ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 307
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.06.2008

Справа
№2-13/3854-2008А

За
позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь АДРЕСА_1

До
відповідачів:   1. Ради Міністрів АР
Крим, м. Сімферополь пр. Кірова, 13;

2.
ЗАТ «Автохолдінг «Кримавтотранс», м. Сімферополь вул. Севастопольська, 20-а.

Про
визнання протиправними дій.

Суддя
ГС  АР
Крим А.І. Жукова

Представники:

Від
позивача - ОСОБА_1. - спд, паспорт.

Від
відповідачів - не з'явилися.

Сутність
спору: Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до Ради Міністрів АР
Крим, ЗАТ «Автохолдінг «Кримавтотранс» та просить визнати протиправними дії
Ради Міністрів АР Крим щодо  незаконного
витребування від позивача дозвільних документів на перевезення пасажирів на
маршруті «Сімферополь АС-2 - Новофедорівка». Також просить визнати
протиправними дії Ради Міністрів АР Крим щодо розірвання договору на
перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування за №
323 від 24.07.2007 року на маршруті «Сімферополь АС-2 - Новофедорівка»

Одночасно
із подачею позовної заяви, позивач
звернувся із клопотанням про вживання заходів по забезпеченню позову
шляхом заборони відповідачу надавати маршрут «Сімферополь АС-2 - Новофедорівка»
третім особам до вирішення спору по суті. Також просить заборонити  ЗАТ «Автохолдінг «Кримавтотранс» виводити
позивача із автостанційної мережі до вирішення спору по суті.

Ухвалою
господарського суду АР Крим від 08.04.2008 року клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову було задоволено.

Позивач
у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, причини неприбуття суду невідомі. Про день та
час слухання справи сповіщений належним чином, про що свідчить  підпис уповноваженого Чепурного на
повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно
до статті 128 кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Провадження
по справи здійснювалось відповідно до вимог Кодексу адміністративного
судочинства України.

Позивач
відмовився від послуг перекладача.

Здійснювалося
повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу.

Відповідно
до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком
слухання справи позивачу була вручена пам'ятка про права та обов'язки.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

в с т
а н о в и в:

Відповідно
до п.6,8 ст.3 КАС України адміністративний позов це звернення до
адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових
відносинах.

Відповідно
до ст.104 КАСУ до адміністративного суду має право звернутися особа, яка
вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

Суд
вважає, що дійсна справа підлягає розгляду у порядку адміністративного
судочинства й при цьому виходить з наступного.

Відповідно
до ст. 3 Кодексу Адміністративного судочинства України, справа    адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,
у  якому хоча б однією зі сторін є
орган  виконавчої  влади,
орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в
тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Статтею
17 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція
адміністративних судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осію із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з
між   суб'єктами  владних
повноважень  з  приводу реалізації їхньої компетенції у
сфері  управління,  у
тому  числі делегованих  повноважень,
а також спори,  які виникають з
приводу укладання та виконання адміністративних договорів спори  за
зверненням  суб'єкта  владних
повноважень   у випадках,
встановлених законом; спори  щодо
правовідносин,  пов'язаних з виборчим процесом  чи процесом референдуму.

Згідно
до п. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних  судів  поширюється
на  всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом,
встановлено, що спірні правовідносини виникли в зв'язку зі здійсненням владних
управлінській функцій Радою міністрів АР Крим та перевезення стосуються
широкого кола осіб, тому даний спір носить публічно-правовий характер й має
вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Справою
адміністративної   юрисдикції   може
бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один  суб'єкт законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів,
а ці  суб'єкти  відповідно
зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Судом
встановлено, що 24.07.2007 року між суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 і Радою Міністрів АР Крим на підставі рішення конкурсного комітету № 28
від 18.07.2007 року було укладено договір на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом загального користування за № 323.

Відповідно
до пункту 3.3 вказаного договору, розірвання цього договору можливо на підставі
відповідного рішення конкурсної комісії.

Проте
відповідач, без рішення конкурсної комісії,
направив на адресу позивача лист вих. № 1395/01-33 від 13.03.2008 року,
у якому повідомляється про розірвання договору та вимагає від позивача
повернення дозвільних документів на перевезення пасажирів на маршруті
«Сімферополь АС-2 - Новофедорівка».

Нормативним
актом, який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичним
особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень є  Закон України “Про автомобільний транспорт”.

Стаття
6 вищезгаданого закону вказує, що  Рада
міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації  формують
у  приміському  та міжміському сполученні мережу  автобусних
маршрутів  загального  користування,
які   не виходять  за межі території Автономної Республіки Крим
чи області, та здійснюють контроль за виконанням  транспортного
законодавства на  відповідній  території
згідно  з повноваженнями,  визначеними законами України.

Відповідно
до п.п. 2.5, 2.6 статті 7 Закону України “Про автомобільний транспорт”, органи
виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані проводити
конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального
користування та забезпечувати укладання договору  на автобусних маршрутах загального
користування із автомобільним перевізником - переможцем конкурсу на міських,
приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не
виходять за межі території області (внутришньообласні маршрути).

Організація
пасажирських перевезень покладається на міжміських та  приміських автобусних маршрутах загального
користування, які  не  виходять за
межі території області (внутрішньообласні маршрути) - на Раду
міністрів   Автономної Республіки Крим чи
обласні держадміністрації.

Договором
№ 323 передбачена можливість в односторонньому порядку розірвання договору
органом виконавчої влади у разі документального підтвердження територіальним
управленням Державної автомобільної інспекції в АР Крим або робочим органом
конкурсного комітету передоручення виконання своїх зобов'язань за дійсним
договором іншому перевізнику чи факту внесення перевізником в паспорт маршруту
яких-то змін і доповнень, у разі анулювання ліцензії перевізника; у разі вступу
в законну силу рішення суду про визнання недійсним протоколу  по визначенню пасажирського перевізника, у
разі  порушення умов дійсного договору -
у порядку, передбаченому п. 3.3 дійсного договору.

Пункт
3.3 договору передбачає, що при порушенні перевізником діючого законодавства чи
дійсного договору, особи, які мають право контролю, вправі скласти документ
встановленої або вільної форми про відповідне порушення і у разі необхідності
винести питання на засідання конкурсного комітету. За результатами розгляду
конкурсний комітет вправі винести попередження чи розірвати договір з
перевізником в односторонньому порядку.

Таким
чином ані договором, ані законодавчими актами не передбачена можливість
розірвання договору в односторонньому порядку за мотивами, що відповідно до
інформації УДАІ в АР Крим позивачем здійснюється перевезення пасажирів на інших
транспортних засобах.

Відповідно
до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Згідно
з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно
до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач
у судове засідання не з'явився тане довів суду правомірність своїх дій.

Державне
мито у сумі 3,40 підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь
позивача.

Керуючись
ст.ст. 94, 98, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати
протиправними дії Ради Міністрів АР Крим щодо
незаконного витребування від суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
дозвільних документів на перевезення пасажирів на маршруті «Сімферополь АС-2 -
Новофедорівка».

Визнати
протиправними дії Ради Міністрів АР Крим щодо розірвання договору на
перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування за №
323 від 24.07.2007 року на маршруті «Сімферополь АС-2 - Новофедорівка»

Стягнути з Державного бюджету України
(отримувача: Держбюджет м. Сімферополь, р/р 0002 у банку отримувача:
Управлення Держказначейства в АРК, МФО 824026, код ЗКПО 22301854) на користь
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (м. Сімферополь АДРЕСА_1,
банківські реквізити суд не відомі) 3,40 грн. державного мита.

Виконавчий
лист видати після вступу постанови у законну силу.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський
суд.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим                                        Жукова
А.І.