ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.08                                                                                           Справа № 2/65

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційного подання Заступника прокурора міста Рівне, за №460 вих.-08 від 12.09.2008 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.09.2008 р.

у справі № 2/65 (суддя – Савченко Г.І.)

за позовом Заступника прокурора міста Рівне в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м. Рівне

до відповідача 1 Відкритого акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод», м. Рівне

до відповідача 2 Малого приватного –підприємства «Промсервіс», м. Рівне

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі «Прайс», м. Рівне

про визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості недійсною

за участю представників сторін:

від позивача: Артем»як С.В. –начальник відділу юридичної та контрольно-ревізійної роботи РВ ФДМ України по Рівненській області (довіреність №1 від 20.01.2007 р.);

від відповідача 1: Санжаревський О.І. –представник (довіреність за вих.. №81/310 від 09.10.2008 р.);

від відповідача 2: Чучалін В.І. –представник (довіреність за №3 від 04.08.2008 р.);

від третьої особи: не з»явились;

прокуратура Львівської області: Коваль Р.Р. –прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах (посвідчення №245 від 12.12.2000 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.09.2008 р. у справі № 2/65 відмовлено в задоволенні позову Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, м. Рівне (надалі –Позивач) до відповідачів: Відкритого акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод», м. Рівне ( надалі ВАТ «РРТЗ»– Відповідач 1), Малого приватного –підприємства «Промсервіс», м. Рівне (надалі –Відповідач 2) за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів –Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі «Прайс», м. Рівне про визнання недійсною біржової угоди купівлі-продажу нерухомості.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що при укладенні оспорюваної біржової угоди сторони діяли у відповідності до наданих їм повноважень з дотриманням норм чинного в 2003 р. законодавства. Прокурором та Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення інтересів держави при укладенні вищеназваної угоди та не відповідність останньої закону згідно ст. 48 ЦК УРСР. Крім того, при зверненні з позовом прокурором порушено трьохрічний строк позовної давності, що у відповідності до ст. 80 ЦК УРСР є самостійною підставою для відмови в позові.

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора м. Рівне, звернувся з апеляційним поданням (№460 вих.-08 від 12.09.2008 р.), в якому просить скасувати останнє з наступних підстав:

На думку Прокурора, при розгляді справи місцевим господарським судом безпідставно не враховано тієї обставини, що відчуження спірних об»єктів відбулося без отримання відповідного дозволу, передбаченого п. 23 Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1477 від 30.07.1999 р., без проведення рецензування матеріалів оцінки; службові особи ВАТ «РРТЗ»незаконно передали до Рівненської міжрегіональної товарно-майнової біржі «Прайс»документи для реалізації приміщення будівлі адміністративно-лабораторного корпусу №3.

Крім того, своїми діями по розбивці будівлі-корпусу №3 на окремі приміщення та його подальшого продажу керівництво ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод»зумисне нанесло збитки товариству. Цими діями нанесено збитки і державі, яка володіла, 70,45 відсотками акцій товариства та суспільству, які полягають в наступному: зменшено власний капітал товариства, тому знецінена (зменшена у вартісному виразі) частка держави; товариство в результаті продажу отримало збитки, а не прибуток, адміністративно-лабораторний корпус №3 ,(літера «А-9»), загальною площею 9 845 метрів квадратних, був проданий за 869 991 грн. при залишковій вартості 3 582 323 грн.

Судом також не взято до уваги те, що службовими особами РМТМБ «Прайс», в порушення Положення «Про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю»(наказ ФДМ України №1477 від 30.07.1999 р.) та Положення «Про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю»(наказ ФДМ України №1976 від 22.09.2000 р.), 14.02.2003 р. проведено цільові аукціони з продажу 12 приміщень будівлі адміністративно-лабораторного корпусу №3 ВАТ «РРТЗ», переможцем яких стало МППФ «Промсервіс». В самому ж рішенні загальних зборів (на яке посилається суд) від 16.10.2001 р., відсутні дані про розбивку цілісного майнового комплексу інженерно-лабораторного корпусу №3 на окремі частини.

Судом не дано оцінку доказам, наданим РВ ФДМ України по Рівненській області, зокрема, ухвалі арбітражного суду Рівненської області від 06.04.1998 р. по справі №5/141-м/98, якою заборонено ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод»проводити дії по відчуженню майна, яке йому належить, в будь-якій формі відраховувати з р/р грошові кошти, окрім податків, інших обов»язкових платежів до бюджету. Дана ухвала на момент реалізації корпусу №3 скасована не була.

