КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008                                                                                           № 32/383-3/126

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Базіс Інвест"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2008

у справі № 32/383-3/126

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Базіс Інвест"

до                                                   Київська міська рада

Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації

третя особа відповідача           Спортивний комплекс Управління по фізичній культурі і спорту Київської міської державної адміністрації

третя особа позивача

про                                                  визнання укладеною угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.04.2008 року № 32/383-3/126 позов ТОВ „Базіс Інвест” до Київської міської ради, ГУ земельних ресурсів КМДА, третя особа Спорткомплекс про внесення змін до договору земельної ділянки залишений без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, прийняте рішення не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Третя особа, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечувала, просила залишити їх без задоволення, рішення господарського суду – без змін.

Відповідачі в судове засідання не з’явилися, причина суду не відома, у матеріалах справи є поштові повідомлення про отримання ухвали суду про призначення справи до розгляду, місця та часу слухання, таким чином колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку .

Як встановлено матеріалами справи, на підставі рішення Київської міської ради № 953/2363 від 23.12.2004, позивач та відповідач 1 уклали договір оренди земельної ділянки ВСА № 338496 від 31.01.2006 за умовами якого, позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку за адресою : пр-т Повітрофлотський,63 м. Києва, розміром 31952 кв.м. для будівництва торгівельно-офісного комплексу з критим тенісним кортом та підземним паркінгом на три роки. Договір зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів 09.02.2006 за № 72-6-00341.

Згідно акту приймання-передачі від 09.02.2006 відповідач 1 передав позивачу земельну ділянку у користування.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору, а саме п.11.7, яким передбачено переважне право позивача, за умови належного виконання зобов’язань, на поновлення договору, позивач звернувся до відповідача 1 з клопотанням про внесення змін до договору оренди земельної ділянки стосовно строку його дії, визначивши термін оренди 10 років та надіслав, підписані ним примирники угоди до договору.

Відповідач 2, на адресу позивача надіслав листа про те, що рішення Київрадою про внесення змін до договору оренди не приймалося, тому підписання угоди до договору стосовно визначення строку оренди у 10 років буде прийматися після прийняття відповідного рішення.

Але, до наступного часу, дане питання вирішено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що підставою для укладання змін до договору є відповідне рішення міської ради, яке по даному питанню не приймалося, тому вимоги позивача з посиланням на ст. 188 ГК України безпідставні, щодо вимог до відповідача 2 то вони не підлягають задоволенню в зв’язку з тим що є похідними від попередньої позовної вимоги.

Заперечуючи проти рішення, позивач наполягає на тому, що відповідач неправомірно ухиляється від прийняття відповідного рішення, а господарським судом проігноровані вимоги, викладені Вищим господарським судом України при перегляді справи у касаційному порядку.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

29.01.2008 при перегляді справи у касаційному порядку, Вищий господарський суд України вказав що підставою для скасування попереднього рішення господарського суду про задоволення позовних вимог, є неповне дослідження обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору, а саме з’ясувати на якій правовій підставі знаходиться майно третій особи на земельній ділянці, переданої позивачу у оренду, оскільки за твердженням Спорткомплексу на спірній ділянці знаходяться корти та споруди, які перебувають на його балансі.

Третя особа, посилається на рішення Виконкому Київської міської ради № 880 від 04.11.1985 яким відведено близько 4 га для будівництва тенісного центру на спірній ділянці, а з 1992 збудовані тенісні корти та недобудовані приміщення передані на його баланс. Згідно Статуту, майно є міською комунальною власністю і закріплено за ним на праві повного господарського відання. Таким чином, в силу ст. ст. 7,30 Земельного кодексу України спірна земельна ділянка, на якій знаходяться корти на праві постійного користування з моменту передачі на баланс кортів, належить Спортивному комплексу на невизначений строк.

Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату; баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Сторона, з метою підтвердження свого права на користування і розпорядження конкретним майном, яке знаходиться на балансі, повинна подати господарському суду документи, що підтверджують його участь у витратах на будівництво або рішення власника про закріплення за ним певної частки майна на праві повного господарського відання(роз’яснення Вищого господарського суду України № 02-5/225 від 02.04.1994 зі змінами № 04-5/609 від 31.06.02).

Частина 3 ст.30 Земельного кодексу України не ставить перехід права користування земельною ділянкою, на якій знаходяться будівлі та споруди, у залежність від того, передані ці будівлі та споруди безоплатно чи за відповідну плату.

За змістом ст. 22 цього Кодексу право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право.

У тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, землі, які є державною власністю, надаються відповідно радою, на підставі договору ( ст.24 ЗК України, розділ ІІ Закону України „Про оренду землі”).

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання користувачем документа, що посвідчує таке право, яким є державний акт. Стаття 126 Земельного кодексу України містить імперативну норму, згідно з якою право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Статуту Спортивного комплексу управління по фізичної культурі і спорту, п.5.2 майно комплексу є міською комунальною власністю. Третьою особою, питання щодо закріплення земельної ділянки за нею ніколи не виносилося. Отже, створення кортів відбувалося за рахунок місцевого бюджету і майно не належить третій особі, а є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Стаття 792 ЦК України встановлює, що земельна ділянка може передаватися у оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Рішенням № 953/2363 від 23.12.2004 Київська міська рада припинила управлінню по фізичної культурі та спорту виконкому КМДА право користування земельною ділянкою, відведеною відповідно до рішення Виконкому Київської міської ради від 04.11.85 № 880 „Про відведення земельної ділянки комітету по фізичної культурі та спорту при виконкомі міськради для будівництва тенісного центру” і відніс цю земельну ділянку до земель запасу житлової та громадської забудови. Рішення є чинним.

Таким чином, при укладанні договору оренди відповідач 1 діяв в межах своєї компетенції, згода третьої особи не була потрібна. Отже, доводи третьої особи щодо заявлених позовних вимог є помилковими.

Відповідно до ст.30 Закону України „Про оренду землі” передбачено що, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідачами не надано доказів порушення з боку позивача умов укладеного договору оренди, навпаки, матеріали справи свідчать що останній сумлінно виконує свої зобов’язання.

З матеріалів справи, з рішення господарського суду від 28.02.07 у справі № 48/1А та з ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.07 № 22а-515/07( а.с.46-54 т.2), вбачається що, представник Київської міської ради стверджував про правомірність укладеного договору оренди, таким чином суду не зрозуміло його зволікання у прийнятті рішення щодо підписання угоди до договору, стосовно строку його продовження. Крім того, дані положення встановлені сторонами у договорі оренди, п.11.1 встановлює обов’язок відповідача 1 прийняти відповідне рішення стосовно згоди або заперечення на зміни та/або доповнення до цього договору, а п.11.7 обов’язок позивача заздалегідь повідомити відповідача про намір продовжити його дію.

Але, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки стаття 33 Закону України „Про оренду землі” встановлює, що він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, договір може бути поновлений на три роки.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.99, ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „Базіс Інвест” задовольнити частково, рішення господарського суду м. Києва від 17.04.2008 року по справі № 32/383-3/126 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Базіс Інвест”.

Вважати укладеною, угоду до договору оренди земельної ділянки 09.02.2006 № 72-6-00341 в редакції, яка підписана ТОВ „Базіс Інвест”, на умовах визначених угодою:

Угода

до Договору оренди земельної ділянки від 09.02.2006 № 72-6-00341

Київська міська рада (м. Київ, Хрещатик, 36) - далі у тексті – „Орендодавець”, в особі Київського міського голови Черновецького Леоніда Михайловича, який діє на підставі ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” - з однієї сторони, та товариство з обмеженою відповідальністю „Базіс Ін вест” (м. Київ, вул. Січневого Повстання, 38) - далі у тексті – „Орендар”, в особі директора Кошевого В.В., який діє на підставі Статуту, - з другої сторони, керуючись статтею 30 Закону України „Про оренду землі”, домовились поновити договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 09.02.2006 № 72-6-00341 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі договір) та уклали цю угоду (далі у тексті - Угода) про таке:

1.          Викласти пункт 3.1. Договору в наступній редакції „Договір укладено на 3 (три)

роки”.

2.          Умови Договору залишаються без змін, окрім терміну оренди Земельної ділянки.

3.          Дана угода набуває чинності з дня її державної реєстрації.

4.          Усі спори, пов’язані з виконанням умов цієї Угоди, вирішуються судами України, при

неможливості досудового врегулювання спорів, що виникають при виконанні умов

цієї Угоди.

5.          Ця Угода є невід’ємною частиною Договору і складена у двох примірниках. Один

примірник для Орендодавця, один - для Орендаря.

Орендодавець - Київська міська рада

Орендар - товариство з обмеженою відповідальністю „ Базіс Ін вест”, Зобов’язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради

(Київської міської державної адміністрації) зареєструвати угоду до договору оренди земельної ділянки від 09.02.2006 № 72-6-00341 між Орендодавцем -- Київською міською радою та орендарем - ТОВ „Базіс Ін вест”, у встановленому порядку.

2.          Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя

Судді