ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.09.08                                                                                           Справа № 12/115-2144 (17/130-2329)

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційне подання Заступника прокурора Тернопільської області від 13.08.2008 р. № 05/3-252 вих

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2008 р.

у справі № 12/115-2144 (17/130-2329)

за позовом Заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави –Тернопільської обласної ради в особі Тернопільського обласного комунального клінічного онкологічного диспансеру, м.Тернопіль

до ТзОВ “Сервіс технологічноавангардних систем (СТАС ЛТД)”, м.Тернопіль

про відшкодування 80 608, 51 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди

За участю представників:

від прокуратури Тернопільської області –Зузак І.О. (старший помічник прокурора, службове посвідчення № 19),

від позивача: Тернопільської обласної ради –Семчишин В.А. (начальник юридичного відділу, постійна довіреність № 07-371 від 13.06.2006 р. в матеріалах справи),

Тернопільського обласного комунального клінічного онкологічного диспансеру – Бабанли Ш.Р. (головний лікар);

від відповідача –Гонта М.С. (представник, довіреність від 20.09.2008 р. без номера в матеріалах справи)

Прокурору та представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 29 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки ні прокурор, ні жодна зі сторін не заявляли клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2008 р. у справі № 12/115-2144 (17/130-2329) (суддя Скрипчук О.С.) у задоволенні позову про відшкодування 80 608, 51 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди відмовлено повністю за недоведеністю.

Заступник прокурора Тернопільської області з даним рішенням не погодився, вніс апеляційне подання, в якому просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з наступних підстав: господарський суд не взяв до уваги листи ТзОВ “Скорпіон”, ТзОВ “Авако”, ПП “Поділля” як належні та допустимі докази реальної можливості отримання позивачем доходів, якщо б відповідач звільнив його у строк до 01.11.2002 р., як це було передбачено договором оренди; відповідач безпідставно користувався орендованим приміщенням після закінчення терміну дії договору, а тому позивач був позбавлений права здати його в оренду іншим орендарям.

Позивачі підтримують вимоги апеляційного подання в повному обсязі.

У судовому засіданні й у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2002 р. у справі № 8/389-4061 (а.с.11-13, Том 1), яке постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2003 р. (а.с.14-15, Том 1) залишено без змін, встановлено, що договір оренди № 7 від 01.07.1999 р. (а.с.6-8, Том 1) припинив свою дію 01.11.2002 р. в зв”язку з закінченням строку, на який його було укладено, та зобов”язано ТзОВ “Сервіс технологічноавангардних систем (СТАС ЛТД)” (орендар) звільнити приміщення, яке було предметом вказаного договору, шляхом передачі його по акту Тернопільському обласному комунальному клінічному онкологічному диспансеру (орендодавець).

Фактично відповідач звільнив орендоване приміщення 27.12.2005 р., що підтверджується актом державного виконавця (а.с.16, Том 1).

У зв”язку з неправомірним користуванням орендарем приміщенням орендодавець вважає, що йому завдано збитки у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) в сумі 80 608, 51 грн., які останній міг би одержати з листопада 2002 року по грудень 2005 року від орендованого майна, якби його право не було порушене.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.02.2007 р. у справі № 9/372-4991 (а.с.118-121, Том 2), яке постановою залишено без змін Львівського апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. (а.с.122-128, Том 2), було відмовлено прокурору Тернопільської області в особі Тернопільського обласного комунального клінічного онкологічного диспансеру до ТзОВ “Сервіс технологічноавангардних систем (СТАС ЛТД)” про стягнення 161 217 грн. неустойки в розмірі подвійної плати за час безпідставного користування орендованим приміщенням за пропуском позовної давності.

Розглянувши апеляційне подання, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2008 р. у справі № 12/115-2144 (17/130-2329) слід залишити без змін, а апеляційне подання Заступника прокурора Тернопільської області - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.2 п.4 Прикінцевих положень ГК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями ГК України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Вирішуючи спір, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції враховано, що оскільки відповідні права й обов”язки сторін щодо об”єкта оренди не припинено (орендоване приміщення звільнено 27.12.2005 р.), то за таких обставин спірні правовідносини мають регулюватись положеннями ЦК України та ГК України.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем як орендарем зобов”язання, що випливає з договору оренди № 1 від 01.07.1999 р. (ст.623 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, ч.2 ст.20 ГК України одним із способів захисту прав і законних інтересів суб”єктів господарювання є відшкодування збитків.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, ч.2 ст.224 ГК України під збитками слід розуміти, зокрема, і доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (упущена вигода).

