ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.07.2008                                                             Справа № 10/152

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Стеатит”, м.Перечин

до відповідача Відкритого акціонерного товариства „Стеатит”, м.Перечин

про спонукання до внесення змін до договору №1 від 09.06.2003р. про спільне користування електромережею та електрообладнанням.

Суддя –І.В. Івашкович

представники:

від позивача - Марамигін П.В., довіреність від 28.01.08

від відповідача –Борисенко М.П., директор; Лошак О.В. довіреність від 31.10.07

У судовому засіданні 09.07.08 оголошувалась перерва до 11.07.08 14:30 год.

Суть спору: ТОВ "Завод «Стеатит», м.Перчин звернулось з позовом до ВАТ «Стеатит»,м.Перечин про спонукання до внесення змін до договору №1 від 09.06.2003р. про спільне користування електромережею та електрообладнанням.

Позов мотивує з посиланням на ті обставини, що у зв’язку з отриманням від відповідача листів №905 від 01.10.07,№38 від 29.04.08 про припинення дії договору №1 від 09.06.03, позивачем було запропоновану відповідачу для підписання проект договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача, складеного з урахуванням встановлених типовим договором про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача, що є додатком до чинних Правил користування електричною мережею (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 №910),

Зазначаючи про необхідність приведення договору №1 від 09.06.03 у відповідність з встановленими Правилами користування електричною енергією вимогами, позивач посилається на норми ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України, ст.179,п.1 ст.187,ст.277 Господарського кодексу України, ст.ст.7,12 Закону України «Про електроенергетику»та стверджує про наявність визначених законом підстав для внесення відповідних змін до договору сторін. Фактично такі зміни позивач запропонував відповідачу внести шляхом затвердження нової редакції договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача, проект якого відповідачу було надіслано супровідним листом №51 від 30.05.08.

Оскільки на надіслану відповідачу пропозицію від нього було отримано відповідь (лист №59 від 03.06.08.) про те, що дія договору №1 від 09.06.03 не пролонгується, а по проекту договору зауваження будуть надіслані додатково, позивач, розцінюючи таку поведінку відповідача як відмову від укладення договору або внесення змін до договору, чим порушені права позивача, звернувся до господарського суду з позовом про зобов’язання відповідача внести зміни до договору №1 від 09.06.03 на умовах, запропонованих у надісланому відповідачу проекті договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач застосовує відповідно до ст.8 Цивільного кодексу України аналогію закону та стверджує, що відносини сторін за договором від 09.06.03 №1 є подібними до відносин, врегульованих ст.759 Цивільного кодексу України та фактично між сторонами було укладено договір найму електромереж та електрообладнання на певний строк та за плату. Посилаючись, зокрема, на норми п.9 «Прикінцевих і перехідних положень», ст.764 Цивільного кодексу України, позивач стверджує про щорічну пролонгацію договору №1 від 09.06.03 та вважає, що такий договір є чинним до кінця 2008р.

Представник позивача заявив про підтримання позовних вимог, посилаючись на викладені у позові мотиви та підтвердження підстав позовних вимог доданими документальними доказами.

Наполягає на задоволенні заявленого у позові клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову до закінчення вирішення спору в судовому порядку, оскільки вважає, що невжиття таких заходів може суттєво утруднити виконання судового рішення по даній справі.

Представниками відповідача на вимогу суду письмового відзиву на позов не подано. Усно стосовно позовних вимог зазначено, що відповідач не відмовляється проти укладення із позивачем нового договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача у відповідності з вимогами Правил користування електричною енергією, однак укладення такого договору потребує проведення додаткового спільного обстеження електромереж та погодження деяких технічних умов, без врахування яких умови нового договору сторін не можуть бути визначені.

Стосовно договору №1 від 09.06.03 представниками відповідача заявлено про те, що дія такого договору є припиненою, про що позивачу неодноразово повідомлялось надісланими йому листами.

Заслухавши пояснення сторін стосовно предмету спору, оцінивши мотиви доводів позивача, що ґрунтується на доданих до матеріалів справи документальних доказах, суд констатує такі висновки.

Позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, предметом якого є вимога про зобов’язання відповідача внести зміни до договору №1 від 09.06.03 на умовах, запропонованих у надісланому йому проекті договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача. Фактично споживач (і це було підтверджено представником позивача в судовому засіданні) просить внести до договору №1 від 09.06.03 зміни шляхом затвердження його в новій редакції.

Надаючи правову оцінку доводів позивача стосовно чинності( на умовах щорічної пролонгації)спірного договору від 09.06.03 №1 до кінця 2008 р., а отже, щодо наявності предмету спору про внесення змін до такого договору, суд прийшов до висновку про неправомірне застосування позивачем до спірних правовідносин положень п.1 ст.8 Цивільного кодексу України (аналогії закону), виходячи з яких позивач стверджує, що відносини сторін за договором №1 від 09.06.03 є подібними до відносин оренди, а отже такі підпадають під регламентацію відповідних правових норм про найм (оренду), в т.ч. щодо умов пролонгації договору(ст.764 ЦК України).

Так, відповідно до п.1 ст.8 Цивільного кодексу України за аналогією закону підлягають регулюванню такі цивільні відносини, які не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором.

Оскільки в даному випадку спірні відносини сторін було врегульовано шляхом укладення між ними договору №1 від 09.06.03 про спільне користування електричною мережею та електрообладнання, яким визначався зміст прав і обов’язків сторін за договором, та, окрім того, відносини з приводу спільного використання технологічних електричних мереж основного споживача підпадають під регламентацію Правил користування електричною енергією ( затв. пост. НКРЕ №28 від 31.07.1996р., зареєстр. В Мінюсті України 02.08.96 за №417/1442, із наст. змінами, чинна редакція затв. пост. НКРЕ №910 від 17.10.05, зареєстр. в Мінюсті України 18.11.05 за №1399/11679),

суд констатує про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин сторін аналогії закон відповідно до п.1 ст.8 Цивільного кодексу України.

За змістом умов укладеного між сторонами договору №1 від 09.06.03, які визначені у п.4.2, такий договір було укладено на строк тривалістю один календарний рік, тобто до 09.06.2004р.

Сторонами встановлено, що договір може бути продовжено на той же строк при наявності взаємної згоди сторін за 10 днів до закінчення строку договору.

Сторонами не подано суду жодного доказу, який би підтверджував погодження обома сторонами продовження дії договору на новий строк після настання терміну закінчення його дії (після 09.06.04).Наявність на спірному договорі зробленого з боку ВАТ «Стеатит»напису про продовження його дії до кінця 2004 р. не може мати правового значення, оскільки щодо цього відсутнє погодження з боку другої сторони за договором - ДП завод «Стеатит»( на даний час ТОВ "Завод «Стеатит»).

Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про те, що договір №1 від 09.06.03 припинив свою дію 09.06.04 у зв’язку із закінченням строку.

Окрім того, неодноразові звернення відповідача до позивача з листами(№105 від 01.10.07, №38 від 29.04.08,№59 від 03.06.08), у яких наголошувалось на припинення дії договору №1 від 09.06.01 та відсутності згоди відповідача на його продовження, свідчать про те, що за будь-яких обставин(навіть якщо б раніше і існувало двостороннє погодження про продовження строку договору на умовах п.4.2.),на даний час дія спірного договору є припиненою.

Виходячи з вищенаведених обґрунтувань, суд констатує висновок про відсутність предмету спору по даній справі, оскільки договір №1 від 09.06.03, внесення змін до якого є предметом позову, припинив свою дію у зв’язку із закінченням строку.

За таких обставин провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

За правилами ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,49, п.1-1 ст.80,ст. 86 Господарського процесуального кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя І.В. Івашкович