СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.04.08
Справа №  20/147/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

За первісним позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

До Товариства
з обмеженою відповідальністю “Торговельна компанія “Економ Плюс”, м. Запоріжжя

Про стягнення
5100грн.

За зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговельна компанія “Економ Плюс”,
м.Запоріжжя

До  Приватного підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

Про стягнення
5100грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від ПП ОСОБА_1-    ОСОБА_2 (довіреність №б/н від 05.03.2008р.);

Від ТОВ “Торговельна компанія
“Економ Плюс” -

Шибаєва Л.Л. (довіреність№Д/02/08 від 01.03.2008р.);

Пономаренко О.В. (довіреність №Д/9/07 від 10.12.2007р.)

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про повернення
виконаного однією із сторін у зобов'язанні, а саме зобов'язати  повернути перераховану орендну плату за
березень 2008р. у сумі 5100грн.

Ухвалою суду від 15.02.2008р.
порушено провадження у справі №20/147/08. На підставі ст.77 ГПК України розгляд
справи відкладено на 07.04.2008р., потім оголошено перерву до 09.04.2008р.
Ухвалою суду від 09.04.2008р. прийнято зустрічну позовну  заяву
про стягнення суми 5100грн. боргу за електро- та водопостачання для
спільного розгляду з первісним позовом; за клопотанням сторін продовжено строк
вирішення спору до 21.04.2008р., розгляд справи відкладено на 18.04.2008р..

За згодою сторін 18.04.2008р.
оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника
відповідача судовий процес фіксувався за допомогою засобів технічної фіксації.

Позивач за первісним позовом  підтримав позовні вимоги, викладені у позові,
та на підставі  п.3 ст.1212 ЦК України
просить позов задовольнити, зобов'язати
ТОВ “ТК “Економ Плюс” повернути перераховану орендну плату за березень
2008р. у сумі 5100грн. У судовому засіданні позивач уточнив вимоги та просить
стягнути з відповідача перераховану орендну плату за березень 2008р. у сумі
5100грн. Позовні вимоги мотивовані наступним. Пунктом 5.2 укладеного між
сторонами договору суборенди №01-03/07 від 01.04.2007р. було передбачено, що
оплата орендної плати за перший місяць суборенди (квітень 2007р.) і за останній
місяць (березень 2008р.) здійснюється ПП ОСОБА_1 шляхом внесення предоплати у
повному розмірі протягом 5 банківських днів з моменту прийняття приміщення в
оренду. В квітні 2007р. ПП ОСОБА_1 вніс 100% передплати за березень 2008р. у
сумі 5100грн. Відповідно до повідомлення ТОВ “ТК “Економ Плюс” про припинення
договору з 01.12.2007р. договір суборенди був розірваний,  01.12.2007р. ПП ОСОБА_1 звільнив приміщення.
13.12.2007р. на адресу ТОВ “ТК “Економ Плюс” направлений лист з вимогою
повернути перераховану орендну плату за березень 2008р. у зв'язку  з неможливістю використовувати об'єкт  оренди по призначенню.

Відповідач первісний позов  не визнав з наступних підстав.08.11.2007р.
ТОВ “ТК “Економ Плюс” направлено листа про розірвання договору з 01.12.2007р. у
зв'язку з порушенням ПП ОСОБА_1 умов договору. Оскільки під час здійснення
підприємницької діяльності ПП ОСОБА_1 споживав електричну енергію та воду, то
ТОВ “ТК “Економ Плюс” поніс певні витрати.
На підставі акту від 08.05.2007р. та акту від 20.09.2007р., складених
комісією ТОВ “ТК “Економ Плюс”, зроблено розрахунок спожитих позивачем послуг з
електро та водопостачання. Сума заборгованості складає 5100грн. і дорівнює
орендній платі за останній місяць, сплаченої позивачем. Тому між сторонами була
здійснена усна домовленість про зарахування суми оренди в розмірі 5100грн. в
рахунок погашення заборгованості позивача за електро та водопостачання. Таким
чином вважає, що заборгованість відповідача по орендній платі відсутня.

Згідно з зустрічним позовом ТОВ “ТК
“Економ Плюс” просить на підставі ст.526 ЦК України стягнути з ПП
ОСОБА_1заборгованість за електро- водопостачання в розмірі 5100грн. Зустрічні
позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем за зустрічним позовом умов
п.5.5 договору суборенди №01-03/07 щодо сплати окремо на підставі виставлених
рахунків витрат позивача, які пов'язані з утриманням та експлуатацією
приміщення, а також платежі за комунальні послуги. Факт користування
електроприладами (в т.ч. водою) позивач підтверджує актами від 08.05.2007р. та
від 20.09.2007р., складених комісією позивача, в яких перелічені прилади
(холодильники “Ока”, “Донбас”, “Норд” (двокамерний), фритюрниця, мікрохвильова
піч, електрочайник, освітлення (6 світильників).У судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом пояснив, що доказів вручення рахунків немає. 03.04.2008р.
рахунки вручені повторно.

Відповідач за зустрічним позовом не
визнав позовні вимоги. Зазначає, що за період дії договору ТОВ “ТК “Економ
Плюс” не пред'являло вимог до ПП ОСОБА_1 по відшкодуванню витрат, пов'язаних з
утриманням майна, що орендується, і не виставляло рахунків на оплату.  У листуванні між сторонами до розірвання
договору ТОВ “ТК “Економ Плюс” не вказувало, що у ПП ОСОБА_1 мається
заборгованість по комунальним послугам. Рахунки на оплату ПП ОСОБА_1 отримав
лише 03.04.2008р. під час розгляду справи господарським судом. Оскільки в п.5.5
договору строк виконання зобов'язання  по
оплаті рахунків за комунальні послуги не встановлений, і в період дії договору
рахунки не виставлялись, відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у випадку
розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Вважає, що відсутні
зобов'язання по оплаті, оскільки рахунок пред'явлений 03.04.2008р. після
розірвання договору.

18.04.2008р. господарським судом
отримано заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, відповідно до якої  ТОВ “ТК “Економ Плюс” просить на підставі
ст.ст.776,779,1166 ЦК України, крім вимоги про стягнення суми 5100грн. боргу за
водо та електропостачання,  стягнути
шкоду, завдану внаслідок нездійснення поточного ремонту орендованого приміщення
в розмірі 2841,60грн. та шкоду, завдану внаслідок розбиття скла в розмірі
1374грн.

Зазначена заява судом до розгляду
не прийнята, оскільки суперечить ст.22 Господарського процесуального кодексу
України, якою передбачено право позивача змінити підставу або предмет
позову, а не одночасно здійснити ці дії. Згідно з Роз'ясненням  президії Вищого арбітражного суду України
“Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу
України” від 18.09.97р. № 02 -5/289 зміна предмету позову означає зміну
матеріально-правової вимоги до позивача, зміна підстави позову  означає зміну обставин, якими позивач
обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Фактично ТОВ “ТК “Економ Плюс”   заявлені нові позовні вимоги про стягнення
шкоди, не зв'язані між собою підставою виникнення, оскільки ст.1166 ЦК України,
на яку посилається позивач за зустрічним позовом як нормативну підставу вимог,
регулює внедоговірні відносини. Також сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво утруднить вирішення
спору.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю “Торговельна компанія “Економ Плюс” (сторона-1)  та приватним підприємцем
ОСОБА_1(сторона-2)  був укладений  договір
суборенди №01-03/07, за яким ТОВ “ТК “Економ Плюс” передало, а ПП
ОСОБА_1 прийняв в строкове платне користування частину приміщення площею 101
кв.м.за адресою:АДРЕСА_1.

Строк дії договору  встановлено з моменту підписання сторонами
акта приймання-передачі до 01.04.2008р. (п.4.1).

Відповідно до п.4.3 сторона-2 має
право відмовитись від договору, попередив сторону-1 у місячний термін, при
цьому сплачена авансом орендна плата не повертається.

Згідно з п.5.1 орендна плата у
місяць становить 5100грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п.5.2 орендна плата з
урахуванням індексу інфляції сплачується
на підставі виставленого рахунку по передплаті шляхом внесення до 12
числа поточного місяця. Оплата орендної плати за перший місяць оренди і за
останній місяць здійснюється стороною-2 шляхом внесення передплати у повному
розмірі протягом 5 банківських днів з моменту прийняття приміщення в оренду.

Згідно з п.5.5. витрати,
пов'язані  з утриманням і експлуатацією
орендуємого приміщення, а також платежі за спожиті стороною -2 комунальні
послуги, в орендну плату не включаються і компенсуються окремо на підставі наданих
стороною-1 рахунків по діючим на момент виставлення рахунку тарифам.

20.11.2007р. між сторонами
підписано додаткову угоду до договору суборенди №01-03/07 від 01.04.2007р.,
відповідно до якої прийшли до згоди розірвати договір суборенди №01-03/07 від
01.04.2007р. з 01.12.2007р. (останнім днем оренди вважати 01.12.2007р.), про що
сторони підписують акт приймання-передачі.

27.04.2007р. ПП ОСОБА_1 на
виконання умов договору було сплачено суму 5100грн. з призначенням платежу
-передплата за суборенду нежиле приміщення за березень 2008р., що
підтверджується банківською випискою, не заперечено ТОВ “ТК “Економ Плюс”.

13.12.2007р. (згідно з фіскальним
чеком) ПП ОСОБА_1 направив ТОВ “ТК “Економ Плюс” листа, згідно з яким просив
повернути перераховану орендну плату за березень 2008р. у сумі 5100грн.
протягом 7 днів.

11.02.2008р. ПП ОСОБА_1 звернувся
до суду з даним позовом та просить стягнути суму 5100грн., яка сплачена як
передплата за березень 2008р.

Під час розгляду спору 03.04.2008р.
ТОВ “ТК “Економ Плюс” вручено ПП ОСОБА_1 рахунок на оплату №986
від 01.12.2007р. на суму 5100грн., акт здачі-приймання робіт (надання послуг)
№928 від 01.12.2007р.

Згідно з рахунком  №986 від 01.12.2007р. ним передбачено
відшкодування затрат на комунальні послуги згідно з договором №01-03/07 від
01.04.2007р.

Проаналізувавши норми
законодавства, оцінивши докази, суд вважає первісні позовні вимоги такими,
що  підлягають  задоволенню на наступних підставах.

Статтею 759 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується  передати наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та
виконання договору найму (оренди).

Згідно з ст.774 цього Кодексу до
договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 762 ЦК України передбачено,
що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Наймач звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він
не відповідає.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
укладений між сторонами договір суборенди був розірваний за згодою сторін
20.11.2007р. і за актом прийому-передачі 01.12.2007р. ПП ОСОБА_1 передав
приміщення, яке ним орендувалось, ТОВ “ТК “Економ Плюс”.

Відповідно до ст.653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно з ст. 1212 ЦК України
особа,  яка набула майно  або
зберегла  його  у
себе  за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї
глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне   набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого,  інших осіб  чи  наслідком
події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)витребування   майна
власником   із  чужого
незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1215 цього Кодексу
встановлено випадки, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню і
орендна плата не входить до їх переліку.

Договором суборенди №01-03/07  від 01.04.2007р. сторони встановили випадок,
коли отримана авансом орендна плата не повертається -якщо договір оренди
розірвано в односторонньому порядку ПП ОСОБА_1 (п.4.3). Судом встановлено, що
односторонньої відмови від договору ПП ОСОБА_1 не було, із додаткової угоди про
розірвання договору слідує, що договір розірваний 20.11.2007р. за згодою
сторін.

Таким чином, первісні позовні
вимоги про стягнення суми 5100грн. сплаченої авансом за березень 2008р.
орендної плати підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд не
бере до уваги заперечення відповідача за первісним позовом, оскільки всупереч
ст.ст.33,34 ГПК України ТОВ “ТК “Економ Плюс” не надало належних доказів, як
він зазначив, зарахування вимог в порядку ст.601 ЦК України.

Розглянувши зустрічні позовні
вимоги про стягнення на підставі ст.526 ЦК України з ПП ОСОБА_1заборгованість
за електро- водопостачання в розмірі 5100грн., суд вважає зустрічні позовні
вимоги такими, що задоволенню не підлягають на наступних підставах.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14
Цивільного кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного
законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором
або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Із змісту статей 15,16 ЦК України
слідує, що кожна особа має право звернутися до суду  за
захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій
розсуд.

