ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"19" серпня 2008 р. Справа № А6/347-08

12:15 год.

Господарський суд Київської області у складі судді Маляренко А.В. при секретарі судового засідання Поднєбес О.В. вирішив адміністративну справу

за позовом

Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Дніпро»;

до

Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області;

про

визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

Представники:

від позивача

Ворона А.П. –директор;

Бражнікова Т.О., за довіреністю;

від відповідача

Норець В.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Дніпро»звернулось до суду з позовом про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області від 20.02.2008р. № 0/0.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та протиправним. Позивач вважає, що він надав відповідачу належні документи, які підтверджують його право на відшкодування податку на додану вартість за грудень 2007 року. Тому, на думку позивача, відповідач зробив помилковий висновок щодо порушення підприємством п.11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідач –Кагарлицька об’єднана державна податкова інспекція в Київській області з позовом не погоджується, посилаючись на те, що позивачем порушено п.11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 27021,00 грн.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суді, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем - Кагарлицькою об’єднаною державною податковою інспекцією в Київській області було проведено невиїзну документальну перевірку Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Дніпро»щодо достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2007 року, за результатами якої складено акт від 19.02.2007р. № 78/15-00/03754863 (далі –акт перевірки).

На підставі акту перевірки Кагарлицька об’єднана державна податкова інспекція в Київській області прийняла податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 20.02.2008р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 27021,00 грн.

Відповідно до п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Кагарлицькою об’єднаною державною податковою інспекцією в Київській області прийнято рішення № 1710/10/15-009/350 від 20.03.2008р. про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення № 0/0 від 20.02.2008р. залишено без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі вказаного рішення про результати розгляду скарги, Кагарлицькою об’єднаною державною податковою інспекцією в Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0/1 від 20.03.2008р., згідно якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 27021,00 грн.

Предметом спору є податкове повідомлення-рішення Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області № 0/0 від 20.02.2008р.

Актом перевірки, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, встановлено, що Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Дніпро»порушено п.11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 27021,00 грн., задеклароване підприємством у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2007 року не підтверджене, у зв’язку із чим зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 27021,00 грн.

В зазначеному акті перевірки вказано, що позивач є сільгоспвиробником, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарських культур у поєднанні з тваринництвом (змішане сільське господарство).

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з даними податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2007 року податкові зобов’язання (сума ПДВ) складають 5780,00 грн., податковий кредит за вказаний період становить 44331,00 грн.

Від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду складає 38551,00 грн., яке, згідно вказаної декларації, було зараховано позивачем до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21, 22.2 податкової декларації з ПДВ за листопад 2007р.).

При цьому, фактично за листопад 2007р. позивачем було оплачено товар (роботи, послуг) на суму 27020,82 грн., що підтверджується, зокрема, наявною у матеріалах справи довідкою до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за вказаний період, податковими накладними.

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2007 року позивачем заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 27021,00 грн. (рядок 25 податкової декларації з ПДВ за вказаний період).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Однак, відповідач не підтвердив суму заявленого позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ у зв’язку з порушенням позивачем п.11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

Пунктом 11.21 статті 11 зазначеного Закону встановлено, що до 1 січня 2008 року сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі.

Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, дія цієї норми розповсюджується на сільськогосподарські підприємства усіх форм власності, які здійснюють операції з реалізації молока, худоби, птиці, вовни, молочної продукції, м’ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах.

Крім того, слід враховувати, що для суб'єктів господарювання сільськогосподарської галузі встановлено декілька спеціальних режимів оподаткування, нарахування, сплати та використання сум податку на додану вартість, нарахованих до сплати за окремими видами діяльності, які передбачено, пунктами 11.21 та 11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пункту 11.21 статті 11 Закону України "Про податок на додану вартість" порядок використання такого спеціального режиму затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.99 р. № 805 «Про затвердження Порядку нарахування, виплат i використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі».

Зазначеним порядком передбачено обов'язковість ведення окремого обліку за операціями, що підпадають під дію спеціального режиму, встановленого вищезазначеним пунктом Закону України «Про податок на додану вартість», та щодо іншої діяльності, операції за якою оподатковуються у загальновстановленому порядку. За результатами такого окремого обліку складаються та подаються до податкового органу відповідні окремі декларації щодо спеціальної діяльності, за якими не здійснюються розрахунки з бюджетом, та щодо іншої діяльності, за якими такі розрахунки проводяться.

У разі здійснення сільськогосподарським товаровиробником операцій, на які поширено та не поширено норми спеціальних режимів, суми податку на додану вартість, сплачені при придбанні основних фондів, товарно-матеріальних цінностей та інших товарів (робіт, послуг), що одночасно використовуються у таких операціях, підлягають розподілу відповідно до питомої ваги їх використання у таких операціях з метою включення до податкового кредиту окремих декларацій, за якими суми податку на додану вартість, нараховані до сплати, залишаються у власному розпорядженні для цільового використання, та такої декларації, яка подається щодо іншої діяльності, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом.

Згідно з п.п. 7.4.3 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Тобто податковий кредит загальної декларації підлягає розподілу між цією та окремою деклараціями відповідно до частки використання придбаних ресурсів в операціях, що включаються до кожної з таких декларацій.

Суд відмічає, що висновки акту перевірки зроблені без дослідження всіх суттєвих обставин, а тому не є правомірними, з огляду на відсутність в акті перевірки об'єктивних та викладених в повній мірі фактичних даних, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів і що, як наслідок, суперечить положенням Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

При цьому, частиною 3 статті 1 Закону України «Про систему оподаткування»закріплено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до п.п. 7.7.4 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій. Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем одночасно з податковою декларацією з ПДВ подано до податкового органу заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування та розрахунок бюджетного відшкодування.

Закон України «Про податок на додану вартість»не містить жодних обмежень щодо визначення окремого порядку відображення в податкових деклараціях з податку на додану вартість сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню сільськогосподарським підприємствам.

Тобто, вказаний позивачем в податкових деклараціях спосіб відшкодування ПДВ є реалізацією права платника податку на зарахування суми бюджетного відшкодування шляхом перерахування його в установі банку. А отже, позивачем дотримано всі процедурні вимоги Закону України «Про податок на додану вартість»щодо порядку та строків заявлення суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування та надання податковому органу відповідних документів.

За таких обставин висновки відповідача про те, що позивачем порушено вимоги п.11.21 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість», суд вважає помилковими.

Відтак, за результатами дослідження наданих сторонами доказів справи, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на недостовірних висновках акта перевірки, надані відповідачем обґрунтування заперечень на позов не відповідають чинному законодавству, ґрунтуються на невірному його трактуванні та суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним рішень у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94 , 97, 158-163, 227 КАС України, Господарський суд Київської області, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області № 0/0 від 20.02.2008р.

Стягнути з Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області (09200, Київська область, м. Кагарлик, пл.. Незалежності, 1, код 34262660, р/р 1856 ГУ ДКУ Київської обл., МФО 821018) 3,40 грн. судового збору на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Дніпро»(09210, Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Шкільна, 1, ).

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк постанова суду набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови суду - без змін.

Суддя Маляренко А.В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –27.08.2008р.