Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02"червня 2008 р.          Справа № 11/75-08

Колегія суддів у складі

головуючого судді Шепітько І.І., судді Ільїна О.В., судді Лакізи В.В.

при секретарі Погребняк А.М.

за участю представників сторін :

позивача - Душина О.В. за дорученням від 17.05.2008 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського

апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний

№658С/1-32) на рішення господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008

року по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Східмонтаж 8З», м. Суми

до Сумської міської ради, м. Суми

про визнання договору укладеним

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008 року ( суддя Зражевський Ю.О.) позов задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні господарського суду Сумської області, обставинам справи. Вказує на те, що господарським судом Сумської області при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що на час звернення до суду позивачем не надано доказів прийняття Сумською міською радою рішення про передачу йому в оренду спірної земельної ділянки площею 0, 0988 га, строком на 10 років.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з’ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Вказує на те, що Рішенням Сумської міської Ради № 348-МР від 27.12.2006 року про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та висновками відповідних органів було підтверджено як намір передачі спірної земельної ділянки в користування позивачу, так і фактичн можливість здійснення такої передачі.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, як вбачається з матеріалів справи про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу по справі в порядку ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд Сумської області виходив з того, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений із Сумською міською санітарно-епідеміологічною станцією, Відділом екологічного контролю Центрального регіону, Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради, Сумським міським управлінням земельних ресурсів, Управлінням культури та туризму Сумської обласної державної адміністрації, позитивно оцінений у висновку державної експертизи землевпорядної документації та затверджений начальником обласного головного управління земельних ресурсів. На підставі погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем підготовлено проект договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, вул. Курська, (напроти буд. № 43-№ 41), площею 0, 0988 га та передано його на розгляд до Сумської міської ради. Проте Сумською міською радою, в порушення ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України не було надіслано на адресу позивача ні підписаного примірника договору, ні протоколу розбіжностей із своїми запереченнями. З цих підстав господарський суд Сумської області дійшов висновку про те, що відповідач шляхом неукладення договору оренди земельної ділянки, порушив права та законні інтереси позивача.

На думку колегії суддів, зазначені висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають обставинам справи виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Сумської міської ради №348-МР від 27 грудня 2006 року „Про надання згоди (дозволу) на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та перепогодження технічної документації із землеустрою в зв'язку зі зміною цільового призначення земельних ділянок, внесення змін до рішень Сумської міської ради" ТОВ „Східмонтаж 83" надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, вул. Курська, (навпроти буд. № 43-№ 41) площею 0,0988 під розміщення торгово-офісного центру.

Вказане рішення позивач зазначає підставою для визнання укладеним між Сумською міською радою та ТОВ „Східмонтаж 83" договору оренди земельної ділянки від ЗО листопада 2007 року.

Колегія суддів вважає твердження позивача необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України: до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

У ч. З ст. 16 Закону України „Про оренду землі" зазначено, що сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити,що вирішення питання про передачу землі у власність чи користування є виключним правом ради, як суб'єкта права власності на землі, заяви зацікавлених осіб про зобов'язання передати земельну ділянку у власність або користування задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, рішення про надання ТОВ «Східмонтаж 83»в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, вул. Курська, (напроти буд. № 43-№ 41), площею 0, 0988 га Сумською міською радою не приймалося.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді, ні при розгляді справи у суді апеляційної інстанції не забезпечив дотримання передбачених цією статтею положень, а саме, не надав доказів прийняття Сумською міською радою рішення про надання ТОВ «Східмонтаж 83»в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою м. Суми, вул. Курська, (напроти буд. № 43-№ 41), площею 0, 0988 га.

Згідно зі статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги КП „Злагода” не обґрунтовані, суперечать нормам чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008 року скасуванню, як таке, що не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 2,п.3 ч. 1. ст. 104, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 19 лютого 2008 року по справі № 11/75-08 скасувати та прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Головуючий суддя (підпис) Шепітько І.І.

cуддя (підпис) Ільїн О.В.

cуддя (підпис) Лакіза В.В.

Постанову підписано 09.06.2008 року