Статтями 11,509 ЦК України
встановлено, що підставою виникнення зобов'язань (цивільних прав та обов'язків)
є, зокрема, договір. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку. Підстави виникнення господарських зобов'язань встановлені також
ст.174 ГК України.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до
вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не
допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Із договору №01-03/07 суборенди від
01.04.2007р. слідує, що строк оплати витрат, пов'язаних з утриманням і
експлуатацією орендуємого приміщення, а також платежів за спожиті ПП ОСОБА_1
послуги, компенсуються стороною-2 (ПП ОСОБА_1) на підставі виставлених стороною
-1 (позивачем за зустрічним позовом) рахунків по діючим на момент виставлення
рахунків тарифів (п.5.5).

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо  у
зобов'язанні  встановлений  строк
(термін)  його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо  строк  (термін)
виконання  боржником  обов'язку
невстановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має
право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від
дня  пред'явлення вимоги, якщо
обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного
законодавства.

Статтею 1 Господарського процесуального  кодексу України встановлено право підприємств
та організацій звертатися до господарського суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Із змісту ст.12 ГПК
України слідує, що господарський суд розглядає спори.

Судом встановлено, що договір не
містить строку виконання зобов'язання щодо оплати цих витрат. Із договору не
випливає, що орендар зобов'язаний негайно сплатити послуги і більш того, розмір
цих послуг договором не встановлений, а визначено лише сплата на підставі
рахунків по діючим на момент виставлення рахунку тарифам. ТОВ “ТК “Економ Плюс”
не надало доказів направлення чи вручення рахунків і невиконаннях зобов'язання  відповідачем щодо сплати рахунку  до звернення до суду.  Відповідно до матеріалів справи позивач
вручив відповідачу рахунок №986 від 01.12.2007р. на сплату
5100грн.та акт здачі -приймання робіт (надання послуг) лише 03.04.2008р., тобто
під час розгляду справи. Вимоги щодо сплати також не направляв.

Однак, до господарського суду з
зустрічним позовом стягнути суму 5100 грн. боргу ТОВ “ТК “Економ Плюс”
звернулося  09 квітня 2008р., тобто коли
строк виконання зобов'язання  ще не
настав, і таким чином права позивача не були порушені.

Відповідно до ст.538 ЦК України
виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору  обумовлене виконанням другою стороною свого
обов'язку, є зустрічним виконанням. При зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті
зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Згідно з договором позивач
зобов'язався надати рахунок.

Таким чином суд вважає, що враховуючи предмет
позовних вимог, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх
вимог,  а саме порушення його прав
відповідачем на час звернення з позовом до суду.  Зазначені позивачем за зустрічним позовом та
надані письмові докази (зокрема, акти перевірки, нараховані затрати електро-
водопостачання) не спростовують висновків суду, оскільки позивач не доказав
порушення зобов'язання  відповідачем на
час звернення до суду.

На цих підставах у задоволенні  зустрічних позовних вимог  відмовляється.

Згідно з ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються
на відповідача за первісним позовом. Судові витрати за зустрічним позовом
покладаються на позивача за зустрічним позовом. Оскільки приватним підприємцем
ОСОБА_1 при пред'явлені позову зайво сплачено державне мито у розмірі 18 грн.,
необхідно видати довідку на повернення із державного бюджету цієї суми.

Керуючись  ст. ст. 49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Первісний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Торговельна компанія “Економ Плюс”(69002, м. Запоріжжя,
вул.Грязнова,10-а, р/р 7401 в АБ “Південний”, м.Запоріжжя, МФО
313750, код ЄДРОПУ 34268112) на користь приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ЗАТ “ОТП Банк”,
м.Запоріжжя, МФО 313872) суму 5100грн., суму 102 грн. витрат на державне мито,
суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Видати    приватному підприємцю ОСОБА_1 довідку на
повернення із Державного бюджету суму 18 грн. зайво сплаченого державного мита.

У задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 08.07.2008 р.