ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.08                                                                                 Справа № 10/61пн

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Слов’яносербський комбікормовий завод», смт. Слов’яносербськ Луганської області

до Слов’яносербської селищної ради, смт. Слов’яносербськ Луганської області

про визнання права власності

Суддя Мінська Т.М.

в присутності представників сторін:

від позивача - Серединська О.М., довіреність № б/н від 20.09.07.,

від відповідача - представник не прибув;

Суть спору: позивачем заявлено вимогу (з урахуванням уточнення від 25.06.2008р.) про визнання права власності на самочинно збудовані об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а:

-          Лабораторна стойка - літ. Д,

-          Гараж - літ. З,

-          Майстерня - літ. И,

-          Резервуар - літ. М,

-          Вагівниця - літ. В.

Відповідач відзивом № 615 від 09.06.2008р. на позовну заяву визнав позов повністю та просить розглянути справу без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відкритому акціонерному товариству «Слов’яносербський комбікормовий завод»згідно з договором оренди землі від 13.04.2006р., укладеному із Слов’яносербською селищною радою, надано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,1212 га, що знаходиться за адресою: смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а. Договір укладено на 49 років. Згідно п. 15 Договору оренди земельна ділянка передається під розміщення комбікормового заводу. Згідно п. 16 цього договору цільове призначення земельної ділянки - для переробки та збереження зернової продукції.

Як зазначено в п. 3 Договору оренди на вказаній земельній ділянці знаходяться об’єкти нерухомого майна –будівля заводу, зерносховище, гараж, вагова, лабораторна стійка, резервуар, уборна, майстерня.

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 8716962 від 23.10.2005р. власником майна, що знаходиться за адресою: смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а, є ВАТ «Слов’яносербський комбікормовий завод» на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області № 1486 від 29.10.1997р. і додатку до цього наказу.

Як вбачається з вищевказаного наказу і додатку до нього Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області передає до статутного фонду ВАТ «Слов’яносербський комбікормовий завод» нерухоме майно, що знаходиться за адресою: смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а, на суму 1544681,85 грн., а саме: будівля заводу, кормосклад, зерносклад, навіс для машин.

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 8716962 від 23.10.2005р. вбачається, що самовільно збудовані такі споруди: Лабораторна стойка - літ. Д, Гараж - літ. З, Майстерня - літ. И, Резервуар - літ. М, Вагівниця - літ. В.

Факт самовільного будівництва вищевказаних споруд підтверджується протоколами про правопорушення у сфері містобудування від 11,04.2008р. №№ 13,14, 15, 16, 17, складеними інспекцією державного архітектурно –будівельного контролю в Луганській області.

Вищевказані об’єкти обліковуються в бухгалтерському обліку позивача за інвентарними картками обліку основних засобів.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 42/1 від 12.05.2008р. про оформлення права власності і видачу свідоцтва на об’єкти самочинного будівництва. Відповідач листом № 533 від 15.05.2008р. відмовив позивачу в оформленні права власності і видачі свідоцтва на ці об’єкти в зв’язку з відсутністю акту комісії про прийняття об’єктів в експлуатацію.

Дослідивши обставини справи суд визнав позовні вимоги обґрунтованими з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом, встановленим цією статтею особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Але, як виключення з цього правила право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була надана в установленому порядку земельна ділянка під уже збудоване ним нерухоме майно.

З вищевикладеного вбачається, що при вирішення питання права власності на нерухоме майно пріоритет має правомірність землекористування земельною ділянкою, на якій знаходиться майно, а відтак право власності на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці, наданій позивачу, може бути визнано лише за ним, як землекористувачем.

З огляду на предмет позову, судом не досліджується питання дотримання будівельних норм і правил, а лише вирішує питання власності на спірне майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України володілець майна може пред’явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 16 ч. 2 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Позовні вимоги позивача про визнання права власності підлягають задоволенню.

За згодою позивача відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд може покласти на неї судові витрати незалежно від результатів вирішення спору. Даний спір виник в результаті того, що позивачем своєчасно не були оформлені правовстановлюючі документи на будівлю, а відтак судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст.33, 44, 49, 78, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ВАТ «Слов’яносербський комбікормовий завод», смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а, право власності на об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: смт. Слов’яносербськ Луганської області, вул. Гагаріна, 2 –а:

-          Лабораторна стойка - літ. Д,

-          Гараж - літ. З,

-          Майстерня - літ. И,

-          Резервуар - літ. М,

-          Вагівниця - літ. В.

3.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Підписано 01.07.2008.

Суддя                                                                       Т.М.Мінська