КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2008                                                                                           № 30/414

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Горіна О.Г. (дов. б/н від 24.03.2008 р.) Васюк В.В. - директор

від відповідача -Петруніна Г.С. (дов. б/н від 11.05.2008 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.01.2006

у справі № 30/414

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Україна"

до                                                   Дочірнього підприємства "Юнітрейд - Світ"

про                                                  стягнення 62782 грн. 83 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ” про стягнення 62782 грн. 83 коп. (41175,30 грн. – безпідставно набутих коштів, 1607,83 грн. – пені за прострочення платежу, 20000,00 грн. – компенсації за моральну шкоду).

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №30/414 від 27.01.2006 р. в задоволенні позовних вимог ТОВ „Хімекс Україна” відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №30/414 від 27.01.2006 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду позивач зазначив неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, він зазначив, що невідомою особою з розрахункового рахунку позивача, відкритого у Київському ГРУ „Приватбанк”, без належного доручення ТОВ „Хімекс Україна” на розрахунковий рахунок Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ”, відкритого у ВАТ „Родовід Банк”, було перераховано 41175,30 грн. на підставі рахунку-фактури №ТХ/СН -0275 від 19.08.2005 р. як передоплату за комп’ютери.

04.05.2006 р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду, за клопотанням представника позивача, було призначено у справі №30/414 судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлено такі питання: „Чи виконано підпис директором ТОВ „Хімекс України” Васюком В.В. на довіреності ЯКШ №003252 від19.08.2005 р. чи іншою особою? Чи виконано підпис головним бухгалтером ТОВ „Хімекс України” Горіною О.Г. на довіреності ЯКШ №003252 від 19.08.2005 р. чи іншою особою?”

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва у справі №30/414 від 27.01.2006 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва 27.01.2006 р. у справі №30/414 – без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає позивач, 22 серпня 2005 р. з щоденного реєстру відправлених клієнтом електронних розрахункових документів, складеного Київським ГРУ „Приватбанк” після формування балансу операційного дня, Товариству з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” стало відомо про несанкціоноване перерахування з його розрахункового рахунку, відкритого у Київському ГРУ „Приватбанк”, без його доручення на розрахунковий рахунок відповідача - Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ” у ВАТ „Родовід Банк” грошових коштів на загальну суму 41175,30 грн., на підставі рахунку-фактури № ТХ/СН-0275 від 19.08.2005 р. як передоплату за комп'ютери.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” стверджує, що воно не одержувало від Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ” зазначеного рахунку-фактури, так як між позивачем і відповідачем не укладались договори поставки комп'ютерів, а також позивачем не направлялось до Київського ГРУ „Приватбанк” дистанційне розпорядження про списання з його розрахункового рахунку коштів та перерахування їх на розрахунковий рахунок відповідача.

З метою з’ясування обставин цієї платіжної операції, позивач звернувся до відповідача з листами-претензіями № 102/08.05 від 30.08.2005 р. та № 126/10.05 від 13.10.2005 р., відповідно до яких ТОВ „Хімекс Україна” просить відповідача негайно повернути на свій розрахунковий рахунок №3084 в Київське ГРУ „Приватбанк” грошові кошти в сумі 41175,30 грн., які були незаконно переведені на розрахунковий рахунок Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ”, а також сплатити пеню за користування цими грошовими коштами у сумі 964,52 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 632 від 21.10.2005 р., відповідно до якого ДП „Юнітрейд-Світ” зазначає, що 19.08.2005 р. працівники магазину ДП „Юнітрейд-Світ”, що знаходився в м. Києві по вул. Тимошенка, 29, на прохання працівника ТОВ „Хімекс Україна” - Федосенка Степана Миколайовича, виписали рахунок-фактуру для оплати за товар № ТХ/СН 0275 від 19.08.05 р. При цьому, зазначений рахунок-фактура був виписаний на ТОВ „Хімекс Україна”, а не на громадянина Федосенка С.М.

Відповідно до п.п. 1. п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” одним із видів документів, за яким здійснюється ініціювання переказу, є платіжне доручення.

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” встановлено, що платіжним дорученням вважається розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. п. 40, 41 додатку № 8 до Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті (затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.04. № 22), розрахунковий документ повинен містити відбиток печатки платника та підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які уповноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки.

22.08.2005 р. на рахунок відповідача поступила оплата, згідно вищевказаного рахунку-фактури, після чого громадянин Федосенко С.М. з'явився в магазин відповідача з метою отримання оплаченого товару, ним було пред'явлено свій паспорт, а також належним чином оформлену довіреність (типова форма № М-2, затверджена Наказом Мінстату № 192 від 21.06.96 р.), ним було підписано видаткову накладну № ТХ/РН-0194 від 22.08.2005 р. на отримання товару, а також ним фактично отримано товар.

Таким чином, платіж згідно рахунку-фактури № ТХ/СН 0275 від 19.08.2005 р. був здійснений з відома і за вказівкою позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна”.

Крім того, відповідач у своєму листі зазначає, що він не міг відмовити представнику позивача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 178 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання, який відповідно до закону та своїх установчих документів зобов'язаний здійснювати виконання робіт, надання послуг або продаж товарів кожному, хто до нього звертається на законних підставах, не має права відмовити у виконанні робіт, наданні послуг, продажу товару за наявності у нього такої можливості або надавати перевагу одному споживачеві перед іншими, крім випадків, передбачених законодавством.

Як стверджує позивач, відповідачем без достатніх на те підстав було набуто грошові кошти позивача у сумі 41175,30 грн., оскільки йому невідома особа на прізвище Федосенко С.М., з яким він не перебував в будь-яких трудових або цивільно-правових відносинах; крім того позивач зазначає, що громадянин Федосенко С.М. не мав оформлених відповідно до вимог чинного законодавства підстав щодо будь-якого представництва ТОВ „Хімекс Україна” для вчинення будь-яких правочинів, договорів, тощо.

В матеріалах справи міститься довіреність № 003252 від 19.08.2005 р., відповідно до якої ТОВ „Хімекс Україна” уповноважило Федосенка Степана Миколайовича на отримання від ДП „Юнітрейд-Світ” цінностей за рахунком-фактурою № ТХ/СН 0275 від 19.08.2005 р.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 31.10.2000 р. № 053-29151, довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей.

У п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96 р. № 99 зазначено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до п. 4 зазначеної Інструкції, довіреність на одержання цінностей видається тільки особам, що працюють на даному підприємстві. Довіреність особам, що не працюють на даному підприємстві, може бути видана з дозволу керівника підприємства, якщо підприємство, де працює дана особа, видало їй довіреність на одержання тих самих цінностей і такої ж кількості з цього підприємства.

Таким чином, ТОВ „Хімекс Україна” надавши громадянину Федосенко С.М. довіреність № 003252 від 19.08.2005 р. уповноважило його отримати цінності, які зазначені в переліку цінностей, які належить отримати. Даний перелік був підписаний керівником підприємства та головним бухгалтером, а також засвідчений печаткою ТОВ „Хімекс Україна”. Отже, громадянин Федосенко С.М. мав всі передбачені законодавством підтвердження його повноважень прийняти оплачений позивачем товар від імені і на користь позивача.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 Господарського кодексу України, відповідач є суб'єктом господарювання, який відповідно закону та своїх установчих документів зобов'язаний здійснювати виконання робіт, надання послуг або продаж товару кожному, хто до нього звернеться на законних підставах, і не має права відмовити у виконанні робіт, наданні послуг або продажу товару.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Законодавством не вимагається обов'язковість укладання договору купівлі-продажу даного виду в письмовій формі.

За таких обставин, вищевикладені обставини дають підстави для висновку про те, що між сторонами було укладено договір роздрібної купівлі-продажу, умови якого обидві сторони виконали у повному обсязі.

Відповідно до ст. 389 Цивільного кодексу України, гроші не можуть бути витребувані від добросовісного набувача.

Враховуючи те, що Дочірнє підприємство „Юнітрейд-Світ” виконало свої зобов’язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна”, а також те, що спірне майно - грошові кошти було набуте ним у власність на підставах, не заборонених законом, апеляційний суд вважає вірним висновки місцевого господарського суду про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” відсутні підстави для стягнення з Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ” коштів у сумі 41175,30 грн.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2006 р. у справі №30/414, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз були досліджені підписи керівника підприємства та головного бухгалтера в довіреності ЯКШ №003252 від 19.08.2005 р., за результатами якого складено висновок №5321 від 17.10.2006 р., яким встановлено, що підпис від імені Васюка В.В. в графі „Керівник підприємства” довіреності ЯКШ №003252 від 19.08.2005 р., - виконано не Васюком В.В., а іншою особою; підпис від імені Горіної О.Г. в графі „Головний бухгалтер” довіреності ЯКШ №003252 від 19.08.2005 р., - виконано не Горіною О.Г., а іншою особою.

Проте, колегія суддів вважає, що висновок експертизи не спростовує позицію суду першої інстанції щодо наявності правових підстав ДП „Юнітрейд-Світ” для передачі товарно-матеріальних цінностей представнику ТОВ „Хімекс Україна”, оскільки на момент вчинення таких дій довіреність ЯКШ №003252 від 19.08.2005 р. відповідала вимогам чинного законодавства, а відповідач не знав та міг знати, що підписи керівника підприємства Васюка В.В., головного бухгалтера Горіної О.Г. на довіреності виконані відповідно не цими, а іншими особами.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1607,83 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В зв'язку з тим, що між сторонами письмово не укладались будь-які договори, відповідно до яких передбачалась би відповідальність за їх невиконання, суд приходить до висновку про те, що позивачем неправомірно заявлено до стягнення пеню за прострочення платежу в сумі 1607,83 грн.

Позивачем також заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації за моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено матеріалами справи, в діях Дочірнього підприємства „Юнітрейд-Світ” відсутня вина, яка б могла завдати моральної шкоди відповідачу, оскільки Дочірнє підприємство „Юнітрейд-Світ” виконало свої зобов'язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” в повному обсязі, крім того, спірне майно - грошові кошти в сумі 41175,30 грн. було набуте відповідачам у власність на підставах, не заборонених законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд мотивовано визнав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімекс Україна” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2006 року у справі № 30/414 залишити без змін.

Матеріали справи № 30/414 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді