ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.08                                                                                 Справа № 16/137.

За позовом Прокурора м. Краснодону Луганської області в інтересах держави в особі Краснодонської міської ради, м. Краснодон Луганської області

до Приватного підприємства “Кедр”, м. Краснодон Луганської області

про стягнення 76484грн.88 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Хомченко Н.П., довіреність № 20/241-1 від 16.01.08,

від відповідача –Юрченко Є.О., дов. від 03.09.08.,

прокурор – Анушкевич О.І., посвідчення від 27.08.08. №553,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: прокурором заявлено вимогу про стягнення на користь Краснодонської міської ради збитків у вигляді не отриманого прибутку у розмірі 76484грн. 88 коп. за період з 2004-2008 років, спричинених неправомірним користуванням земельною ділянкою розміром 9,3300га у м. Краснодоні по вул.. «Халтуріна»– без оформлення договору оренди (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.07.2008 №35/5532-20). Вимоги вмотивовано ст.ст.22,216,1166,1212 Цивільного кодексу.

Представником заявника в судовому засіданні 22.08.2008 надано заяву про зміну правової підстави позову від 22.08.2008 № 35/5532-20, якою фактично змінено нормативне обґрунтування позову та відповідно до якої позов вмотивовано правилами ст. ст. 22,377,509 Цивільного кодексу України та ст.ст. 90,120, 125 Земельного кодексу України. Даною заявою від 22.08.2008 № 35/5532-20 зазначено, що підставою виникнення прав та обов’язків відповідача є подія, передбачена ст.ст.11,22,377 Цивільного кодексу України та ст.ст.92,93,ч.3ст.120,ст.125 Земельного кодексу України, а саме, перехід права користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщена власна нерухомість відповідача, та частиною ділянки , яка необхідна для її обслуговування, і по твердженню заявника в позовній заяві з відповідача слід стягнути збитки на користь позивача у розмірі орендної плати, яка могла б дорівнювати 1% від грошової оцінки землі.

Представником заявника в судовому засіданні 22.08.2008 надано пояснення від 22.08.2008 №35/5532-20 щодо правових підстав заявлення позову в інтересах позивача, якими прокурор посилається на правила Закону України «Про власність»(який не є чинним), ст.12,83 ЗК України, ст.ст.26,34,63 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»та ст.69 Бюджетного кодексу України і зазначає, що спірна земельна ділянка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Краснодон. Відповідно, повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою належить Краснодонській міській раді. Неналежне надходження платежів за використання землі спричиняє збитки міському бюджету, що призводить до невиконання прибуткової частини місцевого бюджету, чим спричиняється істотна шкода інтересам держави, у зв’язку з чим заявником пред’явлено позов в інтересах держави в особі Краснодонської міської ради.

Відповідачем у судовому засіданні 22.08.2008 надано відзив на позовну заяву, яким він вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що заявлені з порушенням приписів законодавства України, у тому числі ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та просить у задоволенні позову відмовити, оскільки заявником та позивачем порушено вимоги ст.156 Земельного кодексу України.

Представником заявника у судовому засіданні 05.09.2008 надано пояснення від 05.09.2008 № 05-102 вих 08 щодо вказаних у позові обставин. Так, як вбачається зі змісту договорів купівлі-продажу від 29.12.2001 та 09.01.2004 відповідач придбав у власність об’єкти нерухомого майна ДВАТ “Краснодонське управління матеріально-технічного постачання”, які розташовані на земельній ділянці територіальної громади м. Краснодону. Вказану обставину прокурор підтверджує тим, що предметом договорів фактично є нерухоме майно. Рішенням постійно діючого третейського суду при Луганській регіональній торгово-промисловій палаті по справі від 22.05.2006 №8/15 за відповідачем визнано право власності на об’єкти нерухомості, розташовані за адресою:вул.Халтуріна,14. При цьому ж прокурор вказує, що рішенням Краснодонської міської ради від 17.11.2005 № 32/1642 припинено право користування земельною ділянкою ДВАТ “Краснодонське управління матеріально-технічного постачання”. Також, заявник зазначає, що «рішенням Краснодонської міської ради від 29.02.2008 №25/1754. надано в оренду відповідачу земельну ділянку площею 9,2289 га, розташованою за адресою вул.Халтуріна,14, м. Луганськ.»

Крім того, в даному листі зазначено, що відповідач не є землекористувачем і тому вимоги позову повинні бути вмотивовані правилом ст.224 ГК України.

Таким чином, прокурор дійшов висновку, що саме з 09.01.2004 відповідач набув право власності на всі об’єкти нерухомого майна ДВАТ “Краснодонське управління матеріально-технічного постачання”, які розташовані на спірній земельній ділянці розміром 9,3300га, а відтак і збитки повинні бути розраховані з 2004 року з урахуванням ст.21 ЗУ «Про оренду землі», але на земельну ділянку розміром 9,2289га. Щодо надання відповідачеві землі в оренду на підставі рішення міськради прокурор пояснень у судовому засіданні не дав.

Представник позивача у судовому засіданні 02.10.2008 надав пояснення від 01.10.2008 № 35/7546-20 на відзив відповідача, якими заперечив проти відзиву, посилаючись на норми ст.377 Цивільного кодексу України. Представник позивача поясненнями на відзив від 01.10.2008 № 35/7546-20 також зазначив, що твердження відповідача про необхідність застосування до спірних відносин Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, не має правового обґрунтування, оскільки цей порядок застосовується до земельних відносин, які виникли внаслідок завдання власнику землі та землекористувачам збитків (шкоди) екологічного характеру. До листа надано розрахунок збитків, з якого вбачається, що розмір земельної ділянки зменшився у 2007 році у зв’язку з добровільною відмовою відповідача від земельної ділянки розміром 0,1011га.

Представник позивача у судовому засіданні 02.10.2008 надав заяву про уточнення позовних вимог від 01.10.2008 № 35/7547-20, якою просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки у сумі 126 678 грн. 75 коп. за період з 09.01.2004 по 21.04.2008, тобто, збільшив суму позовних вимог.

Представник відповідача письмового відзиву не надав, у судовому засіданні 20.10.08. проти позову заперечив, посилаючись на неправомірність визначення заявником та позивачем правових підстав заявленого позову, оскільки збитки за неправомірне користування землею, на думку відповідача, повинні бути вмотивовані правилом ст.ст.156,157 Земельного кодексу України та розраховані згідно встановленого законом порядку. Також, представник відповідача зазначив у судовому засіданні про невірно визначений період, за який заявлено вимоги - з 09.01.2004 по 21.04.2008., оскільки факт набуття права власності на нерухоме майно, яке розташовано на спірній ділянці, підтверджується рішенням третейського суду від 22.05.06. №8/15.

Прокурор листом від 20.10.08. №05-102 нормативно обґрунтовує заявлені вимоги і визначає правила ст.ст.22,1166 ЦК України, ст.224 ГК України, ст.ст.120,125 ЗК України, вказуючи про використання землі площею 9,3300га.

Таким чином, позовними вимогами по справі є: стягнення з відповідача збитків у вигляді не отриманого прибутку, заявлений в інтересах міськради м. Краснодона, в сумі 126678,75грн. за період з 09.01.04. по 21.04.08., розрахованих з розміру мінімальної орендної плати за землю, заподіяних в результаті відсутності договору оренди землі. Позов вмотивовано правилами ст..224 ГК України, ст..ст.22,377,1166 ЦК України, ст..ст.120, 125 ЗК України, ст..60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»та нормами Бюджетного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін та прокурора, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція позивача по реалізації права власності на землю визначена Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Земельним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

При цьому слід вказати, що правове обґрунтування позову, в тому числі з урахуванням змін правових підстав заявлених вимог, не відповідає суті фактичних правовідносин між сторонами по справі та правилу ст..19 Конституції України.