Безпідставним Прокурор вважає і покликання суду на пропуск останнім строку позовної давності, оскільки наведені в позовній заяві та апеляційній скарзі порушення були виявленні лише в результаті проведеної прокурором м. Рівне перевірки.

Сукупність зазначених обставин, Прокурор вважає безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення позову.

Відповідач 1 –ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», - у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №81/306 від 10.10.2008 р.) заперечує доводи останньої, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, просить залишити таке без змін, оскільки при його прийнятті, на думку Відповідача 1, враховано та дано належну оцінку, як формі власності ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод»(колективна власність) так і порядку та формі її відчуження (за рішенням загальних зборів) у відповідності до вимог Закону України «Про господарські товариства»та Закону України «Про власність», а тому підстави для визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості недійсною –відсутні.

Відповідач 2 –МПП - фірма «Промсервіс»у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №2/09 від 09.10.2008 р.) зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: згодою товариства на відчуження спірного майна; оцінка останнього, яка проведена у відповідності до вимог чинного законодавства; скерування коштів від продажу колективного майна на розвиток товариства; недоведеність порушення інтересів держави при укладенні спірної біржової угоди, сторонами якої є дві самостійні юридичні особи.

В судовому засіданні 20.10.2008 р. Прокурор та представник РВ ФДМ України по Рівненській області підтримали апеляційне подання

Представники ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод»та МПП –фірма «Промсервіс»підтримали відповідно доводи, наведені у відзивах.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів –Рівненська міжрегіональна універсальна товарно-майнова біржа «Прайс»- відзиву на апеляційну скаргу не подала, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали Львівського апеляційного господарського суду (Т-2, а.с.5), в якій участь представників сторін визначено на власний розсуд (Т-2,а.с.2).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, вислухавши Прокурора та представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

16.10.2001 р. відбулись загальні збори акціонерів ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод», пунктом 7 порядку денного яких було питання про відчуження основних засобів (Т-1, а.с.8-10). Державна частка акцій товариства складає 70,45 %. У роботі зборів прийняв участь начальник Регіонального відділення Фонду державного майна України в Рівненській області Марчевський В.Ф., який представляв Фонд Державного майна України згідно доручення №444 від 12.10.2001 р. (Т-1, а.с.65), в якому, зокрема, уповноважено останнього представляти інтереси Фонду, а саме: виконувати права акціонера ВАТ «Рівненський радіотехнічний завод»на загальних зборах акціонерів, які відбудуться 16 жовтня 2001 р.

По сьомому пункту порядку денного збори постановили дати згоду на відчуження основних засобів, не задіяних у виробництві, згідно переліку без зміни розміру статутного фонду (перелік додається). Кошти, отримані від реалізації основних засобів направити на інвестування, покриття боргових зобов»язань, виплату заробітної плати (Т-1, а.с.59). В названому переліку обладнання та будівель ВАТ «РРТЗ», незадіяного в технологічному процесі виробництва, зазначено будівлі: корпус 23 (модуль) залишковою вартістю 53 907; корпус 26 (типографія) залишковою вартістю 465998; корпус 27 (кузня) залишковою вартістю 344232; корпус 28 (склади) залишковою вартістю 247352; корпус 4 залишковою вартістю 1579 тис.; корпус 3 залишковою вартістю 3582323; корпус 21 залишковою вартістю 224882 (Т-1, а.с.61-64).

На виконання рішення загальних зборів від 16.10.2001 р. ВАТ «РРТЗ»(«Продавець») та МПП –фірма «Промсервіс»(«Покупець») 28.02.2003 р. укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомості, згідно якї Покупець купив адміністративно-лабораторний корпус №3, літ «А-9», загальною площею 9845,0 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Д.Галицького, 25 (Т-1, а.с.6-7).

Кошти, одержані від реалізації майна, спрямовані на розвиток товариства, про що проінформовано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області 08.04.2003 р. (Т-1, а.с.118).

18.07.2008 р. Прокурор м. Рівне звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом про визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 28.02.2003 р. недійсною (Т-1, а.с.3-5), в задоволенні якого місцевий господарський суд відмовив (Т-1, а.с.162-169).

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалась наступним.

