ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.05.08р.

Справа № 22/184-08

за позовом Військового прокурор Запорізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, яке уповноважено здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, м. Київ

Військової частини А3840, м. Мелітополь

до Державного підприємства адміністрації залізничного транспорту України "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 136 грн.

Суддя Пуппо Л.Д.

Представники:

Прокурор: не з"явився

Від позивача - Ященко В.В. - дов. № 230 від 27.02.08.

Від відповідача: Шляєв І..В. - дов. № 63 від 01.01.08.

Селяков О.В. - дов. № 62 від 01.01.08.

СУТЬ СПРАВИ

Позивач просить стягнути з відповідача 5136 грн. шкоди, викликаної недостачею, псуванням вантажу за залізничною накладною № 980169.

Відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності.

ВСТАНОВЛЕНО

Згідно вказаній накладній на адресу Військової частини А3840 від Військової частини А1478 у вагоні 44925964 прибув вантаж - спецавтотехніка за вагою і навантаженням В/ч А1478, в накладній зазначена маса нетто 16950 кг.

За положеннями статті 129 Статуту залізниць України (далі –Статут) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються, в тому числі, комерційними актами, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

У доповнення до акту загальної форми № 9296 станції Запоріжжя Ліве від 29.04.07., 0680 ст. Мелітополь від 30.04. щодо обірванця свинцевої пломби, навішування ЗПУ 1850897 на станції Мелітополь при комісійній видачі вантажу виявлено: „на вагоне № 44925964 в автомобиле «Урал», где было наложено ЗПУ № 1850897 ст. Запорожье- Левое согласно описи находившейся внутри специального кузова недостает: стрела верхняя УЦ2.091, 048СП - 3 штуки, плита домкрат ЖГ8.074.013 - 9 штук, опора ЖГ4.135.008Сп - 1 штука, ключ трещеточный Жг4.094.001Сп - 1 штука”. Вагон в технічному відношенні справний. Зазначені дані зафіксовані в комерційному акті № БН 752469/40 від 30.04.07, який складений у згідності з Правилами складання актів.

З огляду на викладене вбачається, що недостача у спірному вагоні виникла при транспортуванні, оскільки до перевезення вантаж прийнятий залізницею без зауважень, а до одержувача від надійшов з ознаками доступу до нього і недостачею, тому відповідальність за недостачу повинна бути покладена на відповідача.

Проте суд вважає, що у задоволенні вимог повинно бути відмовлено, виходячи з наступного:

відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Позовна давність для позовів до залізниць встановлена, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України, якою передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, який набрав чинності одночасно з Цивільним кодексом України, та норми якого у регулюванні майнових відносин суб’єктів господарювання є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України.

Це стосується і положень про позовну давність.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 315 Господарського кодексу України для пред’явлення заявником до перевізника позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк. Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів до залізниць, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відтак, з огляду на положення статей 134, 136 Статуту залізниць України, вказаний термін позовної давності у даній справі пов’язаний з днем настання подій, що є підставою для подання позову, а саме, з днем видачі вантажу та виявлення при цьому його недостачі, засвідченої комерційним актом.

Звертаючись до суду з даним позовом 02 квітня 2008 року про стягнення грошових коштів за документом, складеними в квітні 2007 року, позивач цей строк пропустив.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Керуючись статтею 267 Цивільного кодексу України, статтею 223, частиною 4 статті 315 Господарського кодексу України, статтями 134,137 Статуту залізниць України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В позові відмовити.

Суддя Л.Д.Пуппо