ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 р.

№ 20/464-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Кривбасзалізрудком"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р.

у справі

№20/464-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до

ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат"

про

стягнення 57 335,00 грн.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Калабухова С.В.

від відповідача:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2008 р. у справі №20/464-07 (суддя Пархоменко Н.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р. (судді: Ясир Л.О., Прудніков В.В., Білецька Л.М.), позов задоволено повністю: стягнуто з ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" 57 335,00 грн. збитків, 573,35 грн. витрат зі сплати держмита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

У касаційній скарзі ВАТ "Кривбасзалізрудком" просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р., рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2008 р. у справі №20/464-07 та прийняти нове рішення, яким відмовити ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" у задоволенні позову, посилаючись на незастосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме: абз. 2 ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, ст. 226 Господарського кодексу України, оскільки ВАТ "Кривбасзалізрудком" своєчасно повідомило позивача про правильний код вантажоотримувача, у зв'язку з чим не повинно відшкодовувати заподіяні позивачу збитки.

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 16.10.2008 р. №02-12.2/459 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Грейц К.В., суддів: Глос О.І., Бакуліної С.В.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування гос подарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

01.12.2004 р. сторони уклали договір поставки №0103053/22/784, згідно з умовами якого продавець (позивач) зобов’язався поставити, а покупець (відповідач) —оплатити та прийняти металопродукцію на умовах, викладених у договорі.

Відповідно до п. 3.2 договору продавець укладає договір перевезення продукції залізничним транспортом на звичайних умовах, на ризик і за рахунок покупця. Станція призначення та реквізити вантажоодержувачів зазначаються в специфікаціях.

На виконання пункту 3.2 договору сторони підписали специфікацію №13 від 05.07.2005 р., в якій зазначено наступні відвантажувальні реквізити отримувача: Техбаза ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", 50029, м.Кивий Ріг, вул.Cимбірцева, 1, ОКПО 00191307, залізничний код 1298.

Для перевезення продукції ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" було укладено договір з Державним підприємством "Донецька залізниця".

Виконуючи умови договору, ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" відвантажило ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у серпні 2005 р. рейки Р-65 та квадратні заготовки, зазначивши у залізничних накладних відвантажувальні реквізити, вказані у специфікації від 05.07.2005 р. №13, у т.ч. залізничний код вантажоодержувача —1298.

При прибутті вагонів залізницею було виявлено, що в перевізних документах неправильно зазначено код вантажоодержувача.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.03.2006 р. у справі №11/13, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2006 р., за позовом ДП "Придніпровська залізниця" до ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення штрафу у розмірі 57 335,00 грн. за невірно зазначений код вантажоодержувача в залізничних накладних №52021565, №52021586, №52021543 було встановлено, що до укладення між позивачем та відповідачем договору поставки №0103053/22/784 пунктом 1 додаткової угоди №1 від 29.06.2004 р. до договору "Про реорганізацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення і надані залізницею послуги" №ПР/ДН-2-04-020 від 31.01.2004 р., укладеного між ДП "Придніпровська залізниця" та ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" було присвоєно код вантажоодержувача №1288. Вищезазначеним рішенням з позивача ВАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь ДП "Придніпровська залізниця" було стягнуто штраф у розмірі 57 335,00 грн.

Відповідно до п. 7.2.2 договору поставки від 01.12.2004 р. №0103053/22/784 відповідач повинен письмово повідомити позивача про вимоги щодо оформлення відвантажувальних документів до початку відвантаження. Якщо такі інструкції не отримані своєчасно, позивач не несе відповідальність за неправильне/неповне оформлення відвантажувальних документів.

Відкрите акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" при укладенні договору поставки з позивачем невірно вказало свій залізничний код та вчасно, до здійснення продавцем відвантаження товару, не повідомило його про присвоєний комбінату код. Відповідач звернувся до позивача з листом про внесення змін до договору від 01.12.2004 р. №0103053/22/784 в частині реквізитів одержувача вантажу лише 31.08.2005 р.

Оскільки внаслідок порушення відповідачем п. 7.2.2 договору поставки позивач поніс збитки у сумі 57 335,00 грн., пов’язанні зі сплатою штрафу за неправильне зазначення коду вантажоодержувача ДП "Придніпровська залізниця", позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення з відповідача збитків у розмірі 57 335,00 грн., витрат з оплати державного мита в розмірі 573,35 грн. та витрат на інформаційно-технічне обслуговування судового процесу в розмірі 118,00 грн. на підставі ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 623 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що внаслідок неправильного зазначення відповідачем при укладенні договору поставки з позивачем свого залізничного коду позивачу заподіяно збитки у сумі 57 335,00 грн., пов’язанні зі сплатою штрафу ДП "Придніпровська залізниця" за рішенням господарського суду, які підлягають відшкодуванню на підставі ст. 623 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій і підтверджено матеріалами справи, в порушення п. 7.2.2 договору відповідач невірно вказав свій залізничний код при укладанні договору поставки та вчасно, до здійснення продавцем відвантаження товару, не повідомив його про присвоєний комбінату код (оскільки звернувся до позивача з листом про внесення змін до договору поставки в частині зміни реквізитів одержувача вантажу лише 31.08.2005 р. —а.с. 15).

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача по повідомленню при укладанні договору поставки невірного коду одержувача (всупереч відомостям про код, які містяться у договорі про організацію перевезень вантажів, укладеному між відповідачем і залізницею) позивачу заподіяні збитки, які є реальними та підтвердженими платіжним дорученням про перерахування спірної суми.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Склад та розмір відшкодування збитків визначено ст. 225 Господарського кодексу України, згідно з якою, відшкодуванню підлягають, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Вина відповідача у неналежному виконанні господарського зобов’язання та збитки, які спричинені в зв’язку з цим позивачу, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджені матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги про своєчасне повідомлення позивача про правильний код вантажоодержувача не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи і фактично зводяться до необхідності переоцінки наявних у справі доказів, яким вже надано оцінку господарськими судами.

Разом із тим, відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р. у справі №20/464-07 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Кривбасзалізрудком" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р. у справі №20/464-07 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 р. у справі №20/464-07 —без змін.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна