КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2008                                                                                           № 5/33

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко Я.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з’явився

від відповідача - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Укрспецавтобаза"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.05.2008

у справі № 5/33

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Рось-1"

до                                                   Державне підприємство "Укрспецавтобаза"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 61644,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2008 року у справі№ 5/33 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Рось-1” (далі-позивач) до Державного підприємства “Укрспецавтобаза” (далі-відповідач) задоволено повністю.

З відповідача на користь позивача стягнуто 44 899, 97 грн. боргу, 5 454, 11 грн. пені, 9 909 грн. збитків від інфляції, 1 381, 01 грн. – 3% річних, 616,69 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2008 року скасувати в частині стягнення пені у розмірі 3 654, 77 грн. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в розрахунках, доданих до позовної заяви, позивач нарахував пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ, тоді як відповідно до п. 6.5 договору поставки, за порушення строків оплати продукції покупець зобов'язується сплатити на користь постачальника пеню у розмірі, що обчислюється від суми простроченого платежу із розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення. Будь-яких змін до договору поставки сторони не вносили.

Крім того, позивачем при нарахуванні пені не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

А тому, сума пені, яку покупець повинен сплатити згідно п. 6.5 Договору поставки № 3 від 05.02.2007 року, за розрахунком відповідача становить 1 799, 34 грн.

Відзив на апеляційну скаргу позивач суду не надав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2008 року апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.07.2008 року.

В судове засідання 10.07.2007 року представники сторін не з’явилися.

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду зміні з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2007 року між відповідачем (покупець) та позивачем (постачальник) було укладено договір поставки № 3.

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору, постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити продукти нафтоперероблення рідкі (нафтопродукти), а саме, бензин А-95, А-76 та дизельне паливо.

Відповідно до пункту 2.1. договору, кількість та найменування продукції вказується в рахунку-фактурі на оплату та видатковій накладній, що видається постачальником покупцю на підставі усної заявки останнього.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу дизпаливо на загальну суму 36 999, 96 грн. згідно видаткової накладної № 1-112992 від 13.03.2007 року (отримано відповідачем на підставі довіреності № 944172 від 13.03.2007 року) та бензин А-95 на загальну суму 7 900, 01 грн. згідно видаткової накладної № 1-114228 від 26.03.2007 року (отримано відповідачем на підставі довіреності № 944194 від 26.03.2007 року).

Відповідно до пункту 3.2. договору покупець зобов'язується оплатити 100 % вартості продукції, зазначеної в рахунку-фактурі на оплату відповідно до п. 2.1. цього договору, протягом 5 (п'яти) днів з дати отримання продукції. Датою здійснення оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором поставки № 3 від 05.02.2007 року в частині розрахунків на отриманні нафтопродукти не виконав, а отже, заборгованість Державного підприємства “Укрспецавтобаза” перед позивачем складає 44 899, 97 грн. (36 999, 96 грн. згідно видаткової накладної № 1-112992 від 13.03.2007 року та 7 900, 01 грн. згідно видаткової накладної № 1-114228 від 26.03.2007 року).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 44 899, 97 грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (пункт 1).

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім основного боргу, судом першої інстанції було стягнуто з відповідача 5 454, 11 грн. пені, 9 909 грн. збитків від інфляції та 1 381, 01 грн. – 3% річних

В апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені у розмірі 3 654, 77 грн. та надає свій розрахунок пені, відповідно до якого розмір пені становить 1 799, 34 грн.

В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 232 ГК України та не звернув увагу на положення п. 6.5 договору поставки та стягнув з відповідача пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ за 261 день в розмірі 5 454, 11 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996 року платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

А згідно з п. 6.5. договору поставки, за порушення строків оплати продукції покупець зобов'язується сплатити на користь постачальника пеню у розмірі, що обчислюється від суми простроченого платежу із розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, проте при проведенні розрахунку пені позивачем, відповідачем і судом першої інстанції було допущено помилку.

Розрахунок пені за період з 15.04.2007 року по 31.05.2007 року по накладній № 1-112992 від 13.03.2007 року становить:

36 999, 96 х 8,5% х 47 / 365 = 404, 97 грн.

Розрахунок пені за період з 01.06.2007 року по 14.10.2007 року по накладній № 1-112992 від 13.03.2007 року становить:

36 999,96 х 8% х 134 / 365 = 1 086, 68 грн.

Розрахунок пені за період з 15.04.2007 року по 31.05.2007 року по накладній № 1-114228 від 26.03.2007 року становить:

7 900, 01 х 8,5% х 47 / 365 = 86, 47 грн.

Розрахунок пені за період з 01.06.2007 року по 14.10.2007 року по накладній № 1-114228 від 26.03.2007 року становить:

7 900, 01 х 8% х 134 / 365 = 232, 02 грн.

Тобто, розмір пені становить 1 810, 14 грн., яку і повинен був стягнути суд першої інстанції на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з відповідача на користь позивача 9 909 грн. збитків від інфляції, враховуючи те, що відповідач заборгованість за поставлені нафтопродукти у встановлений строк не сплатив.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Тому, не зважаючи на те, що скаржник в апеляційній скарзі не просив зменшувати розмір 3% річних, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що при проведенні розрахунку 3% річних позивачем і судом першої інстанції було допущено помилку, а саме: згідно розрахунку 3% річних від простроченої суми в розмірі 7 900, 01 грн. за період з 31.04.2007 року по 26.03.2008 року – 316 днів сума, яка підлягає стягненню, становить не 243, 65 грн., а 234, 40 грн.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмір 234, 40 грн.

Отже, колегія суддів встановила, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 44 899, 97 грн. боргу, 1 810, 14 грн. пені, 9 909 грн. збитків від інфляції, 1 371, 76 грн. - 3 % річних .

Враховуючи викладене вище, оскільки судом першої інстанції основний борг, пеня, 3% річних та збитки від інфляції стягнуті правильно, а лише не вірно визначено розмір пені та 3% річних, Київський апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

У зв’язку зі зміною рішення судові витрати підлягають перерозподілу шляхом покладення їх на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства “Укрспецавтобаза” задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2008 року у справі № 5/33 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Рось-1” до Державного підприємства “Укрспецавтобаза” змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

“Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Укрспецавтобаза” (02088, м. Київ, вул. Автотранспортна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Рось-1” (фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 126/2; юридична адреса: м. Київ, вул. Маяковського, 74/9, к. 21, ) 44 899, 97 грн. (сорок чотири тисячі вісімсот дев’яносто дев’ять ) грн. 97 коп. боргу, 1 810 (одна тисяча вісімсот десять) грн. 14 коп. пені, 9 909 (дев’ять тисяч дев’ятсот дев’ять ) грн. збитків від інфляції, 1 371 (одна тисяча триста сімдесят одна) грн. 76 коп. – 3 % річних, 579 (п’ятсот сімдесят дев’ять) грн. 91 коп. державного мита та 111 (сто одинадцять) грн. 01 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 3 643, 97 грн. пені та 9, 25 грн. – 3% річних відмовити.”

3.Видачу наказу із зазначенням реквізитів сторін доручити господарському суду міста Києва.

4.Матеріали справи № 5/33 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

15.07.08 (відправлено)