, дати оцінку доводам позивача за первісним позовом щодо повідомлення орендаря листом від 30.01.2008 року.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2008 року по справі № 6/23 та рішення Господарського суду Львівської області від 09.06.2008 року по справі № 6/23 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. М. Фролова