ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.09.08 р.
Справа № 41/129а

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання
Говор О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: 1. Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

м. Вугледар

2. Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Донецьк

до відповідачів: 1. Вугледарської
міської ради, м. Вугледар

2. Вугледарського
міського відділу земельних ресурсів, м. Вугледар

про визнання недійсним рішення
Вугледарської міської ради від 27.02.2007 року, зобов'язати відповідача-1
видати позивачу-1 документ, що посвідчує його право постійного користування
земельною ділянкою на виконання п. 3 Рішення Вугледарської міської ради від
30.07.1997 року

При участі представників:

від позивача 1: ОСОБА_2 - довіреність
від 02.10.2007 року

від позивача 2: ОСОБА_2 - особисто

від відповідача 1: Прокопова О.В. -
довіреність №1/37-1652 від 11.08.2008р.

від відповідача 2: Халілрахманова
Є.В. - в.о. начальника відділу земельних ресурсів

СУТЬ СПОРУ:

Позивачі, Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, м. Вугледар та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, м.
Донецьк, звернулись до господарського суду Донецької області з позовом до
Вугледарської міської ради та Вугледарського міського відділу земельних
ресурсів про визнання недійсним рішення Вугледарської міської ради від
27.02.2007 року, зобов'язати відповідача-1 видати позивачу-1 документ, що
посвідчує його право постійного користування земельною ділянкою на виконання п.
3 Рішення Вугледарської міської ради від 30.07.1997 року.

В обґрунтування позивних вимог
позивачі посилаються на те, що рішенням Вугледарської міської ради № 15 від
30.07.1997 р. позивачу-1 було виділено у постійне користування земельну ділянку
площею 0,0442 га під кафе. Цим же рішенням було вирішено видати позивачу-1
державний акт на право постійного користування землею.

Позивачі зазначають, що
27.02.2007р. сесія Вугледарської міської ради, розглянувши клопотання  Вугледарського міського відділу земельних
ресурсів прийняла рішення про скасування рішення Вугледарської міської ради №
15 від 30.07.1997 р.

Позивачі стверджують, що прийняте
відповідачем-1 27.02.2007р. рішення не відповідає вимогам закону та повинно
бути визнано недійсним, оскільки:

відповідачем-1 не встановлено
незаконність скасованого рішення;

з рішення не вбачається що
27.02.2007р., окрім клопотання від 16.02.2007р. були розглянуті будь-які акти
контролю або договори, у яких відображений стан відносин між радою та приватним
підприємцем;

рішення стосується земельних
відносин між міською радою та приватним підприємцем, якому було відведено
земельну ділянку саме як приватному підприємцю для розміщення кафе;

до повноважень органів місцевого
самоврядування не належить скасування актів цих органів з власної ініціативи;

питання регулювання земельних
відносин не було взагалі предметом розгляду сесії міської ради;

позивач-1 як приватний підприємець,
мав право на отримання земельної ділянки у постійне користування під розміщення
кафе згідно до ч. 8 ст. 7 Земельного кодексу 1990 року, п. 8 ст. 92 Конституції
України, ст. 2, 5, 12, 14 Закону України “Про підприємництво”;

держземінспекцією не було
встановлено порушення встановленого порядку набуття права на землю;

рішення прийнято всупереч ст. 144
Конституції України, тобто відповідач був повинен не скасовувати рішення, а
зупинити його дію і звернутися до суду.

Позивачі стверджують, що скасування
рішення ради від 30.07.1997р. позбавляє їх права на отримання документу, що
посвідчує їх право на користування спірною земельною ділянкою.

Відповідач-1 надав пояснення щодо
позовної заяви, відповідно до яких вважає свої дії правомірними та такими, що
відповідають вимогам законодавства.

Відповідач-1 стверджує, що прийняте
ним спірне рішення є правомірним оскільки неправомірним і таким, що не
відповідало діючому та той час законодавству є рішення № 15 від 30.07.1997 р.

