ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 303
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2008

Справа
№2-17/14388-2007

за
позовом Фонда комунального майна Сімферопольської міської Ради, м.Сімферополь

До
відповідача СПД ОСОБА_1, м. Сімферополь

про
стягнення  4 804,88 грн.

Суддя В.І. Гайворонський

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від   позивача
- Кріона Я.М. представник дов. №2001/40/01 від 27.06.07р.

Від   відповідача - СПД ОСОБА_1 паспорт

Сутність
спору: Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму упущеної
вигоди по договору оренди від 23.09.02р. у розмірі 4804,88грн.

Позов обґрунтовується тим, що 23.09.02р.
між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди комунального майна
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, строк дії якого продовжувався додатковою
угодою до 22.06.07р. Пунктом 3.1. договору зі змінами та доповненнями
встановлено, що розмір орендної плати вирішується згідно Методики розрахунку та
порядком використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою
Кабінету міністрів України від 04.10.95р. №786, з усіма змінами та
доповненнями, внесеними Постановою Кабінету міністрів України. Постановою КМУ
№1846 від 27.12.06р. внесені зміни у вказану Методику у частині орендної плати
по новим орендним ставкам. Рішенням Сімферопольської міської ради № 220 від
29.03.07р., орендна плата визначається по новим орендним ставкам. Згідно п.
3.4. договору із змінами та доповненнями, розмір орендної плати може бути
змінений на вимогу одній із сторін у випадку зміни цін і тарифів і у других
випадках, передбачених діючим законодавством. Згідно вказаної постанови КМУ та
ст. 118 ЗУ «Про державний Бюджет на 2007р.» позивач спрямував відповідачу
розпорядження про необхідність привести договір оренди у відповідність зі
змінами у законодавстві, а 27.06.2007р. направив відповідачу угоду про зміну
договору оренди, яки відповідачем проігноровані та у теперішній час розмір
орендної плати не переглянутий. Згідно порядку перегляду договорів оренди
нерухомого державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна
України № 43 від 18.01.07р., базовим місяцем для розрахунку орендної плати по
новим ставкам є січень 2007р.

Відповідач у відзиві позов не визнав та
вказав, що згідно ст. 10.2 договору умови договору зберігають силу на протязі
усього строку дії договору, у тому числі в випадках, коли після його укладення
законодавством встановлені правила, які погіршують положення орендаря, а в
частині обов'язків орендаря відносно орендної плати - до виконання обов'язків,
що також відповідає ч.2 ст. 284 ГК України та ч.4 ст. 10 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна».

Відповідач також відмічає, що у
відповідності з п. 10.4 договору та ч.3 ст. 188 ГК України додаткова угода по
спірному питанню не укладена.

По справі оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд,-

в с т
а н о в и в:

Згідно договору оренди комунального майна
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 від 23.09.02р. позивач, іменований
«орендодавець» передає відповідачу, іменованому «орендар» - нежитлове
приміщення площею 97,3кв.м. за адресою
м.Сімферополь. АДРЕСА_1 нерухоме майно в оренду (п.1.1 договору).

Згідно п. 3.1. договору було встановлено,
що розмір орендної плати вирішується орендарем згідно Методики розрахунку та
порядком використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою
Кабінету міністрів України від 04.10.95р. №786, з усіма змінами та
доповненнями, внесеними Постановою Кабінету міністрів України та вноситься  орендарем на розрахунковий рахунок
орендодавця щоквартально не пізніше 20 числа місяця наступного за кварталом.
Згідно угоди  до договору оренди
нежитлових приміщень від 23.09.02р. внесені зміни до п. 3.1 розділу ІІІ
договору, замінивши слова «щоквартально не пізніше 20 числа місяця наступного
за звітним кварталом», словами щомісячно, не пізніше 20 числа місяця,
наступного за звітним місяцем».

Згідно п.3.4 договору було встановлено, що
розмір орендної плати може бути змінений за вимогою однієї із сторін у випадку
зміни Методики її розрахунку, зміни централізованих цін та тарифів та у других
випадках, передбачених діючим законодавством та згідно угоди про зміни та
доповнення договору оренди нежилих приміщень від 23.09.02р. внесені зміни до
п.3.4 та який викладений у такий редакції: розмір орендної плати переглядається
за вимогою однієї із сторін у випадку зміни Методики її розрахунку, зміни
централізованих цін та тарифів та у других випадках, передбачених діючим
законодавством.

Суд вважає що позов задоволенню не
підлягає, при цьому виходить із наступних обставин:

Оскільки між сторонами укладений договір,
відносини між ними регулюються договором і нормами, що відносяться до
договорів.

Ст. 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, як що його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому необхідно відмітити, що виходячи
із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу диспозитивности сторін суд
не вправі доваті оцінку договору на предмет його невідповідності законодавству
у цієї справі, що також відповідає практиці розгляду аналогічних питань
Верховним судом України (постанова від 20.05.02р. №02/132 по справі №Д12/12).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином зміни методики є підставою для
зміни умов договору. Однак така зміна повинна відбуватись відповідністю до умов
договору чи законодавства, що регулює зміни договору.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна  або
розірвання  договору  вчиняється в такій самій формі,  що й договір, що змінюється або розривається,
якщо інше не встановлено  договором  або
законом  чи  не
випливає  із звичаїв ділового
обороту.

Однак п.3.4 договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається на вимогу однією із сторін у разі зміни
Методики її розрахунку.

При цьому необхідно відмітити, що п.3.1.
договору був передбачений обов'язок відповідача сплачувати орендну плату по
новим сумам у разі зміни методики, однак вказаний пункт угодою від 16.08.2005р.
був змінений.

Таким чином, згідно умов договору у разі
зміни Методики розрахунку орендної плати для перегляду розміру орендної плати
достатньо вимоги сторони.

У матеріалах справи є копія вимоги
позивача відповідачу від 08.02.07р. №433/40/04, згідно якої позивач вказує
відповідачу про те що йому необхідно привести договір оренди у відповідність з
діючим законодавством, надати звіт про незалежну оцінку вартості об'єкта оренди
та виконати перерахунок орендної плати з моменту вступу в силу постанови КМУ
від 27.12.06р. №1845 «Про внесення змін в Методику розрахунку та порядку
використання плати за оренди державного майна», а також укласти додаткову угоду
до договору.

Однак, вказана вимога відносно стягнення
орендної плати не може бути прийнята до уваги, оскільки в ній не вказане про
те, що відповідачу необхідно сплачувати нову суму орендної плати.

Так, в цієї вимоги вказується про те, що
необхідно привести договір у відповідність з діючим законодавством. Тобто
вказана вимога не є вимогою про сплату орендної плати у більшій сумі.

Це ж відноситься і до вказівок про
необхідність укладення додаткової угоди, виконати перерахунок орендної плати та
надання звіту про незалежну оцінку.

При цьому необхідно також відмітить, що
згідно умов договору це не є обов'язком відповідача, а згідно ст.ст. 651,652 ЦК
України та ст. 188 ГК України при зміні договору згода на зміну є правом
сторони, а не обов'язком, і якщо сторона не згодна, це питання викришується в
судовому порядку.

Необхідно також відмітити,  що договором оренди та додатковими угодами до
нього не передбачено обов'язків орендаря виконувати перерахунок орендної плати.

Таким чином відповідач умов договору не
порушував, і відповідно, збитків відшкодовувати не повинен.

Згідно ст. 611 ЦК України підставою для
відшкодування збитків є порушення зобов'язання.

Таким чином вимога передбачена п. 3.4
договору  про сплату орендної плати у
більший сумі, в матеріалах справи відсутня.

Неорганізованість сторони чи її некомпетентність
не можуть вважатись причиною для прийняття рішення на її користь.

При цьому також необхідно відмітить що
виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу диспозитивности
сторін, суд не зобов'язаний знаходити докази за зацікавлену сторону.

Так, ст. 129 Конституції України
передбачено, що сторони вільні у наданні суду доказів та в доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно
ст. 8  Конституції  України
вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу
диспозитивности  сторін також указується
в постанові  Верховного Суду України від
20.05.2002 року № 02/132 (справа № Д12/12), а в постанові  Пленуму
Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування  норм Конституції України при здійсненні  правосуддя” вказується, що  суди вправі
застосовувати безпосередньо  норми
Конституції як норми прямої  дії.

Таким чином суд вправі розглядати справу
по тім матеріалам які надані зацікавленими сторонами.

Оскільки відповідні докази не надані до
прийняття рішення по цієї справі, немає підстав
їх залучати до матеріалів справи після винесення постанови по цій
справі.

Ч.3 ст. 631 ЦК України передбачено що
сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між
ними, які виникли до його укладення.

Однак, з вказаної норми слідує, що це
право сторони, а не обов'язок.

Таким чином, якщо законодавством
визначено право, а не обов'язок, сторона не може бути проти її волі спонукатися
до встановлення умов договору, які виникли до його укладення.

Сам позивач в позові вказує, що зміни до
договору в частині встановлення нового розміру орендної плати відсутні.

З відповіді відповідача на позов слідує,
що він не згоден на зміну умов договора з січня 2007р.

Окрім цього, ч.3 ст. 653 ЦК України
передбачено, що якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов'язання
змінюється з моменту набрання рішення суду про зміну договору законної сили.

Таким чином правових підстав для
стягнення орендної плати з січня 2007р. по новим ставкам не існує.

При цьому необхідно відмітити, що
посилання позивача на Порядок перегляду договорів оренди нерухомого державного
майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України  №43 від 18.01.07р., не може бути прийнято до
уваги, оскільки, по-перше, згідно ст. 629 ЦК України відносини між сторонами
повинні регулюватися договором, а по-друге, згідно ч.2 ст. 4 ГПК України, суд
не приймає до уваги акти державних та інших органів, якщо ці акти не
відповідають законодавству України.

По цім же підставам не може бути
прийнято до уваги посилання позивача на рішення Сімферопольський міський ради.

Таким чином позовні вимоги задоволені
бути не можуть.

Крім цього суд вважає, що позивач не
довів тих обставин, на які посилається.

Так, ч.2 ст. 36 ГПК України
передбачено, що письмові доказі подаються в оригіналі або в належним чином
засвідчених копіях.

Однак, надані позивачем копії
документів в обґрунтування позовних вимог не засвідчені належним чином.

Так, на копіях не вказана посада та
фамілія особи, яка засвідчила копії. Таким чином копії засвідчені невідомою
особою з невідомими повноваженнями.

При цьому необхідно відмітити, що суд
не може приймати рішення на підставі припущення.

Тобто якщо на копіях документів не
вказана посада та фамілія особи, яка їх засвідчила, суд не повинен приймати їх
до уваги.

Таким чином, існує декілька підстав,
кожна із яких є самостійною підставою для відмові у позові.

Підстав для стягнення судових витрат
згідно ст. 49 ГПК України не існує.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст. ст. 4,44,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

ВИРІШІВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Гайворонський В.І.