СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

28.08.2008
Справа №  13/468-ПН-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Закуріна М. К. при секретарі
Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
приватного підприємцяОСОБА_1,

до
приватного   підприємця  ОСОБА_2,

про визнання
права власності на майно,

за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_3 (представника за
дорученням),

відповідача -не з'явився,

в с т а
н о в и в:

Відповідно до позовної заяви
заявлені вимоги ґрунтуються на положеннях статті 392 ЦК України, відповідно до
якої, на думку позивача, вона є власником спірного майна, при тому, що
відповідачем це право оспорюється.

Відповідачем зазначені вимоги
визнаються в повному обсязі, що вбачається з поданого ним відзиву на позов. При
цьому відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, у
зв'язку з чим справа розглянута за наявними в ній матеріалами, наданими
позивачем.

Крім викладеного з матеріалів
справи слідує, що 17 жовтня 1995 року виконавчим комітетом Херсонської міської
ради народних депутатів прийняте рішення № 418, за змістом якого приватному
підприємцюОСОБА_1відведено земельну ділянку площею 137863,9 м2, яка
розташована поАДРЕСА_1(а.с. 9), та зобов'язано оформити у встановленому порядку
право постійного користування цією земельною ділянкою.

На виконання названого рішення
позивачці 21 листопада 1995 року видано Державний акт на право постійного
користування землею, який зареєстровано в Книзі записів державних актів за №
166. За змістом цього Акту позивачці надано в постійне користування земельну
ділянку площею 13,78639 га під цілісно-майновий комплекс: фундамент (літери
А.М.),  цехи (літери Б, В, Г, Д, Е, Ж, З,
И, К, Л) та огорожа.

В подальшому розпорядженням голови
виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів № 5020р від 27
листопада 1995 року ОСОБА_1надано дозвіл на будівництво цілісного майнового
комплексу поАДРЕСА_1, розробку і погодження проекту реконструкції.

В період з 1995 по 2001 рік позивач
здійснила будівництво і реконструкцію майна, але без відповідних дозвільних та
проектних документів.

Таким чином, позивач є власником
зазначеного майна, виходячи зі змісту статті 328 ЦК України, за якою право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

З метою використання майна за
цільовим призначенням 14 лютого 2007 року позивач уклала з відповідачем договір
оренди, за умовами якого передала останньому в оренду строком на 11 місяців
майно названого цілісного майнового комплексу на земельній ділянці площею
137863,9 м2, що розташований поАДРЕСА_1, у складі: фундаменту
-літера А, площею 129,6 м2; цеху -літера Б, площею 382,5 м2;
цеху -літера В, площею 426,8 м2; цеху -літера Г, площею 1565,8 м2;
цеху -літера Д, площею 1171,3 м2; цеху -літера Е, площею 1797,3 м2;
цеху -літера Ж, площею 295,7 м2; цеху -літера З, площею 590,5 м2;
цеху -літера И, площею 165,1 м2; цеху -літера К, площею 300,1 м2,
цеху -літера Л, площею 525 м2; фундаменту -літера М, площею 381,8 м2;
огорожі - № 1.

В період дії договору відповідач
користувався майном згідно договору, проте здійснив його реконструкцію та
добудову не отримавши при цьому згоди на такі дії з боку позивача, у зв'язку з
чим і виник даний спір.

Враховуючи існуючі між сторонами
правовідносини суд констатує, що за своєю юридичною природою укладений між ними
договір є договором оренди, а тому самі правовідносини підлягають регулюванню
статтями 283-285 Господарського кодексу України.

Так, за змістом статті 283
названого Кодексу за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. Згідно до частини 6 цієї ж статті до
відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статтею 778 ЦК України
визначено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише
за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її
пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо наймач без згоди наймодавця
зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має
права на відшкодування їх вартості.

Положеннями статті 331 ЦК України
передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва.

Разом з тим, за змістом положень
статті 376 того ж Кодексу будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і
правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання її у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. В той же час за
частиною 5 цієї ж статті на вимогу
власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Поряд із зазначеним судом
констатується, що за статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

В даному випадку право власності
позивача оспорюється відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки саме позивачу належить право на реконструйоване майно в незалежності
від того, що відповідач здійснив певні його поліпшення.

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
84-85 ГПК України,

в и р і ш  и в:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Визнати за  приватним підприємцемОСОБА_1(проживаючою за
адресою:АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)  право власності на цілісний майновий комплекс
у складі: фундаменту -літера А, площею 129,6 м2; цеху -літера Б,
площею 382,5 м2; цеху -літера В, площею 426,8 м2; цеху
-літера Г, площею 1565,8 м2; цеху -літера Д, площею 1171,3 м2;
цеху -літера Е, площею 1797,3 м2; цеху -літера Ж, площею 295,7 м2;
цеху -літера З, площею 590,5 м2; цеху -літера И, площею 165,1 м2;
цеху -літера К, площею 300,1 м2, цеху -літера Л, площею 525 м2;
фундаменту -літера М, площею 381,8 м2; огорожі - № 1; який
розташований на земельній ділянці площею 137863,9 м2 поАДРЕСА_1.

Дата
підпису рішення -29 серпня  2008 року

Суддя
М.К. Закурін