Відповідач-1 зазначає, що
клопотання відповідача-2 було розглянуто на засіданні профільної постійно
діючої комісії ради та на сесію був винесений проект рішення, що і був
прийнятий.

Відповідач-1 також зазначає, що він
не має правових підстав видати державний акт на право постійного користування,
оскільки вони видаються структурними підрозділами Центру державного земельного
кадастру при Держкомземі України.

Відповідач-2 відзиву на позов не
надав, але у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та підтримав
надані відповідачем1 пояснення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Позивач-1, ОСОБА_1, є суб'єктом
підприємницької діяльності, фізичною особою-підприємцем зареєстрованим
виконкомом Вугледарської міської ради 04.05.1993 р., що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1.

Позивач-2, ОСОБА_2, є суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою зареєстрованим виконкомом
Вугледарської міської ради 28.09.1998 р., що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію.

30.07.1997 р. Вугледарською міською
радою прийняте рішення № 15  “Про
затвердження відведення земельної ділянки під об'єкт для видачі державного акту
на право постійного користування землею”, відповідно до якого вирішено узгодити
технічний паспорт земельної ділянки приватного підприємця ОСОБА_1 кафе “50/50”,
затверджено відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 під кафе
“50/50”, площею 0,0442 га, видати приватному підприємцю ОСОБА_1 Державний акт
на право постійного користування землею.

16.02.2007р. на адресу
Вугледарського міського голови відповідачем-2 направлено клопотання, у якому
визначено, що згідно ст. 7 Земельного Кодексу України (від 18.12.1990р. №
561-ХІІ - діючого на момент прийняття Вугледарською міською радою рішення № 15
) приватний підприємець ОСОБА_1 не мав права на отримання земельної ділянки у
постійне користування. Зважаючи на наведене відповідач-2 клопотав перед міським
головою винести питання про скасування рішення Вугледарської міської ради № 15
від 30.07.1997 р. “Про затвердження відведення земельної ділянки під об'єкт для
видачі державного акту на право постійного користування землею”.

27.02.2007р. Вугледарською міською
радою прийняте рішення № 5-16-10 “Про скасування рішення міської ради від
30.07.1997р. № 15 “Про затвердження відведення земельної ділянки під об'єкт для
видачі державного акту на право постійного користування землею”.

Позивачі стверджують про незаконність
такого рішення обґрунтовуючи це наявністю у позивача-1 права на отримання
земельної ділянки у постійне користування,
порушенням процедури прийняття рішень відповідачем-1 як органом
місцевого самоврядування, відсутністю повноважень та законодавчо визначених
підстав на прийняття таких рішень.

При визначенні підвідомчості цієї
справи господарським судам суд виходить з
того, що одним із обґрунтувань вимог про визнання недійсним спірного
рішення та заперечень щодо такого визнання сторони висувають наявність або
відсутність у позивача   права на
отримання  у постійне користування землі
в межах законодавства, що діяло на час прийняття скасованого спірним рішенням
рішення ради. Тобто, між сторонами існує спір про право позивача-1, як суб'єкта
підприємницької діяльності, на постійне користування земельною ділянкою. Такі
спірні правовідносини носять господарсько-правовий характер.

Щодо інших обставин, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги та заперечення, зокрема, обставини підставності
винесення на сесію ради тих чи інших питань, обґрунтованість їх розгляду,
процедури та форми прийняття радою рішення, то вони не стосуються спору про
право і носять публічно-правовий характер. З огляду на положення ст.ст. 3, 17,
18 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні процесуальні
підстави для розгляду по суті наведених обставин.

Стаття 7 Земельного Кодексу України
від 18.12.1990 року N 561-XII, який регулював земельні відносини в Україні на
момент прийняття відповідачем-1 рішення від 30.07.1997р. № 15 встановлювала, що
у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності:

громадянам України для ведення
селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства;

сільськогосподарським підприємствам
і організаціям;

громадським об'єднанням;

релігійним організаціям;

промисловим, транспортним та іншим
несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям;

організаціям, зазначеним у статті
70 цього Кодексу, для потреб оборони;

для ведення лісового господарства
спеціалізованим підприємствам;

житловим, житлово-будівельним,
гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам;

спільним підприємствам, міжнародним
об'єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних і фізичних
осіб, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам.

Таким чином, цією нормою чітко
визначений склад осіб, які мають право на отримання земельних ділянок у
постійне користування. При цьому, для громадян (до яких відносився позивач-1)
крім того, спеціально визначено використання надаваємих у постійне користування
земельних ділянок - для ведення селянського (фермерського) господарства,
особистого підсобного господарства.

Надання громадянам у постійне
користування земельних ділянок з метою будівництва, обслуговування,
експлуатації, іншого використання будівель та споруд діючим на той час
земельним законодавством не передбачалось.

Посилання позивачів на положення
діючого на той же час Закону України “Про підприємництво” суд до уваги не
приймає, оскільки враховує положення щодо загальної та спеціальної  норм законодавства. У даному випадку,
положення ст.ст. 2, 5, 12, 14 Закону України “Про підприємництво” є нормами, що
регулюють підприємницьку діяльність у загальноправовому сенсі, а норми
Земельного Кодексу України є спеціальними нормами, які застосовні в тому числі
до підприємницької діяльності в межах регулювання земельних правовідносин.

В даному випадку спеціальні норми
законодавства встановлюють особливий режим надання та використання земельних
ділянок, який не збігається з режимом визначеним рішенням Вугледарської міської
ради від 30.07.1997р. № 15.

Суд погоджується з твердженням
відповідача-1 щодо невідповідності рішення Вугледарської міської ради від
30.07.1997р. № 15 положенням статті 19 Земельного Кодексу України 1990 року.

Так, відповідно до положень
зазначеної статті, надання земельних ділянок здійснюється за проектами
відведення цих ділянок. Проект відведення земельної ділянки погоджується з
власником землі або землекористувачем та подається до міської Ради народних
депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції
приймає рішення про надання земель.

Як вбачається з рішення від
30.07.1997р. № 15 проект відведення земельної ділянки радою не розглядався,
рішенням погоджений технічний паспорт земельної ділянки приватного підприємця
ОСОБА_1 Дослідження наданого позивачами технічного паспорту, який за їх
твердженням був затверджений рішенням не дозволяє ототожнити його з проектом
відведення земельної ділянки.

Наявність проекту відведення
земельної ділянки, його розгляд відповідачем-1, як того вимагають приписи ст.
19 Земельного Кодексу України 1990 року, позивачами не доведена, відповідачі
проти наявності зазначених обставин заперечують.

З огляду на викладене у суду
відсутні підстави вважати наявним у відповідача-1 права постійного користування
земельною ділянкою на підставі  рішення
Вугледарської міської ради від 30.07.1997р. № 15, а саме це рішення таким, що
відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент його прийняття.

Наведене обумовлює безпідставність
вимог позивачів про визнання недійсним рішення Вугледарської міської ради від
27.02.2007 р.

Щодо вимог позивачів про
зобов'язання відповідача-1 видати позивачу-1 документ, що посвідчує його право
постійного користування земельною ділянкою на виконання п. 3 Рішення
Вугледарської міської ради від 30.07.1997 року, то з огляду на встановлення
судом відсутності у позивача-1 права постійного користування земельною ділянкою
такі вимог теж не підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 7, 19 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року N 561-XII ст.ст. 1,
2, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,
-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2  до Вугледарської міської ради та
Вугледарського міського відділу земельних ресурсів про визнання недійсним
рішення Вугледарської міської ради від 27.02.2007 року, зобов'язання
Вугледарської міської ради видати ОСОБА_1документ, що посвідчує його право
постійного користування земельною ділянкою на виконання п. 3 Рішення
Вугледарської міської ради від 30.07.1997 року - відмовити.

Суддя