Згідно вказаних норм права і з урахуванням визначених у законі підстав виникнення обов’язку у відповідача по відшкодуванню збитків як землекористувачем –ст.ст.156,157 ЗК України –прокурор та позивач зобов’язаний визначити: на яких саме підставах у відповідача виник обов’язок по відшкодуванню збитків.

Так, сторони зобов’язані довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

При цьому встановлення причинного зв’язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача, - наслідком такої протиправної поведінки.

Цивільне законодавство передбачає презумпцію вини правопорушника, отже відповідач зобов’язаний довести той факт, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Але, перед усім прокурором і позивачем повинно бути доведено факт того, що при захисті інтересів місцевої ради і місцевого бюджету вони діють у спосіб, встановлений законом, і відповідно до цього обрали законний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі. Таким чином, в даній нормі права йдеться мова про збитки в результаті порушення цивільного права.

Так, обов’язок по відшкодуванню збитків настає для суб’єктів господарювання у разі порушення господарського зобов’язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст.ст.224,225 ГК України, ст.623 ЦК України) або такий обов’язок настає в наслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи та правовідносини сторін у спорі, вислухав представників сторін і заявника, суд дійшов висновку, що спір виник з приводу шкоди, спричиненої місцевому бюджету м. Краснодона, тобто, правовідносини по сплаті загальнообов’язкових платежів та податків до місцевого бюджету є об’єктом спричинення шкоди, а сама шкода це є збитки у вигляді недоїмки обов’язкового платежу - не сплаченої до місцевого бюджету орендної плати за земельну ділянку. Орендна плата не сплачена в результаті відсутності договору на оренду земельної ділянки.

Стосовно вини сторін у відсутності договору, як підстави для надходження обов’язкового платежу до місцевого бюджету у вигляді орендної плати за землю, суд дійшов висновку про вину позивача за таких підстав.

Виходячи з повноважень позивача по реалізації права комунальної власності на займану відповідачем земельну ділянку у спірний період, і обов’язку відповідача по оплаті за користування землею, можна зробити висновок про протиправну бездіяльність позивача в сфері контролю за використанням відповідачем землі у м. Краснодоні, яка призвела до безоплатного користування земельною ділянкою на протязі досить тривалого періоду і ненадходженню до місцевого бюджету обов’язкового платежу у вигляді орендної плати за землю. При цьому жодного разу відповідач не був притягнутий до адмін.відповідальності в порядку встановленому законом за неправомірне зайняття землі.

Акти про безпідставне використання землі, відповідні приписи по усуненню встановленого правопорушення, складені повноважними державними органами по контролю за використанням земельних ресурсів і у встановленому законом порядку, в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи відсутні навіть документи, на підставі яких можна зробити висновок про розмір фактично зайнятої відповідачем земельної ділянки. Відсутня технічна документація (у повному обсязі) по земле відводу та грошової оцінці земельної ділянки.

Вимоги прокурора в даному позові суперечать постановленим позивачем рішенням щодо користування відповідачем зем. ділянкою: згідно рішення міськради від 17.11.05. №32/1642 (а.с.64) спірна зем.ділянка до вказаної дати перебувала у законному володінні ДВАТ «УМТП»ДХК «Краснодонвугілля», а спірний період з 2004 року; рішенням позивача від 06.10.06 № 7/449 відповідачеві надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на ділянк розміром 5га, а по твердженню позивача грошова оцінка для розрахунку збитків зроблена на ділянку розміром 9,33га; рішенням позивача від 29.02.08. №25/1754 (а.с.67) відповідачеві надано у користування зем.ділянку розміром 9.2289га з орендною платою у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки в сумі 76518,63грн. на рік і зобов’язано відповідача укласти договір оренди. При цьому слід вказати, що за невиконання рішення міськради відповідач також не був притягнутий до відповідальності.

Таким чином, визначений прокурором та позивачем спосіб захисту порушеного права та особи, в інтересах яких мають бути заявлені вимоги про ненадходження у місцевий бюджет грошей, суперечить закону і фактичним правовідносинам між сторонами спору. Суперечать доданим до справи матеріалам і вимогам закону.

Стягнення збитків з землекористувачів передбачено ст.ст.156,157 ЗК України і розраховуються збитки за неправомірне користування землею у відповідності до встановленої Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.07. №963. Тобто, за відповідний період до розрахунку збитків повинно бути застосовано дану постанову.

Постановою КМУ від 19.04.93. №284 було затверджено порядок «Про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»і за відповідний спірний період повинно застосовувати цей порядок.

Таким чином, відсутні підстави для визначення збитків за незаконне землекористування як упущеної вигоди в понятті ст.ст.22, 1166 ЦК України і розрахованих при цьому в розмірі орендної плати. Відповідач не був орендарем земельної ділянки в період, за який заявлено збитки, у встановленому законом порядку –договору оренди землі на той час укладено не було. Оренда - засноване на договорі строкове платне володіння, користування земельною ділянкою (ст.1 Закону України «Про плату за землю»).

Земельним кодексом України встановлено, що використання землі без оформлення для цього правових підстав заборонено. Відповідальність у вигляді стягнення збитків в наслідок завдання шкоди без договірних правовідносин як упущеної вигоди для місцевого бюджету за фактичне використання земельної ділянки без оформлення договору оренди Земельним кодексом України не встановлена, як не встановлена така відповідальність а ні Цивільним а ні Господарськими кодексами України.

Крім того, міськрада не є суб’єктом господарювання, який може мати прибуток. Норма ст.225 ГК України визначає втрачену вигоду, як доход суб’єкта господарювання, і обчислюється такий доход шляхом зменшення суми валового доходу на суму валових витрат та амортизаційних відрахувань. Вочевидь, що визначення предмету спору, позивача у справі та обґрунтування позовних вимог за нормами ст.ст.224,225 ГК України є неправильним. Частина 6 даної норми встановлює, що в деяких галузях економіки розмір шкоди визначається за відповідними методиками (як було вказано вище за текстом).

Щодо застосування ст..22 ЦК України до спірних правовідносин, то, як було вказано вище, прокурору необхідно було довести яке само цивільне право міськради (неприбуткової організації) порушено відповідачем на заявлену суму збитків. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України учасник господарських відносин, який спричинив шкоду своїми діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, повинен відшкодувати завдану шкоду суб’єкту, права якого порушено, у повному обсязі.

Докази щодо правомірності застосування до спірних правовідносин правил ст..1166 ЦК України також відсутні, оскільки прокурором невірно обраний спосіб захисту порушеного права, невірно визначений предмет спору і організації, в особі яких мають бути захищені інтереси держави.

Стосовно аналізу прокурором та позивачем правил ст..120 ЗК України необхідно вказати, що у будь-якому разі право на землю ніколи не переходить «автоматично»до набувача (власника) нерухомості, що розташована на цій землі. Право на користування землею надає державний акт на постійне користування землею (тільки державним і комунальним підприємствам, організаціям) і цивільно-правові договори: купівлі-продажу, міни, дарування, оренди землі.

Таким чином, позов про стягнення з відповідача збитків у вигляді не отриманого прибутку, заявлений в інтересах міськради м. Краснодона, в сумі 126678,75грн. за період з 09.01.04. по 21.04.08., розрахованих з розміру мінімальної орендної плати за землю, заподіяних в результаті відсутності договору оренди землі, слід залишити без задоволення.

Суд не вирішує питання про стягнення судових витрат по справі, оскільки прокурор звільнений від їх сплати при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст..16 ЦК України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

Рішення підписане 24.10.08.

Суддя                                                                                 Р. Шеліхіна