КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2008                                                                                           № 33/349

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин Н.В.

суддів:           Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

Позивача – Броварець Л.М. (довір. №5084 від 25.03.08);

Від відповідача – Гуленко О.М. (довір. №4 від 01.02.08);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.02.2008

у справі № 33/349 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Підприємства зі 100 % іноземним капіталом "ААЗ Трейдінг Ко"

до                                                   Акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про                                                  стягнення 132623,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2008р. у справі №33/349 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства „Українська охоронно-страхова компанія” на користь підприємства із 100% іноземним капіталом „ААЗ Трейдінг Ко” грошові кошти у розмірі 107328 грн. 20 коп., пеню у розмірі 5366 грн. 41 коп., 3% річних у сумі 3219 грн.85 коп., інфляційні втрати у сумі 16708 грн.83коп., державне мито у сумі 1326 грн. 23 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. 00 коп., а всього 134067 грн. 52 коп.

Рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.06.2006р. на 358 км +900 м а/д „Одеса-Мелітополь-Новоазовськ” розмір матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля „Mitsubishi Canter” становить 144 604,15 грн. Автомобіль „Mitsubishi Canter” реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ, що належить підприємству „ААЗ Трейдінг Ко”, на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в страховій компанії „Українська охоронно-страхова компанія” за договором наземного транспорту № И1-03.28826 від 20.07.2005р.

Місцевий господарський суд також зазначає, що з моменту настання страхового випадку пройшло більше року, а страхове відшкодування залишається не відшкодованим, не дивлячись на те, що даний випадок є страховим і відповідач даного факту не заперечував.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення суду першої інстанції від 18.02.2008р. і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про те, що господарським судом не було враховано, що страхувальник не подав страховику довідку органів внутрішніх справ установленої форми чи інших компетентних органів, тобто не було враховано, що обов’язок страховика по виплаті страхового відшкодування ще не настав.

Також апелянт зазначає про те, що судом зазначено, що позивач виконав вимоги п.5.1 договору страхування, надавши копію довідки, виданої начальником Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області для Територіального управління Держпромгірнагляду, однак, на думку апелянта, цей документ є супровідним листом до переліку документів у листуванні двох органів, а тому не є довідкою встановленої форми, цей лист не адресований страховику чи страхувальнику.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

20.06.2005р. між позивачем та відповідачем укладено договір страхування наземного транспорту №И1-03.28826 , відповідно до умов якого страховик бере на себе зобов’язання відшкодувати страхувальнику збитки, пов’язані з настанням страхових випадків.

21.06.2006р. на 358 км +900 м а/д „Одеса-Мелітополь-Новоазовськ” сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого за вищевказаним договором автомобілем „Mitsubishi Canter” реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ, що належить підприємству „ААЗ Трейдінг Ко”.

13 листопада 2007р. до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Підприємства із 100% іноземним капіталом „ААЗ Трейдінг Ко в якій позивач просив місцевий господарський суд стягнути з Акціонерного товариства „Українська охоронно-страхова компанія” 107 328,20 грн. страхового відшкодування, 5 366,41 грн. - пені, 16 708,83 грн. інфляційних втрат та 3 219,85 грн. - 3% річних, а всього 132 623,29 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог Підприємство із 100% іноземним капіталом „ААЗ Трейдінг Ко” вказувало на те, що автомобіль „Mitsubishi Canter” реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в страховій компанії „Українська охоронно-страхова компанія” за договором страхування наземного транспорту №И1-03.28826. Вартість відновлювального ремонту, згідно звіту від 05.09.2006р. №2334, який спричинено власнику автомобіля „Mitsubishi Canter” держ.номер АА 2664 ВЕ становить 108 000,00 грн. З урахуванням франшизи, розмір страхового відшкодування, що належить до виплати відповідачем складає 107 328,20 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача суму пені в розмірі 5 366,41грн, індексу інфляції в розмірі 16 708,83 грн. та трьох процентів річних в розмірі 3 219,85 грн.

Оспорюваним рішенням місцевого господарського суду позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 107 328,20 грн., пеню у розмірі 5366,41 грн., 3% річних у сумі 3219,85 коп., державне мито у сумі 1326,23 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

20 липня 2005р. між АТ „Українська охоронно-страхова компанія” та „ААЗ Трейдінг Ко” укладено договір №И1-03.28826 страхування наземного транспорту, предметом якого є те, що страховик (відповідач) бере на себе зобов’язання відшкодувати страхувальнику (позивачу) збитки, пов’язані з настанням страхових випадків. Об’єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України і пов’язані з володінням та користуванням транспортними засобами.

21 червня 2006р. на 358 км +900 м а/д „Одеса-Мелітополь-Новоазовськ” сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів „Mitsubishi Canter” реєстраційний номерний знак АА 2664 та автомобіля МАЗ реєстраційний номерний знак 107-43 НА .

Автомобіль „Mitsubishi Canter” реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ, що належить підприємству „ААЗ Трейдінг Ко” на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в страховій компанії „Українська охоронно-страхова компанія” за договором страхування №И1-03.28826 від 20.07.2005р.

Постановою Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області від 10.08.2006 року встановлено, що винним у вказаній події являється водій позивача, який вчасно не виявив на дорозі автомобіль МАЗ. В порушенні кримінальної справи за даним фатом відмовлено, в зв’язку з смертю винної особи.

Вартість відновлювального ремонту, згідно звіту від 05.09.2006р. №2334 спеціаліста автотоварознавця, який спричинено власнику автомобіля „Mitsubishi Canter” держ. номер АА 2664 ВЕ становить 108 000,00 грн. Розмір страхового відшкодування, з урахуванням франшизи складає 107 328,20 грн.

22.06.2006р. позивач звернувся до відповідача (лист №3805) з заявою про страховий випадок.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про страхування” страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 4.1 договору №И1-03.28826 страховик зобов’язаний протягом трьох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку протягом 15 днів, після надання страхувальником усіх необхідних документів, здійснити виплату страхового відшкодування, а в разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування письмово повідомити про це страхувальника з обгрунтуванням причин відмови.

Листом №2331 від 17.10.06р. відповідач повідомив позивача про те, що на даний час триває перевірка з метою встановлення обставин ДТП, та вирішення суттєвих для прийняття рішення питань, а саме: встановлення особи водія який знаходився за кермом пошкодженого автомобіля на момент ДТП, та чи перебували водії в стані алкогольного сп’яніння чи наркотичного сп’яніння на момент ДТП, в зв’язку з чим направлено відповідний запит до Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області. В листі також зазначено, що після отримання відповіді на зазначений запит буде прийнято рішення щодо визнання події страховою, та виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст.20 Закону України „Про страхування” страховик зобов’язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що своєчасне здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, є наслідком належного виконання зобов’язань страховиком, а саме вжиття заходів щодо оформлення необхідних документів.

Майже через рік ( після повідомлення позивача про проведення відповідачем перевірки) листом №2180 від 19.06.2007р. відповідач повідомив позивача про те, що однозначної інформації , яка могла би сформувати позитивне щодо страхувальника рішення, отримати не вдалося, а тому враховуючи викладене АТ „УОСК” не має законних підстав для здіснення страхового відшкодування.

Статтею 25 Закону України „Про страхування” передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром ) у формі, що визначається страховиком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на те, що позивач не виконав вимоги п. 5.1 договору та не повідомив про те, хто саме з водіїв був за кермом автомобіля у момент ДТП не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа від 09.10.2006 року вих. №4026 відповідачу надано копію довідки виданої для Територіального управління Держпромгірнагляду по Київській області та м. Києва, начальником Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області капітаном міліції Р.В.Волковим для голови комісії з спец.розслідування С. І. Паламарчуку, в якій зазначено, що автомобілем Mitsubishi Canter” під час дорожньо-транспорної пригоди керував В.М.Федосій. Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що вказана довідка не є довідкою встановленої форми спростовується вищенаведеним, а щодо того, що довідка не адресована страховику або страхувальнику, то умовами договору не визначено, кому саме повинна бути адресована довідка.

Статтею 26 Закону України „Про страхування” передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Оскільки відповідач не довів суду жодної з передбачених Законом підстав , у тому числі передбачених договором для відмови у здійсненні страхових виплат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у відповідача не було обґрунтованих підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що страховик звільняється від здійснення страхових виплат, якщо на момент настання страхового випадку водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп’яніння, а також якщо він передав управління особі, яка перебувала у зазначеному стані спростовуються наступним. Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи в момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобілем „Mitsubishi Canter” керував В.М.Федосій. Щодо водія Герасименко І.М., який на думку відповідача керував автомобілем, проведено токсилогічне дослідження крові за результатами якого зазначено, що 16.07.2006р. до відділення СМЕ надійшов аналіз судовотоксилогічного дослідження №1941 від 03.07.2006р.,в якому зазначається, що в крові трупа етиловий спирт виявлений в кількості – 0,31 проміле, що звичайно не має впливу на організм, а тому посилання відповідача на п.5.8 договору є безпідставним та необгрунтованим.

Позивач наданими суду доказами довів обґрунтованість своїх позовних вимог, а відповідач не спростував їх, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 107328,20 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.2 договору №И1-03.28826 страховик несе відповідальність за невчасну виплату страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення Загальна сума штрафних санкцій не може перевищувати 5 відсотків від суми заборгованості.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 5366,41 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 16 708,83 та 3219,85 грн. – 3% річних колегія суддів вважає обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва справі № 33/349 від 18.02.2008р. відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст..ст.101-105 Господарського процесуального кодексу, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2008р. у справі № 33/349 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Українська охоронно-страхова компанія” - без задоволення.

2.Матеріали справи № 33/349 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Капацин Н.В.

Судді                                                                                          Пашкіна С.А.

Калатай Н.Ф.

24.04.08 (відправлено)