ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"18" квітня 2008 р.

Справа № 4/81

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.,за участю секретаря судового засідання Волоткевича А.В. розглянув справу № 4/81

за адміністративним позовом: управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ, 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Леніна, 96,

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Олімп", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Заводська, 4,

про стягнення 159 646, 24 грн.

час прийняття вступної та резолютивної частини 11 год. 10 хв.

Представники:

від позивача - Жеглата Т.В., довіреність № 926/0828 від 15.02.2008 року;

від відповідача - Щербина С.В., довіреність № 28-01/08 від 28.02.2008 року;

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, обговоривши усі обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно Закону України ”Про пенсійне забезпечення”, підпункту 4.2.2 пункту 4.2 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, розділом 7 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, інших платежів а також обліку їх надходження до ПФУ затвердженою постановою правління ПФУ від 19.10.01р., Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування і об’єктом оподаткування для відповідача є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів „б”-„з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку.

Розмір збору для підприємств визначається органами ПФУ щорічно, до 20 січня поточного року.

Згідно розрахунку, поданого позивачем, заборгованість відповідача по пільгових пенсіях і поштовому збору за період з березня 2007 року по лютий 2008 року включно складає 159 646 грн. 24 коп. та підлягає до стягнення в повному обсязі.

Вказана сума заборгованості підтверджена розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, довідками про виплачені пенсії та про сплату поштового збору .

Відповідач позовні вимоги не заперечив, правом на участь в судовому засіданні скористався.

Доказів погашення суми боргу в повному обсязі відповідачем не подано.

Наявність заборгованості та її розмір повністю доведено наданими до суду доказами: заявою відповідача про реєстрацію в органах Пенсійного фонду (а.с. 7- 10), вимогами про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та наданих до вказаних вимог розрахунками фактичних витрат (а.с. 11- 51).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази, суд приходить до переконання про обґрунтованість та законність вимог позивача, які підлягають до повного задоволення.

Враховуючи правовий статус органів Пенсійного Фонду України та його управлінь в областях і районах, господарський суд прийшов до переконання про необхідність розглянути спір по суті в порядку Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи наступне. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відтак необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначившись з питанням щодо правовідносинами між учасниками спору про віднесення їх до таких, які підлягають до розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, провівши розгляд адміністративної справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд враховує особливість вказаного Кодексу стосовно презумпції винності суб'єкта владних повноважень та приписи ст. 71 КАС України про обов'язок доказування кожною стороною обставин на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, приходить до переконання, що позивачем надано безспірні докази про наявність заборгованості з боку відповідача, наданими позивачем доказами доведено сам факт скоєного порушення права управління Пенсійного фонду в м. Світловодську на отримання компенсаційних коштів за фактично виплачені пенсії, які призначені бувшим працівникам відповідача на пільгових умовах

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Олімп", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Заводська, 4, (р/р 008001 в СФ АКБ "Укрінбанк" м. Світловодськ, МФО 323505 ) на користь управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ, м. Світловодськ, вул. Леніна, 96 ( р/р 33 в ВАТ “Державний Ощадний банк України”, МФО 323475, ) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 159 646 грн. 24 коп.

Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова виготовлена в повному обсязі 22 квітня 2008 року.

Суддя

Ю. І. Хилько