Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2008 р. Справа № 16/166-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Бухан А.І., Плужник О.В.,

при секретарі Черкашиній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Кмеця Д.І. (дов. б/н від 15.09.2008 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерсько-селянського господарства "Некрасівське" (м. Глухів, Сумської області) (вх. № 1796 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 03.07.08 р. по справі № 16/166-08

за позовом Інституту луб'яних культур Української аграрної академії науки (м. Глухів, Сумської області)

до Фермерсько-селянського господарства "Некрасівське" (м. Глухів, Сумської області)

про стягнення 32 865,00 грн., -

встановила:

У березні 2008 року Інститут луб’яних культур Української академії аграрних наук звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до Фермерсько-селянського господарства "Некрасівське" про стягнення 32 865,00 грн. заборгованості за поставлену по видаткових накладних продукцію, а також судових витрат по справі.

Рішенням господарського суду Сумської області від 3 липня 2008 року по справі № 16/166-08 (суддя Моїсеєнко В.М.) позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача 32 865,00 грн. боргу, 328,65 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 03.07.2008 р. скасувати як незаконне та необґрунтоване і прийняти нове рішення, яким відмовити Інституту луб’яних культур Української академії аграрних наук у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 16 вересня 2008 року розгляд даної справи було відкладено для проведення між сторонами розширеної звірки розрахунків, однак сторони вимоги зазначеної ухвали не виконали.

13 жовтня 2008 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду від ФСГ "Некрасівське" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому процесі у суді касаційної інстанції.

Колегія суддів відхилила зазначене клопотання відповідача, оскільки доказів в обґрунтування заявленого клопотання останній не представив, а в матеріалах справи є достатньо документів, необхідних для розгляду справи у встановленому законом порядку.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника Інституту луб’яних культур Української академії аграрних наук Кмеця Д.І., який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за яким встановив, що за усною домовленістю між сторонами позивач здійснював поставки відповідачу по видатковим накладним зернові культури (надалі –товар), починаючи з травня 2004 року по квітень 2007 року на загальну суму 32 865,00 грн. Відповідач товар прийняв, що підтверджується копіями довіреностей в матеріалах справи, однак своїх зобов’язань щодо здійснення оплати належним чином не виконав.

Як свідчить акт звірки взаємних розрахунків, складений та підписаний обома сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2008 р. складає 32 865,00 грн.

Згідно з пунктом 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.11.2007 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 542 з вимогою сплатити суму боргу, яка останнім була залишена без відповіді та без задоволення.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає, що позивач надав докази того, що він дійсно передав у власність відповідача товар на загальну суму 32 865,00 грн., а господарський суд Сумської області належним чином дослідив та оцінив докази, які свідчать про невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо своєчасної і в повному обсязі оплати за одержаний товар.

Зазначені обставини і стали підставою для захисту позивачем своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів. Тобто, позивач у повній відповідності з чинним законодавством матеріально обґрунтував та довів правомірність своїх позовних вимог до відповідача.

Відповідач же ні під час вирішення спору у господарському суді Сумської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного документального доказу обґрунтованості та правомірності як своїх заперечень проти позову, так і висловлених в апеляційній скарзі тверджень про відсутність у нього боргу перед позивачем. Його позиція стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог про оплату товару, отриманого ФСГ "Некрасівське" у 2004 році за видатковими накладними № 108 від 24.05.2004 р., № 163 від 13.09.2004 р., № 172 від 20.09.2004 р., № 173 від 20.09.2004 р., є необґрунтованою та не відповідає наданим суду доказам.

Як правомірно зазначає позивач, право пред’явити вимогу щодо оплати товару по вищезазначеним накладним виникло у відповідача відповідно 24.05.2004 р., 13.09.2004 р., 20.09.2004 р., і саме з цього терміну почався перебіг строку позовної давності. Проте, відповідач не враховує приписи статті 264 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг повної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як свідчать матеріали справи, позивач на протязі 2004-2006 років одержував від відповідача товар, тобто строк позовної давності переривався і починався заново. Позовна заява була подана до суду першої інстанції 04.03.2008 р., тобто заявлена в межах трьохрічного строку позовної давності.

Разом з тим, відповідач, не оспорюючи факт отримання товару, в апеляційній скарзі посилається на те, що акт звірки взаємних розрахунків від 01.01.2008 р. не підписаний керівником ФСГ "Некрасівське", а бухгалтер не вправі визнавати борг перед кредитором. Колегія суддів вважає ці твердження відповідача безпідставними, оскільки складання акту звірки взаєморозрахунків обумовлене домовленістю між сторонами і не є обов’язковим для підтвердження заборгованості. Акт звірки є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами –накладними, довіреностями, заявками, розрахунками, тощо. Крім того, ухвалою від 16.09.2008 р. апеляційний господарський суд зобов’язував сторони провести розширену звірку розрахунків по всім спірним накладним, тим самим надавав можливість відповідачу скористатись своїми правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, однак останній ними не скористався, акт звірки взаєморозрахунків суду не надав. А відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Твердження заявника апеляційної скарги про те, що в порушення статті 530 Цивільного кодексу України ФСГ "Некрасівське" жодних вимог про сплату боргу від позивача не отримувало, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів неотримання зазначених вимог відповідач не представив. Разом з тим, позивач надав до матеріалів справи копію поштового чеку про відправлення претензії на адресу відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд Сумської області, з урахуванням матеріалів справи, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Інституту луб’яних культур Української академії аграрних наук в сумі 32 865,00 грн., оскільки позивач по справі свої зобов‘язання виконав повністю, а також надав суду всі докази, які підтверджують заборгованість ФСГ "Некрасівське".

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. "Про судове рішення" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ФСГ "Некрасівське" позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Сумської області від 3 липня 2008 року по справі № 16/166-08 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статтями 264, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Фермерсько-селянського господарства "Некрасівське" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 3 липня 2008 року по справі № 16/166-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Бухан А.І.

Плужник О.В.