ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.10.2008

Справа №2-22/9496-2008

14 жовтня 2008 року                     Справа №2-22/9496-2008

За позовом           Головного управління Служби безпеки України в АР Крим (95034, м.Сімферополь, б.І.Франка, 13)

до           Військової частини 2161 Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (95000, м.Сімферополь, вул. Федотова, 27)

про           стягнення 3648,56 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :           Динду О.В. – представник, дов від 17.07.2008 р.

Відповідача:           Марченко В.С. – представник, дов. від 04.01.2008 р.

Позивач - Головне управління Служби безпеки України в АР Крим - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Військової частини 2161 Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України 3648,56 грн. заборгованості за надані медичні послуги.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 14.10.2008 р. проти факту отримання від позивача медичних послуг не заперечував.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами документи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Відповідно до Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між позивачем – Головним управлінням Служби безпеки України в АР Крим та Військовою частиною 2161 Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України 20.02.2006 р. було укладено договір № 1923, згідно з яким позивач взяв на себе обов’язок з лікування та надання медичних послуг, а відповідач був зобов’язаний оплатити надані послуги.

Термін дії договору – з моменту його підписання ( тобто з 20.02.2006 р.) до 31.12.2006 р.

Пунктом 3.5.2 договору передбачено, що виконавець надає замовнику рахунок за надані послуги до 19 числа наступного за квартальним місяця, а замовник згідно з п. 3.5.3 здійснює оплату до 25 числа наступного за кварталом місяця.

Позивач, згідно з актом виконаних робіт, підписаному відповідачем, надав відповідачу медичні послуги на загальну суму 3648,56 грн.

Відповідач у порушення умов договору за виконані позивачем роботи не розрахувався.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора) певні дії ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України( ст. 526 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Згідно із актом прийомки виконаних підрядних робіт, який підписано сторонами 03.02.2006 р., вартість виконаних позивачем робіт з очищення системи опалення становить 16999 грн., що також підтверджується довідкою про вартість виконаний робіт, підписаною обома стронами.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо термін виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Позивачем на адресу відповідача 30.01.2007 р. було направлено рахунок на оплату медичних послуг у сумі 3648,56 грн., який останній залишив без задоволення.

У порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, відповідач не надав суду доказів оплати наданих позивачем медичних послуг.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов’язань за договором № 1923 від 20.02.2008 р., а тому позовні вимоги у сумі 3648,56 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини 2161 Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (95000, м.Сімферополь, вул. Федотова, 27, п/р 0265 ГУ ДКУ в АР Крим МФО 824026 ) на користь Головного управління Служби безпеки України в АР Крим (95034, м.Сімферополь, б.І.Франка, 13, п/р 1708 ГУ ДКУ в АР Крим МФО 824026 ) 3648,56 грн. заборгованості за договором № 1923 від 20.02.2006 р, 102 грн. державного мита, та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.