ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2008 р.

Справа 46/54

За позовом

Державного підприємства “Донецька залізниця”

до

Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Укртранслізинг”

про

стягнення 430 776,00 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Латиш С.В. —представник за довіреністю від 30.05.2007 р. № Н-01/1695, Буланов М.Б.- представник за довіреністю від 16.04.2008 р. № Н-01/1320

від відповідача

Зонтов Ю.В. —представник за довіреністю від 20.12.2008 р. № 304

У судовому засіданні, яке відбулося 12.05.2008 р., за згодою присутніх представників сторін судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом від 15.02.2008 р., № Н-01/548, відповідно до якого просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства Лізингової компанії “Укртранслізинг” 430 776,00 грн. пені за порушення строків передачі предмету лізингу в рамках договору фінансового сублізингу № 59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007 р.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2008 р., яку призначено до розгляду на 07.04.2008 р.

07.04.2008 р. в судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.05.2008 р.

В ході розгляду спору по суті представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити, стягнувши з відповідача 430 776,00 грн. пені. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представників позов Державного підприємства “Донецька залізниця” мотивований порушенням відповідачем строків передачі предмету лізингу, а саме, електропоїзду постійного струму ЕПЛ 2Т.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на п. 9.4 договору № 59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007 р., ст.ст. 526 та 611 Цивільного кодексу України та ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, вказуючи на ігнорування відповідачем направленої на його адреси претензії.

Представник відповідача заперечував проти позову, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву від 04.04.2008 р., вказуючи на те, що з боку Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Укртранслізинг” прострочення поставки предмету лізингу допущено не було, оскільки 05.11.2007 р. сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору фінансового сублізингу, якою узгоджено новий графік постачання електропоїздів постійного струму ЕПЛ 2Т, котрий порушено не було. На підтвердження заперечень відповідачем приєднано до відзиву копію додаткової угоди від 05.11.2007 р., графіку передачі майна, акту приймання-передачі.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

19.06.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством “Лізингова компанія “Укртранслізинг” в якості сублізингодавця та Державним підприємством “Донецька залізниця” в якості сублізингоодержувача укладено договір фінансового сублізингу № 59-Д/Т-071376/НЮ, за умовами якого сублізингодавець зобов’язався передати сублізингоодержувачу в тимчасове платне володіння і користування на умовах, передбачених даним договором предмет лізингу (нові електропоїзди постійного струму серії ЕПЛ 2Т), отриманий раніше від лізингодавця (ПП “ВТБ “Лізинго Україна”) за договором фінансового лізингу № 40-ФЛ від 14.06.2007 р.

Згідно з п. 2.2 вказаної угоди кількість, виробник товару, модель та термін поставки предмету лізингу в сублізинг визначається у додатку № 3 до цього договору.

Пунктом 5.1 договору від 19.06.2007 р. сторони погодили, що сублізингоодержувач набуває право користування предметом лізингу на умовах цього договору з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі предмета лізингу в сублізинг. Передача здійснюється відповідно до графіку, узгодженого сублізингодавцем та сублізингоодержувачем.

Виходячи з додатку № 1 та додатку № 3 до договору фінансового сублізингу відповідач зобов’язався передати позивачу два електропоїзди постійного струму ЕПЛ 2Т вартістю 31 700 000,00 грн. в т.ч. 5 283 333,33 грн. податку на додану вартість у вересні та листопаді 2007 року кожний.

У відповідності з п. 9.4 договору від 19.06.2007 р. за несвоєчасну передачу предмету лізингу, передбаченого графіком (додаток № 3), сублізингодавець сплачує сублізингоодержувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості у відсотках від суми невиконаних зобов’язань за кожен день прострочення виконання зобов’язань.

Посилаючись на п. 9.4 договору та зазначаючи, що відповідачем не виконано обов’язок з передачі у вересні 2007 року одного електропоїзду, позивач просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Лізингова компанія “Укртранслізинг” 430 776,00 грн. пені за 31 день прострочення виконання зобов’язання.

Вивчивши всі суттєві моменти спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову, виходячи з наступного:

Як вище зазначалося, предмет лізину мав бути переданий відповідачем позивачу у строки, визначені графіком передачі майна, що становить собою додаток № 3 до договору.

З матеріалів справи слідує, що 05.11.2007 р. сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору фінансового сублізингу № 59-Д/Т-071376/НЮ від 19.06.2007 р.

Відповідно до додаткової угоди № 3 до неї додаються та вважаються невід’ємною частиною договору фінансового сублізингу додаток № 3а та додаток № 4а, якими встановлюються нові графік передачі майна та базовий графік сплати лізингових платежів. Крім того, у п. 2 додаткової угоди № 3 сторони погодили, що з дати її підписання додатки № 3 та № 4 до договору фінансового сублізингу втрачають чинність.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з додатку № 3а до договору фінансового сублізингу від 19.06.2007 р. відповідач мав передати позивачу два електропоїзди постійного струму ЕПЛ 2Т у грудні 2007 року.

Наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі майна в сублізигн від 28.12.2007 р. стверджується, що відповідачем передано, а позивачем прийнято в тимчасове користування на умовах договору від 19.06.2007 р. № 59-Д/Т-071376/НЮ електропоїзд постійного струму ЕПЛ 2Т.

Частиною 2 ст. 604 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов’язання новим зобов’язанням між тими ж сторонами (новація).

Укладенням додаткової угоди № 3 від 05.11.2007 р. та визначенням нових строків передачі предмету сублізингу (додаток № 3а), зобов’язання відповідача з передачі електропоїзду у вересні 2007 року, визначене в додатку № 3 припинилося шляхом новації. У зв’язку з викладеним, підстави для задоволення позовних вимог Державного підприємства “Донецька залізниця” про стягнення пені за порушення строків передачі предмету лізингу (одного електропоїзду постійного струму ЕПЛ 2Т) відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено обґрунтованості своїх вимог, а крім того, під час розгляду спору по суті позивачем та його представниками в судових засіданнях не заперечено чинності додаткової угоди № 3 до договору фінансового сублізингу, а також тверджень відповідача стосовно передачі у грудні 2007 року електропоїзду, що мав бути переданий у вересні 2007 року відповідно до графіку, який втратив чинність.

В силу вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Посилання позивача на залишення відповідачем без відповіді його претензії, датованої 31.10.2007 р. залишаються судом поза увагою, оскільки умовами договору фінансового сублізингу від 19.06.2007 р. не передбаченого обов’язкового порядку досудового врегулювання сторонами суперечностей, що виникають в ході його виконання, шляхом надсилання претензій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                              С.В. Шабунін

Дата підписання: 13.05.2008 р.

справа № 46/54

12.05.08

За позовом Державне підприємство "Донецька залізниця"

до Відкрите акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг"

про стягнення 430 776,00 грн

Суддя Шабунін С.В.

Шабунін С.В.