ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2008 р. Справа № 11/238/08

За позовом: Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1)

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Миколаївгаз” (54008, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 159)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: Литвиненко О.І. –дов. №3/10 від 09.01.2008р.

від відповідача:Іноземцев Є.С. –дов. №04/162 від 03.01.2008р.

Суть спору: стягнення 435080,62 грн., з яких 369076,39 грн. збитків від інфляції та 66004,21 грн. –3% річних

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що постачання природного газу споживачам здійснюється на підставі постанови КМУ від 27 грудня 2001 року № 729 „Про забезпечення споживачів природним газом”. На виконання цієї постанови НАК „Нафтогаз України” щорічно видає наказ, в якому передбачає безпосередньо порядок постачання природного газу, його розподіл, та порядок розподілу коштів за спожитий газ. Пунктом 7 додатку №1 до наказу НАК „Нафтогаз України” від 30.12.2005р. №762 передбачено, що кошти від проведення централізованих розрахунків за природний газ, поставлений через позивача в частині фінансування пільг та субсидій населенню, а також бюджетних установ і організацій з рахунків підприємств, що здійснюють постачання та розподіл природного газу розподіляються на підставі щомісячного розподілу, затвердженого НАК „Нафтогаз України” на 3 потоки. Фактично згаданим наказом встановлено інший порядок сплати коштів за спожитий природний газ, що відрізняється від порядку передбаченому договором. Оскільки відповідач не мав можливості впливати на надходження коштів, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

31 січня 2006 року сторони уклали договір на постачання природного газу, за умовами якого позивач зобов’язався передати у власність відповідачу природний газ для нормованих витрат, а останній сплатити його вартість на умовах договору.

Пунктом 2.1 договору його учасники зафіксували обсяги газу, які повинні були бути передані в об’ємі 31747,800 тис. куб.м.

Ціна газу погоджена сторонами становить 125,001 грн. за 1000 куб.м.

Стосовно розрахунків позивач та відповідач домовились, що розрахунки за газ покупець здійснює шляхом перерахування коштів протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідачем не оспорюється факт наявності заборгованості перед позивачем на дату розгляду справи в розмірі 0,02 грн.

Відповідачем також не оспорюється розрахунок суми боргу в період дії спірного договору.

За період з січня 2006 року по вересень 2006 року позивачем було відпущено відповідачу 22008,497 куб.м. газу на суму 8953598,75 грн., з яких останнім було сплачено 8953598,73 грн. Тобто, заборгованість складає 0,02 грн.

Оскільки відповідач розрахунки за спожитий газ проводив не своєчасно, позивач просить стягнути з відповідача 369076,39 грн. збитків від інфляції за період з лютого 2006 року по лютий 2007р. та 66004,21 грн. –3% річних за період з 11.02.2006р. по 27.01.2007р. на підставі ч.2 статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими діючим законодавством та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача стосовно того, що несвоєчасність проведення розрахунків пов’язана з несвоєчасним надходженням грошових коштів в частині сплати пільг та субсидій населенню до уваги судом не приймаються, оскільки приписи статті 625 ЦК України не містять таких виключень.

Не обґрунтовані також заперечення відповідача стосовно того, що Пунктом 7 додатку №1 до наказу НАК „Нафтогаз України” від 30.12.2005р. №762 встановлено інший порядок сплати коштів за спожитий природний газ, що відрізняється від порядку передбаченому договором, оскільки договір укладено після вступу в дії згаданого наказу і названий пункт не містить перенесення строків розрахунків, або надає право проводити їх несвоєчасно.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Миколаївгаз”, 54008, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 159 (р/р 8001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ) на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, 04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1 (р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) 0,02 грн. боргу, 369076,39 грн. збитків від інфляції, 66004,21 грн. - 3% річних, 4351,0 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя К.Л.Василяка