У частині 1 статті 225 ГК України використовується термін “втрачена вигода”, що є за змістом тотожнім поняттю “упущеної вигоди”, за якою остання розглядається як неодержаний прибуток, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною. Проте слід зазначити, що неодержаний прибуток (втрачена вигода) –це розрахункова величина втрати очікуваного прибутку, що базується на даних бухгалтерського, податкового обліку, які безумовно підтверджують реальну можливість, отримання потерпілою стороною певних грошових сум, якщо б інша сторона не допускала правопорушення. Такі збитки та їх належне документальне обгрунтування повинна довести потерпіла сторона, про що зазначено і в ч.2 ст.623 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Таким чином, зазначені обставини необхідно не лише зазначити, а й обгрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст.33 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність теоретичного обгрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач розраховував заподіяні збитки в розмірі 80 608, 51 грн. за період з листопада 2002 року по грудень 2005 року, виходячи з Методики розрахунку орендної плати і порядку використання плати за оренду майна, що належить до спільної власності територіальних громад області, затвердженої рішенням Тернопільської обласної ради від 29.02.2000 р. № 119 (а.с.20-22, Том 1), за якою орендна плата становила 3, 6 грн. за кв.м, і Методики розрахунку орендної плати і порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, затвердженої рішенням Тернопільської обласної ради від 02.02.2003 р. № 150 (а.с.23-24, Том 1), із встановленою ставкою в розмірі 6, 0 грн. за кв.м.

Проте вказаний розрахунок розміру збитків міг би застосовуватися і бути належним обгрунтуванням позовних вимог у разі внесення змін до договору № 1 від 01.07.1999 р. в частині сплати орендної плати під час його дії. Оскільки даний договір припинив свою дію 01.11.2002 р., то застосовувати до спірних правовідносин положення договору щодо нової орендної плати є безпідставним.

При визначенні збитків враховуються вжиті кредитором заходи для їх недопущення. Позивач як суду першої, так і суду апеляційної інстанції не подав доказів, які б підтверджували, що останній вживав необхідні заходи по недопущенню збитків. Так, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 р. було зобов”язано прокурора, позивача подати документальне підтвердження вжиття заходів по зменшенню упущеної вигоди щодо звільнення відповідачем орендованого приміщення у передбачений договором термін, що не було виконано. Оскарження дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби в порядку ст.1212 ГПК України, на що покликається прокурор, не можна вважати належним і допустими доказом у розумінні ст.34 ГПК України, таке оскарження стосується тільки процедури виконання рішення господарського суду, де дається оцінка законності та правильності здійснення виконавчого провадження.

Крім того, апеляційний господарський суд враховує той факт, що після припинення дії договору оренди відповідач сплачував орендну плату та здійснював плату за комунальні послуги до моменту звільнення орендованого приміщення за фактичне його користування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с.121-147, Том 1).

Покликання прокурора на листи ТзОВ “Скорпіон” від 11.07.2007 р. (а.с.15, Том 2), ПП “Поділля” від 27.04.2007 р. (а.с.16, Том 2) як на належні та допустимі докази реальної можливості отримання позивачем доходів, якщо б відповідач звільнив його у строк до 01.11.2002 р., як це було передбачено договором оренди, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки дані листи датовані 2007 роком і адресовані прокуратурі, а не орендодавцю - Тернопільському обласному комунальному клінічному онкологічному диспансеру, в матеріалах справи відсутні відповіді від останнього про прийняття чи відхилення їх пропозицій, а також і сам лист ТзОВ “Авако” як один із вищевказаних доказів, на який, зокрема, покликається прокурор в апеляційного поданні, твердження останнього голослівне.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Нездатність кредитора обгрунтувати вимоги про відшкодування реальних збитків є підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

Обов”язок доказування і подання доказів згідно з ст.33 ГПК України покладається на сторін, а не на суд. На останнього покладається обов”язок оцінити достатність доказового матеріалу та в межах цього поданого матеріалу прийняти відповідне рішення.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.07.2008 р. у справі № 12/115-2144 (17/130-2329) залишити без змін, а апеляційне подання Заступника прокурора Тернопільської області - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин