ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/645

24.01.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства „Укрнафта”

До

Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтернафтротрейд”

Про

стягнення 1 423 540,10 гривень

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

Від позивача

Кармазін О.А.-предст.,

Від відповідача

Соловйов К.М.-предст.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство „Укрнафта” звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Інтернафтотрейд” про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1 423 540,10 гривень. Позивач зазначає, що ці кошти були отримані Відповідачем на виконання договору поставки конденсату № 7/83а-ГК від 30.03.2004, укладеного між Позивачем та Відповідачем, який згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 у справі № 6/909 визнано недійсним. Позивач також просить стягнути судові витрати у сумі 14 353,40 грн., а всього 1 437 893,50 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовую нормами статті 1212 Цивільного кодексу України.

У відзиві від 16.01.2008 ТОВ „Інтернафтотрейд” проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, та зазначає, що за недійсним договором поставки ним було поставлено на адресу Гнідинцівського газопереробного заводу ВАТ „Укрнафта” 3 549,607 тн. газового конденсату, який видобуто в порядку спільної діяльності і який є спільною частковою власністю учасників. Відповідач вважає, що цей спільний конденсат підлягає поверненню на його користь у зв’язку з недійсністю договору поставки або, в разі відсутності конденсату, на користь Відповідача має бути стягнуто кошти у сумі 11 257 046,16 грн.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами матеріали, докази та заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 6/909 від 21.03.2007 за зустрічним позовом ВАТ „Укрнафта” до ТОВ „Інтернафтотрейд” визнано недійсним повністю договір купівлі-продажу світлого нестабільного газового конденсату № 7/83а-ГК, укладений 30.04.2004 між ТОВ „Інтернафтотрейд” та Гнідинцівським газопереробним заводом ВАТ «Укрнафта»(далі –договір поставки).

Цим же рішенням суду визнано недійсним повністю договір комісії № 48/04 від 01.03.2004 між ТОВ „Інтернафтотрейд” та „Спільною діяльністю між закритим акціонерним товариством „Інтернафтотрейд” та НГВУ „Чернігівнафтогаз” за договором № 6/25 від 04.09.1998 р.” (далі-договір комісії).

Згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007 у справі № 6/909 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно з постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2007 у справі № 6/909 вищенаведена постанова Київського апеляційного господарського суду також залишена без змін.

Як встановлено судом у рішенні у справі № 6/909 від 21.03.2007, договір поставки було укладено на виконання договору комісії.

Цим же рішенням також встановлено, що за вищенаведеними договорами передавалось спільне майно ВАТ „Укрнафта” та ТОВ „Інтернафтотрейд”, яке отримане під час дії договору про спільну діяльність № 6/25 від 04.09.1998, учасниками якого на момент підписання зазначених договорів комісії і поставки були ВАТ „Укрнафта” та ТОВ „Інтернафтотрейд”.

Зазначений договір про спільну діяльність, у свою чергу, розірваний згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2005 у справі № 22/609 у зв’язку з істотним порушенням його умов з боку ТОВ „Інтернафтотрейд”, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2006 у справі № 22/609 та постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2006 у справі № 22/609.

Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва 21.03.2007 у справі № 6/909 договір комісії визнано недійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України та у зв’язку з порушенням з боку ТОВ „Інтернафтотрейд” вимог ст. 1135, 358, 658 ЦК України оскільки виконавчий директор договору про спільну діяльність, який укладав з Відповідачем цей договір від імені учасників договору про спільну діяльність, не мав повноважень від ВАТ „Укрнафта” вчиняти дії із спільним майном, даний договір спрямований на заволодіння спільним майном та коштами від його реалізації, ТОВ „Інтернафтотрейд” приховувало факт укладання цього договору. Як визначено в цьому ж рішенні суду, ТОВ „Інтернафтотрейд” не надало доказів перерахування за договором комісії на спільний рахунок коштів, отриманих від реалізації конденсату за договором поставки.

Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва 21.03.2007 у справі № 6/909 договір поставки № 7/83а-ГК від 30.04.2004 визнано недійсним на підставі ст. 229 ЦК України у зв’язку з порушенням з боку ТОВ „Інтернафтотрейд” вимог статей 658, 358, 1135 ЦК України, оскільки було порушене порядок розпорядження спільним майном, а також у зв’язку з визнанням недійсним договору комісії, на підставі якого укладено договір поставки, який також визнано судом таким, що спрямований на заволодіння майном.

Як вбачається з платіжного доручення № 674 від 13.04.2005, на рахунок Відповідача було перераховано Позивачем в особі Гнідинцівського газопереробного заводу 892 612,06 грн. по договору № 7/83а-ГК від 30 березня 2004 року, що підтверджується платіжним дорученням та банківською випискою з рахунку Відповідача від 13.04.2005.

Відповідач цей факт не спростовує та, як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 у справі 6/909 та реєстру поставок по договору № 7/83а-ГК від 30 березня 2004 року за підписом Відповідача, підтверджується ним.

Крім того, як вбачається з банківської виписки від 17.11.2004 по рахунку Відповідача, реєстру поставок по договору № 7/83а-ГК від 30 березня 2004 року за підписом Відповідача, заяви Відповідача від 16.11.2005 № 180, рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 у справі № 6/909, в рахунок оплати за договором № 7/83а-ГК від 30.03.2004 Відповідач отримав за платіжним дорученням № 1957 на свій рахунок 530 928,04 грн. з рахунку Гнідинцівського ГПЗ ВАТ „Укрнафта”, що відповідає вартості конденсату, переданого Позивачу за актом від 31.08.2004 у серпні 2004 року за договором № 7/83а-ГК від 30.03.2004. Факт отримання цих коштів Відповідачем в оплату за зазначеним договором не спростовується сторонами у судовому засіданні, підтверджується вищенаведеним та сторонами.

Таким чином, в оплату за договором № 7/83а-ГК від 30.03.2004 Відповідач отримав від Позивача 1 423 540,10 грн. При цьому, як зазначено у рішенні від 21.03.2007 у справі № 6/909, доказів подальшого перерахування цих коштів Відповідачем на спільний рахунок учасників договору про спільну діяльність № 6/25 від 04.09.1998 не надано.

Згідно з ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула грошові кошти без достатньої правової підстави, зобов'язана їх повернути. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 2 статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч. 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими та доведеними, в зв’язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення Відповідача не спростовують висновків суду.

Державне мито у сумі 14 235,40 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. підлягають стягненню з Відповідача.

Керуючись ст. 22, 33, 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтернафтотрейд” (код 32596452; адреса: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 7-а; рахунок № 0 у ВАТ „Банк „Український капітал”, МФО 320371, адреса банку: 03062, м. Київ, проспект Перемоги 67; код 22868414), а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Відкритого акціонерного товариства „Укрнафта” (код 00135390; адреса: 04053, м. Київ, провулок Несторівський 3-5; рахунок № 7001 у філії „Розрахунковий центр „ПриватБанк” м. Києва, МФО 320649) кошти у сумі 1 423 540,10 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі п’ятсот сорок гривень 10 копійок), 14 235,40 грн. (чотирнадцять тисяч двісті тридцять п’ять гривень 40 копійок) державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                        О.О.Хрипун