ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.08

Справа №АС3/477-08.

Господарський суд Сумської області у складі:

головуючого судді Левченко П. І.

секретаря судового засідання Литвиненко Ю. В.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ПМК – 45”, м. Суми

до

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Євроресурси”, м. Суми

про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача Кучменко С. В. (довіреність від 15.05.2008р.)

від відповідача не з’явився

Суть спору: позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21.07.2008р. автоматизованого приймального пункту заповнювачів для автомобільного транспорту, площею 349,5 кв. м, літера „4А” за технічним паспортом, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення та просить визнати право власності на зазначене нерухоме майно.

Відповідач у відзиві на позов повідомив, що по договору купівлі-продажу від 23.06.2004р. придбав в ході проведення ліквідаційної процедури у відкритого акціонерного товариства „Домобудівник” в особі ліквідатора арбітражного керуючого Мальованого О. П. автоматизований приймальний пункт заповнювачів для автомобільного транспорту, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122, а потім по договору купівлі-продажу від 21.07.2008р. продав вказане нерухоме майно ТОВ „ПМК – 45”; по платіжному дорученню від 12.08.2008р. № 1104 позивачем були перераховані кошти за придбане майно, а по акту від 13.08.2008р. майно було передано ТОВ „ПМК – 45”, тому вважає, що сторони повністю виконали свої зобов’язання по цьому договору; не заперечує проти задоволення позову ТОВ „ПМК – 45” про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно і просить розглядати справу без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази по справі в їх сукупності, суд встановив:

На підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2008р. ТОВ „ПМК – 45” придбало у ТОВ „Євроресурси” автоматизований приймальний пункт заповнювачів для автомобільного транспорту, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122.

Відповідно до платіжного доручення від 12.08.2008р. за № 1104 позивачем були перераховані відповідачу кошти в сумі 30000 грн. за придбане у останнього нерухоме майно.

По акту приймання-передачі від 13.08.2008р. відбулась передача зазначеного майна.

На придбане нерухоме майно позивачем був замовлений технічний паспорт. Згідно із виготовленим Комунальним підприємством „Сумське міське бюро технічної інвентаризації” технічним паспортом площа нерухомого майна складала 349,5 кв. м. Також об’єкту нерухомого майна була присвоєна відповідна літера за технічним паспортом „4А”.

У відповідності до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об’єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Оскільки придбане позивачем у відповідача майно є нерухомим, ТОВ „ПМК – 45” звернулось до ТОВ „Євроресурси” з проханням (листа від 15.08.2008р. № 127) щодо нотаріального посвідчення договору від 21.07.2008р., але відповідач повідомив (лист від 19.08.2008р. № 129/1) що у зв’язку з тривалими відрядженнями керівництва не може прибути до нотаріуса, а також зазначив що ним виконані всі умови укладеного між сторонами договору. Таким чином відповідач фактично ухилився від нотаріального посвідчення вищевказаного договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В даному випадку сторони домовились зі всіх істотних умов договору, зокрема узгодили предмет та ціну договору, порядок розрахунків та порядок передачі майна, про що підписали відповідний договір, позивач сплатив кошти за майно, а відповідач передав майно позивачу, що підтверджується відповідними документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуті в судовому засіданні. Тобто відбулось повне виконання укладеного між сторонами договору.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 вказаного Кодексу передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 331 зазначеного Кодексу встановлено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення укладеного між сторонами договору порушує право власності позивача, так як унеможливлює державну реєстрацію цього права, а відповідно і подальше володіння, користування та розпорядження придбаним майном.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими атами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладені обставини, позивач правомірно набув право власності на вищевказане нерухоме майно.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, може бути визнання права, а відповідно до ст. 392 вказаного Кодексу, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, позовні вимоги правомірні, обґрунтовані, підтверджуються фактичними обставинами та матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі, тому керуючись ст. ст. 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21.07.2008р. по якому товариство з обмеженою відповідальністю „ПМК – 45” (м. Суми, вул. Воєводіна, 13, ід. код 34012066) придбало у товариства з обмеженою відповідальністю „Євроресурси” (м. Суми, вул. 1-а Залізнична, 2, ід. код 31930639) автоматизований приймальний пункт заповнювачів для автомобільного транспорту, площею 349,5 кв. м, літера „4А” за технічним паспортом, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122.

3. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „ПМК – 45” (м. Суми, вул. Воєводіна, 13, ід. код 34012066) право власності на автоматизований приймальний пункт заповнювачів для автомобільного транспорту, площею 349,5 кв. м, літера „4А” за технічним паспортом, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 122.

4. Копію рішення надіслати сторонам у даній справі.