У відповідності до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовом про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

В даному випадку Прокурор звернувся в інтересах Рівненського відділення Фонду державного майна України по Рівненській області з покликанням на порушення, виявлені перевіркою, проведеною прокуратурою м. Рівне, однак матеріалів перевірки, ні місцевому господарському суду, ні Львівському апеляційному господарському суду Прокурором не подано, а тому неможливо переконатись, що саме було предметом дослідження даної перевірки і які висновки по ній зроблено.

З балансу цінних паперів, наданих Відповідачем 1, станом на 31.12.2007 р. державі належить 0 акцій ВАТ «Рівненського радіотехнічного заводу»(Т-1, а.с.117).

Таким чином, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність порушення інтересів держави в зв»язку з укладенням 28.02.2003 р. Відповідачем 1 та Відповідачем 2 біржової угоди купівлі-продажу нерухомості.

Щодо відповідності даної угоди чинному законодавству, слід вказати на наступне.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»та ст. 25 Закону України «Про власність», чинних на час укладення угоди, акціонерне товариство є власником майна: переданого йому засновниками й учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій, одержаного в результаті його господарської діяльності, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом, а акціонер є лише власником акцій. Відповідно до п. 3.7. Статуту товариство має право продати юридичним і фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншим особам, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому Статуту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про власність»,який був чинним на час відчуження колективного майна товариства, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Там же, в п. 3.7. зазначено, що до виконання плану розміщення акцій або до розміщення акцій у кількості, що становить не менше 75% загальної кількості акцій товариства, застава його майна та відчуження здійснюється з дозволу відповідного органу приватизації. Як зазначено в п. 3.8. Статуту товариство має право укладати угоди (контракти), зокрема угоди купівлі-продажу, набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов»язки та інше.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про господарські товариства»акціонери мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених зазначеним законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства, а також можуть мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

На виконання рішення зборів ВАТ «РРТЗ»від 16.10.2001 р. (протокол №4 (Т-1, а.с.8-20)) та виписки з протоколу 2 засідання спостережної ради від 26.11.2002 р. (Т-1, а.с.68), правління ВАТ «РРТЗ»від 05.11.2002 р. (протокол №15 (Т-1, а.с.70)) видало наказ №140 від 27.12.2002 р. «Про розбивку цілісного майнового комплексу інженерно-лабораторного корпусу №3 на окремі частини»(Т-1, а.с.71). Цим наказом створено комісію для технічного обстеження та розбивки корпусу №3 на частини, яка виконала цю роботу. Як пояснив представник Відповідача 1 в судовому засіданні, розбивка корпусу на частини була необхідна для відчуження об»єкту нерухомого майна, так як приміщення адміністративно-лабораторного корпусу в цілому продати було проблематично.

Поділ єдиного адміністративно-лабораторного корпусу №3 на 12 приміщень цієї ж будівлі є правом акціонерного товариства і жодним чином не вплинуло на вартість зазначеного об»єкта, та не суперечить Положенню (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 р. за №288/4509.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на порушення ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки в даному випадку предметом відчуження виступало не державне, а колективне майно, що регламентовано п. 3.7. Статуту ВАТ «РРТЗ».

Рецензування звіту про оцінку майна здійснювалося на вимогу головного бухгалтера ВАТ «РРТЗ»Мельничук Н.П., що підтверджується повідомленням про рецензування звіту начальника управління оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності Н. Лебідь від 28.07.2003 р. №36-1-816, а також на вимогу ПП «Полісся-Експерт»від 27.05.2003 р. №02/03, що підтверджується рецензією на звіти про оцінку майна ЕР ЗТВ УТО Рівненський обласний осередок від 03.06.2003 р., у відповідності п. 62 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 р.

Що стосується доводів, викладених в апеляційному поданні, про заниження вартості адміністративно-лабораторного корпусу №3, такі спростовуються наступним: У відповідності до протоколу №2 засідання спостереженої ради ВАТ «РРТЗ»від 26.11.2002 р. внесено пропозицію про продаж корпусів №3 і 4 за експертною ціною з метою визначення їх ціни за справедливою ринковою вартістю, оскільки їх вартість, за якою вони обліковувались в бухгалтерії, не відповідає дійсному стану на той час. Зазначені об»єкти нерухомого майна тривалий час перебували на консервації (протягом 7 років було відключено тепло, електроенергія і вода) (Т-2, а.с.51-52), а тому амортизаційні нарахування відповідно до п. 23 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 р. за №288/4509, не проводились. З такою пропозицією і дійсним станом корпусів погодилась спостережна рада, яка прийняла рішення про продаж корпусів №3 і 4 за експертною оцінкою, що відповідає чинному законодавству.

Таким чином, посилання прокуратури міста Рівне в апеляційному поданні на те, що адміністративно-лабораторний корпус №3 був відчужений з порушення п. 140 Закону України «Про державну програму приватизації», оскільки його вартість перевищувала 14 000 євро за курсом Національного банку України, є безпідставним і не ґрунтується на законі. Щодо ВАТ створених на базі об»єктів групи Г (до якої відноситься ВАТ «РРТЗ») відповідно до п. 28 розділу VI цієї Програми встановлені лише обмеження на передачу в заставу, оренду, продаж та відчуження іншими способами майна ВАТ, вартість якого перевищує 10% підсумку балансу ВАТ.

Згідно з балансом ВАТ «РРТЗ»станом на 01.01.2003 р. загальна вартість майна товариства становила 69 928 тис. грн., в тому числі вартість основних засобів становила 62200 тис. грн. (Т-1, а.с.111-112). Продано адміністративно-лабораторний корпус №3 згідно біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 28.02.2003 р. за 1043989 грн. Таким чином, вартість майна на час продажу становила 1,49 % підсумку балансу ВАТ «РРТЗ», що давало право підприємству на відчуження зазначеного майна.

ВАТ «РРТЗ», створений на базі об»єктів групи Г, і мав право на відчуження майна товариства, вартість якого не перевищує 10% підсумку балансу ВАТ без згоди РВ ФДМ України по Рівненській області. Крім того, Прокуратура м. Рівне не взяла до уваги те, що в роботі загальних зборів акціонерів ВАТ «РРТЗ»від 16.10.2001 р. прийняв участь начальник РВ ФДМ України по Рівненській області Марчевський В.Ф., який представляв Фонд державного майна України згідно доручення №444 від 12.10.2001 р. (Т-1, а.с.65) і діяв у відповідності до завдання ФДМ України, підписаного начальником Головного управління Войцехівським Й. (Т-1, а.с.66-67), та голосував за відчуження основних засобів, що не задіяні в виробництві, згідно переліку, без зміни статутного фонду. Зокрема, в цей перелік також входив адміністративно-лабораторний корпус №3. Тобто, сама держава в особі ФДМ України по Рівненській області, в управлінні яких знаходилась державна частка акцій статутного фонду ВАТ «РРТЗ», прийняла рішення про відчуження адміністративно-лабораторного корпусу №3, який належав на праві колективної власності ВАТ «РРТЗ».

За таких обставин місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про відсутність порушень чинного законодавства при укладенні спірної біржової угоди.

Щодо покликань апелянта на ухвалу арбітражного суду Рівненської області від 06.04.1998 р. у справі № 5/141-м/98 (Т-1, а.с.153), якою заборонено ВАТ «РРТЗ»проводити дії по відчуженню майна, яке йому належить, судова колегія зазначає, що у відповідності до вимог ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі. Рішення у справі №5/141-м/98 прийнято арбітражним судом Рівненської області 02.06.1998 р., а тому на час розгляду справи №2/65 Господарським судом Рівненської області 04.09.2008 р. (через десять років) названа вище ухвала втратила чинність.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія погодилась з висновком місцевого господарського суду про те, що заступник прокурора м. Рівне у відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів ті обставини , на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами не довів незаконність укладення спірної біржової угоди та не спростував законність продажу адміністративно-лабораторного корпусу №3 ВАТ «РРТЗ».

Однак, відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд не врахував, що правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді коли буде доведено існування суб‘єктивного права. У разі відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв‘язку з необґрунтованості самої позовної вимоги.

За таких обставин, покликання місцевого господарського суду на ст. 80 Цивільного кодексу УРСР в мотивувальній частині рішення є безпідставним, і таке слід виключити, залишивши резолютивну частину рішення –без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Рівненської області від 04.09.2008 р. у справі №2/65 залишити без змін, апеляційне подання Заступника прокурора міста Рівне, за №460 вих.-08 від 12.09.2008 р. –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України в порядку та строки, передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

4.          Справу №2/65 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська