ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/294-40/84

09.09.08

За позовом Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариство з обмеженою відповідальністю "МюзікРадіо"

про стягнення 76909,76 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

Від позивача: Дятел Ю.В. за дов. № 48 від 22.05.2008

Від відповідача: Мора В.М. за дов. від 01.07.2008.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - Позивач) подало позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МюзікРадіо»(далі - Відповідач) заборгованості по орендним платежам у сумі 76 909,76 грн.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між ним та Відповідачем було укладено договір оренди № 3576 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.09.2006 року, відповідно до якого Позивач передав, а Відповідач отримав в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 242,80 кв.м. (в т.ч. 17,10 кв.м. –місця загального користування) розміщене за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 24/1 (6 поверх: кім. №№ 616, 617, 618, 619, 620 та частина коридору площею 17,10 кв.м.), що знаходиться на балансі Державного підприємства «Науково-виробнича корпорація «Київський інститут автоматики», вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.03.2006 року становила 1 544 936,00 грн. майно передавалося в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до п.2.1 договору оренди № 3576 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.09.2006 року, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

11.05.2007 року сторони уклали додатковий договір № 2 про внесення змін до договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року відповідно до якого абзац 1 п.3.1 р.3. договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року був викладений в наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за перший/базовий/місяць розрахунку січень 2007 року: 20 093,83 грн.»та абзац 1 п.3.2. р.3 договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року викладений в наступній редакції: «орендна плата за січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень 2007 року».

Проте, як зазначає Позивач, листом від 16.06.2007 року вих. № 87 Відповідач звернувся до регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, в якому зазначив, що додатковим договором № 2 від 11.05.2007 року про внесення змін до договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року внесено зміни в пункти 3.1, 3.2. договору, згідно яких змінено орендну плату з моменту підписання такого договору, тобто з 11.05.2007 року. Позивач в свою чергу 25.06.2007 надіслав Відповідачу листа № 30-05/4896, в якому зазначив, що станом на 26.06.2007 року існує заборгованість по орендним платежам до бюджету за оренду приміщення, яка становить 48 854,19 грн. та поставив вимогу сплатити у повному обсязі протягом 10 днів.

Відповідач вимоги Позивача не виконав кошти не сплатив, у зв’язку з чим Позивач звернувся до суду про стягнення до державного бюджету богу по орендним платежам за період з січня по травень та серпень 2007 року на загальну суму 63 316,48 грн., пені у сумі 4 257,36 грн. та збитки від інфляції у сумі 9 335,93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2007 у справі № 33/294 (суддя Мудрий С.М.) у задоволені позову відмовлено повністю. В зазначеному рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідачем було повністю сплачені орендні платежі за січень –квітень, серпень 2007 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Суд не погодився з обґрунтуванням вимог Позивача щодо стягнення грошових коштів за січень –квітень 2007 року з посиланням на додатковий договір № 2 від 11.05.2007 року про внесення змін до договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року з тих підстав, що умови, які передбачені в зазначеній угоді, не діяли на момент оплати орендних платежів, так як, додатковий договір № 2 від 11.05.2007 року було укладено вже після виконання сторонами умов договору. А згідно ч.3 статті 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Зазначене рішення було оскаржене Позивачем до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2007 скасовано, позовні вимоги задоволено повністю. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що п.п. 2,3 Додаткової угоди № 2 до Договору сторони погодили умову про те, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за перший/базовий/місяць розрахунку січень 2007 року: 20 093,83 грн.»та абзац 1 п.3.2. р.3 договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року яка викладена в новій редакції: «орендна плата за січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень 2007 року». Та не погодився із твердженням Відповідача про те, що відповідно до п. 5 Додаткової угоди підвищений розмір орендної плати слід застосовувати тільки з моменту укладання Додаткової угоди.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2008 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2007 скасовано, а матеріали справи скеровано для нового розгляду до Господарського суду міста Києва.

Судом касаційної інстанції встановлено, що Колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися із висновком апеляційного суду, оскільки останнім помилково не застосовано до спірних правовідносин ч. 3 ст. 632 ЦК України, якою передбачено, що зміна ціни договору після його виконання не допускається.

Колегія судів також не погодилася із висновком суду першої інстанції, вказавши на те, що господарський суд міста Києва прийняв рішення без досліджень всіх обставин, необхідних для вирішення спору.

Так, відповідності до п. 3.5 Договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувача, вказаному у п.3.3. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення. За таких обставин колегія суддів звернула увагу на той факт, що предметом спору окрім стягнення заборгованості з урахуванням пені та збитків від інфляції. Таким чином, як зазначив суд касаційної інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу, що п.3.3 Договору передбачено зобов’язання орендаря самостійно до 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням індексу інфляції та не перевірив своєчасність сплати зазначених платежів. Повертаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд зобов’язав місцевий господарський суд врахувати викладене та всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи.

Відповідно до резолюції Голови Господарського суду міста Києва справу № 33/294 передано на новий розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою суду від 15.06.2008 року справа № 33/294 прийнята до провадження судді Пукшин Л.Г. та присвоєно справі № 33/294-40/84. Розгляд справи призначено на 22.07.2008 року, зобов’язано сторони надати суду письмові пояснення з приводу обставин на необхідність дослідження яких звернув увагу Вищий господарський суд України.

У судове засідання, призначене на 22.07.2008 року з’явився представник Позивача надав письмові пояснення та уточнив позовні вимоги.

Представник Відповідача у судове засідання не з’явився.

Ухвалою суду від 22.07.2008 розгляд справи відкладено на 05.08.2008.

В судовому засіданні 05.08.2008 представник Позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнення та просив суд стягнути до державного бюджету суму заборгованості у розмірі 54 529,63 грн. Відповідач проти позовних вимог заперечував з підстав викладених в письмових поясненнях.

В судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2008 для винесення рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди №3576 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого Позивач передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 242,80 кв.м. (в т.ч. 17,10 кв.м. –місця загального користування) розміщене за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 24/1 (6 поверх: кім. №№ 616, 617, 618, 619, 620 та частина коридору площею 17,10 кв.м.), що знаходиться на балансі Державного підприємства «Науково-виробнича корпорація «Київський інститут автоматики», вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.03.2006 року становить 1 544 936,00 грн. майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Пункт 3.2 договору оренди № 3576 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.09.2006 року передбачає, що орендна плата за перший базовий місяць оренди – вересень 2006 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень місяць 2006 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За твердженням Позивача, Додатковою угодою № 2 від 11.05.2007 було внесено зміни до Договору оренди № 3576, якою на підставі Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1846 «Про внесення змін до методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна»та Закону України від 19.12.2006 № 489-V «Про державний бюджет на 2007 рік»розмір орендної плати було приведено у відповідність до вимог вищезазначеної постанови КМУ. Крім того, як стверджує Позивач, п.2 Додаткової угоди обумовлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за перший /базовий/ місяць розрахунку –січень 2007 року 20 093,83 грн.

З посиланням на п. 3.4. Договору Позивач вказує на той факт, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, та в інших випадках передбачених чинним законодавством.

З посиланням на ст. 631 ЦК України Позивач зазначає, факт підписання додаткової угоди №2 свідчить про те, що сторони 11.05.2007р. письмово домовились, що орендна плата визначається відповідно до вказаного п. 2 на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і, як вже зазначалося, становить за перший місяць розрахунку - січень 2007р: 20 093, 83 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору передбачено, що перерахування орендарем здійснюється самостійно до 10 числа наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Також Позивач зазначив, що Відповідачем жодного разу не було здійснено платежів по орендній платі вчасно, як доказ зазначеного посилається на платіжні дорученнями Відповідача та розрахунок заборгованості станом на 28.09.2007р.

Крім того, Позивач зазначив, що при подачі позову до суду ним були заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості фактично за період з січня по квітень 2007р. в розмірі 63 316, 48грн.- основної заборгованості , пені у розмірі - 4 257,36 грн. та збитків від інфляції в сумі 9 335 грн. 93 коп., а всього на загальну суму - 76 909,76 грн. Проте, враховуючи факт часткової сплати (а саме 27.09.07р. у розмірі - 14 944,36 грн.) Відповідачем суми боргу, що вбачається з розрахунку, складеного станом на 26.09.2007р. Позивач надав уточнюючі розрахунки, а саме: основної заборгованість у розмірі 48 372,13 грн., пені у розмірі 2 564,43 грн. та збитків від інфляції в розмірі 3 593,07 грн., а всього на загальну суму 54 529, 63 грн.

За таких обставин, з урахуванням уточнень позовних вимог, Позивач вважає, що Відповідач свої зобов’язання по сплаті орендної плати за період з січня по квітень та серпень 2007р. станом на сьогоднішній день належним чином не виконав.

Відповідач проти позовних вимог заперечував повністю, та на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2008 надав письмові пояснення з приводу обставин, на необхідність досліджень яких звернув увагу Вищий господарський суд України.

Зокрема, Відповідач, стверджує, що з його боку належним чином та у повному обсязі сплачена орендна плата за Договором оренди № 3576 від 29.09.2006. На підтвердження зазначеного, Відповідач посилається на той факт, що розмір сплаченої орендної плати розраховувався Відповідачем у відповідності до умов Договору та погоджувався з балансоутримувачем, про що свідчать підписані Акти підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень (наявні в матеріалах справи), згідно з Договором № 3576 від 29 вересня 2006 року за оспорюваний період, а саме січень, лютий, березень, квітень 2007 року. За серпень 2007 року сплачено повністю вартість орендної плати, яку визначено Позивачем в розрахунку заборгованості, що підтверджується документально.

Сплата за серпень 2007 р. визнана Позивачем у зв’язку з чим ним і були зроблені уточнення до позовної заяви.

Також, Відповідач зазначає, що вимоги Позивача щодо стягнення боргу, внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов'язань, за січень, лютий, березень, квітень 2007 року з посиланням на Додатковий договір № 2 від 11.05.2007р. до Договору оренди № 3576 від 29.09.2006р. є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням чинного законодавства, крім того спростовуються документально.

Згідно ч. 1 ст. 203 Господарського Кодексу України, господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо його виконання прийнято управленою стороною. За твердженням Відповідача сторони у повній відповідності до вказаної норми виконали умови договору оренди № 3576 від 29.09.2006р., а саме Позивачем надавалися в оренду приміщення, а Відповідачем сплачувалися за оспорюваний період (січень-квітень 2007року) належні грошові суми, крім того Позивач таке виконання умов Договору прийняв, що підтверджується, зокрема:

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 7 від 31.01.2007р. згідно з договором № 3576 від 29.09.2006р. (за січень 2007р.) та платіжним дорученням № 77 від 12.02.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 21 від 28.02.2007р. згідно з договором № 3576 від 29.09.2006р. (за лютий 2007 року) та платіжним дорученням № 74 від 12.02.2007р. та платіжним дорученням № 117 від 13.03.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 42 від 30.03.2007р.

згідно з договором № 3576 від 29.09.2006 р. (за березень 2007 року) та платіжним

дорученням № 199 від 16.04.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 56 від 30.04.2007 р.

згідно з договором № 3576 від 29.09.2006 р. (за квітень 2007 року) та платіжним

дорученням № 246 від 14.05.2007р.

Згідно ч. 8 ст. 193 Господарського Кодексу України, уповноважена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини, що і було зроблено як вказано вище, а саме підписано (прийнято) на повну суму оплати щомісячні Акти підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень, які не містять в собі положень, що ТОВ «МюзікРадіо»виконало свої зобов'язання частково або неналежним чином.

Крім того, Відповідачем сплачувалися в повному обсязі кошти у відповідності до платіжних доручень, кожне з яких, в графі призначення платежу містить в собі словосполучення, що плата за оренду державного майна, перерахована цілком, тобто зобов'язання з оплати виконано повністю. Після чого Позивачем жодного разу не вказувалося що оплату здійснено не повному обсязі, що також підтверджується наступними діями Позивача, а саме: сторонами підписано Акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 30.08.2007р., тобто після закінчення дії Договору (29.08.2007р.) без заперечень та зауважень щодо неналежного виконання тих чи інших зобов'язань, в тому числі наявності боргу, що свідчить про належне виконання Сторонами своїх зобов'язань.

За таких обставин Відповідач просить суд відмовити Позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 42 ГПК України правосуддя у судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на наявні у матеріалах справи докази судом встановлено, що 29 вересня 2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди №3576 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого Позивач передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 242,80 кв.м. (в т.ч. 17,10 кв.м. –місця загального користування) розміщене за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 24/1 (6 поверх: кім. №№ 616, 617, 618, 619, 620 та частина коридору площею 17,10 кв.м.), що знаходиться на балансі Державного підприємства «Науково-виробнича корпорація «Київський інститут автоматики», вартість якого за експертною оцінкою станом на 31.03.2006 року становить 1 544 936,00 грн. майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Пункт 3.2 договору оренди № 3576 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.09.2006 року передбачає, що орендна плата за перший базовий місяць оренди – вересень 2006 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень місяць 2006 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

11.05.2007 року сторони уклали додатковий договір № 2 про внесення змін до договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року відповідно до якого абзац 1 п.3.1 р.3. договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року виклали в наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за перший/базовий/місяць розрахунку січень 2007 року: 20 093,83 грн.»та абзац 1 п.3.2. р.3 договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року виклали редакції: «орендна плата за січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень 2007 року».

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення грошових коштів за січень –квітень 2007 року Позивач посилається на додатковий договір № 2 від 11.05.2007 року про внесення змін до договору оренди № 3576 від 29.09.2006 року з чим не можна погодитися. Оскільки, умови, які передбачені в зазначеному додатку не діяли на момент оплати орендних платежів, так як додатковий договір № 2 від 11.05.2007 року було укладено вже після виконання сторонами умов договору.

Відповідно до ч.3 статті 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Зазначена позиція підтверджена і колегією суддів Вищого господарського суду України у постанові від 27.05.2008 у справі № 33/294. Так, Колегія суддів Вищого господарського суду України чітко зазначила, що не погоджується із висновком апеляційного суду, оскільки останнім помилково не застосовано до спірних правовідносин ч. 3 ст. 632 ЦК України, якою передбачено, що зміна ціни договору після його виконання не допускається.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено факт виконання договірних зобов’язань за Договором, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 7 від 31.01.2007р. згідно з договором № 3576 від 29.09.2006р. (за січень 2007р.) та платіжним дорученням № 77 від 12.02.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 21 від 28.02.2007р. згідно з договором № 3576 від 29.09.2006р. (за лютий 2007 року) та платіжним дорученням № 74 від 12.02.2007р. та платіжним дорученням № 117 від 13.03.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 42 від 30.03.2007р.

згідно з договором № 3576 від 29.09.2006 р. (за березень 2007 року) та платіжним

дорученням № 199 від 16.04.2007р.;

- Актом підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень № 56 від 30.04.2007 р.

згідно з договором № 3576 від 29.09.2006 р. (за квітень 2007 року) та платіжним

дорученням № 246 від 14.05.2007р.

Щодо доводів Позивача стосовно невчасності сплати Відповідачем орендних платежів, то вони спростовуються доказами та запереченнями Відповідача, зокрема: згідно ч.8 ст. 193 Господарського Кодексу України, уповноважена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини. Сторонами було підписано (прийнято) на повну суму оплати щомісячні Акти підтвердження вартості оренди нежитлових приміщень, які не містять в собі положень, що ТОВ «МюзікРадіо» виконало свої зобов'язання частково або неналежним чином.

Крім того, Відповідачем сплачувалися в повному обсязі кошти у відповідності до платіжних доручень, кожне з яких, в графі призначення платежу містить в собі словосполучення, що плата за оренду державного майна, перерахована цілком, тобто зобов'язання з оплати виконано повністю (наявні в матеріалах справи). Після чого Позивачем жодного разу не вказувалося що оплату здійснено не повному обсязі, що також підтверджується Актом приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 30.08.2007р., тобто після закінчення дії Договору (29.08.2007р.) без заперечень та зауважень щодо неналежного виконання тих чи інших зобов'язань, в тому числі наявності боргу, що свідчить про належне виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Отже, з урахування позиції Вищого господарського суду України, судом першої інстанції досліджено факт сплати у повному обсязі орендних платежів Відповідачем за Договором, що підтверджується вищенаведеним доказами та наявні в матеріалах справи.

Крім цього, в уточнених позовних вимогах Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за січень-квітень 2007 року (донарахована сума) на підставі додаткового договору № 2 від 11.05.2007з урахуванням пені та збитки від інфляції. Пеня та збитки від інфляції нараховувалися саме на зазначену суму заборгованості, яку просить стягнути Позивач.

Зважаючи на встановлені вище факти, та наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 632 ЦК України та ч. 1 ст. 203 ГК України та позицію Вищого господарського суду України господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 193, 203 ГК України ст. 632 ЦК України, ст.ст. 42, 32, 33, 36, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя           Пукшин Л.Г.