ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 р.

№ 37/502-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Приватного підприємства фірми "Лідер"

на ухвалу

від 26.06.08 Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№37/502-06

господарського суду

Харківської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Харків-Авто"

до

Приватного підприємства фірми "Лідер"

про

поновлення порушеного права та звільнення земельної ділянки

за зустрічним позовом

Приватного підприємства фірми "Лідер"

до

1.Пісочинської селищної ради

2.Відкритого акціонерного товариства "Харків-Авто"

про

визнання права на поновлення договору оренди і зобов'язання звільнення земельної ділянки

та за позовом

Пісочинської селищної ради

до

Приватного підприємства фірми "Лідер"

про

звільнення земельної ділянки та демонтаж незаконно збудованих споруд

за участю

Харківського міжрайонного прокурора

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача 1:

у засідання не прибули

від відповідача 2:

у засідання не прибули

від ГПУ:

Громадський С.О., посв.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Харків-Авто" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства фірми "Лідер" про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Крупська, 15, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська області; та провести демонтаж незаконно збудованих на цій земельній ділянці споруджень, будівель, огорож.

Відповідач проти позову заперечив, заявивши зустрічний позов до Відкритого акціонерного товариства "Харків-Авто" та Пісочинської селищної ради про визнання за ним права на поновлення договору оренди землі та вважати його поновленим до 10.06.08; визнання недійсним акту постійного користування землею серії Б №047926 від 1992 року, виданого ВАТ "Харків-Авто"; визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки, укладеного між радою та ВАТ "Харків-Авто"; зобов'язання ВАТ "Харків-Авто" звільнити спірну земельну ділянку. Ухвалою від 22.06.07 господарський суд Харківської області прийняв зустрічну позовну заяву до розгляду разом з первісним позовом.

Згодом відповідач уточнив свої позовні вимоги, виключивши вимогу про визнання недійсним акту постійного користування та заявивши вимогу про визнання незаконним (недійсним) рішення Пісочинської селищної ради від 12.09.06.

Пісочинська міська рада не погодилась з вимогами зустрічного позову та заявила власний позов до ППФ "Лідер" про звільнення спірної земельної ділянки та зобов'язання провести демонтаж незаконно збудованих на цій ділянці споруджень, будівель, огорож. Ухвалою від 09.08.07 господарський суд Харківської області прийняв вказану позовну заяву до розгляду.

З метою захисту інтересів держави в особі Пісочинської селищної ради до господарського суду Харківської області звернувся Харківський міжрайонний прокурор з клопотанням про залучення до участі в справі в порядку ст. 29 ГПК України.

Приватне підприємство фірма "Лідер" звернулось до господарського суду з заявою про збільшення зустрічних позовних вимог, заявивши додатково вимоги про визнання дійсним виданого йому Державного акту на право користування землею серії Б №046765, зареєстрованого за №493; визнання недійсним виданого Харківському обласному підприємству автомотосервіса і торгівлі "Харківавтомотосервіс" Державного акту на право користування землею серії Б №047926; визнання незаконними (недійсними) рішень Пісочинської селищної ради від 12.09.06 "Про продовження строку оренди земельної ділянки ПП фірма "Лідер", яка розташована по вул. Крупській №15(21) в с. Пісочин Харківського району Харківської області" та від 23.09.03 "Про скасування дії акту постійного користування земельною ділянкою ПП фірми "Лідер" площею 0,4 га серії Б №046765, номер реєстрації 493 від 1994р.". Ухвалою від 04.04.08 господарський суд Харківської області прийняв до розгляду вказані доповнення до зустрічного позову.

Приватне підприємство фірма "Лідер" знову звернулось до господарського суду щодо уточнення позовних вимог, заявивши клопотання про залучення до участі в справі в якості позивача (за первісним позовом) та відповідача (за зустрічним позовом) Чорнобая Олександра Володимировича; заборону Чорнобаю О.В. вчиняти будь-які дії відносно спірної земельної ділянки.

Ухвалою від 06.06.08 господарський суд Харківської області (колегія суддів у складі: Тихий П.В. –головуючий, Хачатрян В.С., Шарко Л.В.) відмовив у прийнятті до розгляду вказаних доповнень до зустрічної позовної заяви. Також вказаною ухвалою відкладено розгляд справи та визнано явку представників сторін обов'язковою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду, який (колегія суддів у складі: Бондаренко В.П. –головуючий, Камишева Л.М., Лакіза В.В.) ухвалою від 26.06.08 у прийнятті цієї скарги відмовив.

Ухвала мотивована тим, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено оскарження ухвали про відмову в прийнятті до розгляду доповнень до зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 01.10.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження з перегляду ухвали суду апеляційної інстанції за касаційною скаргою відповідача, яка мотивована наявністю правових підстав для оскарження ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Генеральної прокуратури України, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою у справі до позивача та Пісочінської селищної ради та неодноразово змінював і доповнював свої позовні вимоги. Зокрема, заявою від 06.06.08 він заявив додаткові позовні вимоги щодо заборони Чорнобаю О.В. вчиняти будь-які дії відносно спірної в справі земельної ділянки.

Статтями 22, 60 ГПК України передбачено право відповідача до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов, який повинен бути взаємно пов'язаний з первісним; а також змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову.

В силу ч. 2 ст. 60 ГПК України подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів. Тобто суддя вирішує питання про її прийняття, а в разі наявності передбачених законом підстав виносить ухвалу про повернення або відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви в цілому або частково (окремих позовних вимог).

Відмовляючи в прийнятті до розгляду доповнень до зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції в ухвалі від 06.06.08 виходив з того, що додаткові вимоги відповідача заявлені до Чорнобая О.В., який не є позивачем за первісним позовом, а також не є особою, що відповідно до ст.ст. 1, 21 ГПК України може бути учасником господарського процесу.

Порядок і підстави відмови в прийнятті позовної заяви передбачені ст. 62 ГПК України, згідно з ч. 4 якої прийняту з цього приводу ухвалу може бути оскаржено.

Тобто висновок суду апеляційної інстанції про те, що оскарження ухвали про відмову в прийнятті доповнень до зустрічної позовної заяви не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, не відповідає положенням вищевказаної норми. А відтак суд безпідставно відмовив у прийнятті апеляційної скарги відповідача в цій частині оскарження ухвали суду першої інстанції.

В частині ж відкладення розгляду справи та визнання явки представників сторін обов'язковою ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено про те, що вимоги зустрічної позовної заяви пред'явлений до громадянина Чорнобая О.В., який не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, у зв'язку з чим у господарського суду Харківської області були відсутні підстави для прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду.

Проте вказаний висновок суду апеляційної інстанції стосується перевірки по суті ухвали суду першої інстанції щодо її відповідності вимогам закону. Правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови в прийнятті відповідних позовних вимог відповідача може бути підставою для залишення ухвали з цього приводу без змін та відмови в задоволенні апеляційної скарги, але не для відмови в її прийнятті до провадження.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження згідно з положеннями ГПК України.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-13 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити частково.

2.          Ухвалу від 26.06.08 Харківського апеляційного господарського суду у справі №37/502-06 скасувати, а справу передати суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький