КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2008                                                                                           № 29/45

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Студенця В.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Корнелюк Б.М.;

від відповідача - не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління "Укравтогаз"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.07.2008

у справі № 29/45

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Дністер-Агро"

до                                                   ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління "Укравтогаз"

про                                                  стягнення заборгованості та штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Дністер-Агро” (далі – ТОВ “Дністер-Агро”) звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі Філії “Управління “Укравтогаз” (далі – ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”) про стягнення 304811,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.01.2008 порушено провадження у справі № 29/45 за позовом ТОВ “Дністер-Агро” до ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” про стягнення 304811,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2008 позов задоволено частково. Суд стягнув з ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” на користь ТОВ “Дністер-Агро” 224 107,20 грн. основного боргу, 5 520,77 грн. 3% річних та 52 968,81 грн. інфляційних витрат. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2008 ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати повністю, а у задоволенні позовних вимог ТОВ “Дністер-Агро” відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при винесенні рішення неповно з’ясував обставини, що мали значення для справи, а також порушив норми матеріального права.

ТОВ “Дністер-Агро” проти доводів, наведених в апеляційній скарзі заперечувало та просило рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2008 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” – без задоволення.

ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” повноважних представників в засідання суду, призначене на 03.11.2008 не направило та не повідомило суд про причини їх неявки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ “Дністер-Агро” у жовтні 2006 року виконані ремонтні роботи площадки та галереї АГНКС м.Луцьк, про що складені акти виконаних робіт форми КБ- 2в № 4/10, 5/10, 7/10. Загальна вартість робіт за вказаними актами складає 224107,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи проводилися на прохання замовника – Управління “Укравтогаз” ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”.

При цьому, Філія „Управління „Укравтогаз” ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в листі від 28.12.2006 № 1958-03/17 визнала факт виконання ТОВ “Дністер-Агро” робіт у відповідності до актів, завізованих начальником АГНКС м. Луцьк і повідомила товариство, що угоди та оплата за виконання роботи по АГНКС м. Луцьк у відповідності до завізованих актів будуть укладені у 2007 році.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що шляхом виконання ТОВ “Дністер-Агро” ремонтних робіт та їх прийняття ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, про що складені акти виконаних робіт акти № 4/10, № 5/10, № 7/10, між сторонами було укладено договір будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки договором строк виконання зобов’язання щодо оплати виконаних робіт сторонами не був визначений, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 ЦК України.

ТОВ „Дністер – Арго” вимогу про оплату виконаних робіт заявило у листі № 77/7 від 09.07.2007, який 10.07.2007 був надісланий на адресу Управління „Укравтогаз” ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України”, а тому строк оплати робіт, які виконані у жовтні 2006 року за актами від № 5/10, № 4/10, № 7/10 згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України настав 18.07.2007.

Відповідач - ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” відповідно до ст. 33 ГПК України не надав доказів оплати виконаних робіт.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

З огляду на те, що ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” не надало доказів оплати виконаних робіт, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” на користь ТОВ „Дністер – Арго” суму основного боргу у розмірі 224 107,20 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” прострочило виконання грошового зобов’язання, строк виконання якого настав 18.07.2007, то на користь ТОВ „Дністер – Арго” підлягають стягненню інфляційні витрати у розмірі 52 968,81 грн. та 5 520,77 грн. три проценти річних за період з 18.07.2007 по 12.05.2008.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Також статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня ( ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову в частині стягнення 29 238,30 грн. штрафних санкцій, оскільки договором не було передбачено стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв’язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відсутність одного із елементів складу цивільного правопорушення є підставою для звільнення особи від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано відмовив в задоволенні вимоги ТОВ „Дністер – Арго” про відшкодування збитків у вигляді сплати відсотків за користування банківським кредитом в сумі 28 395, 00 грн. з огляду на те, що товариство кредитний договір уклало 29.08.2006, тобто до виконання спірних робіт, які виконувались у жовтні 2006 року і строк їх оплати настав лише 18.07.2007.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2008.

Доводи наведені ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необгрунтованми та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2008.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2008 у справі № 29/45 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 29/45 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

10.11.08 (відправлено)