ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.08.08 р.                     Справа № 41/117пд

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом:            Товариства з обмеженою відповідальністю

„ДОНЕЦЬКАВТОПАРКОВКА”, м. Донецьк

до відповідача: Комунального підприємства „ДОНЕЦЬК АВТОПАРКОВКА”,

м. Донецьк

про визнання договору оренди № б/н від 14.06.2007 року дійсним

При участі представників

від позивача: Свинцова О.О. – довіреність від 15.07.2008 р.

від відповідача: Айнетдінов Е.І. – довіреність від 28.07.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АВТОПАРКОВКА”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства „ДОНЕЦЬК АВТОПАРКОВКА” про визнання договору оренди № б/н від 14.06.2007 року дійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди, згідно якого відповідач зобов’язався передати у термінове платне користування позивача підготовлені і обладнані місця для паркування автотранспортних засобів у м. Донецька, а позивач зобов’язався їх прийняти та виплачувати орендну плату.; між сторонами був складений акт приймання-передачі місць для паркування та перелік майна, що перебуває на орендованих об’єктах.

Позивачем зазначено, що згідно п. 7 Договору відповідач взяв на себе зобов’язання з нотаріального посвідчення договору, однак, незважаючи на неодноразові звернення позивача, не виконав свої зобов’язання щодо нотаріального оформлення Договору оренди. Зважаючи на таке, позивач вважає, що він позбавлений свого законного права користування орендованих об’єктів, що приносить позивачу значний збиток.

Позивач стверджує, що сторони домовились всіх істотних умов договору і фактично відбулось його виконання, орендодавець виконав всі умови договору оренди, та, таким чином, є сумлінним набувачем права оренди на об’єкти.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідачем пояснено, що договір не було нотаріально посвідчено у зв’язку з відсутністю у відповідача необхідних коштів для такого посвідчення. Також у відзиві зазначено про обґрунтованість позовних вимог та визнання відповідачем позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд установив наступне:

14.09.2007 року між відповідачем, як орендодавцем, та позивачем, як орендарем, укладено договір оренди, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов’язався передати в строкове платне користування підготовлені та обладнані місця для паркування автотранспортних засобів в м. Донецьку, які визначені у даному договору, а орендар зобов’язався прийняти місця для паркування у строкове платне користування, а також виплачувати орендодавцю орендну плату.

Пунктом 2.1. договору оренди визначено, що за користування місць для паркування орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Сума за строкове користування складає 1260000,00 грн. на строк дії договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним в розмірі 13000 грн., в т. ч. ПДВ.

Відповідно до п. 12.3 договору оренди від 14.09.2007 року, строк оренди складає 15 років з моменту прийняття орендарем місць для паркування за актом приймання-передачі.

Згідно до додатку № 2 до договору місця для паркування складаються з комплектів дорожних знаків, паркувальних кіосків, паркувальних бар’єрів і т ін., тобто склад таких місць є майном, визначеним родовими ознаками.

Місця для паркування, що були передані відповідачем позивачу в оренду згідно договору оренди від 14.09.2007 року, знаходяться у відповідача згідно рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 19.08.2003 року № 366 „Про затвердження дислокації платних місць для паркування автомобілів в м. Донецьку” із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради від 26.03.2008 року № 139.

Актом приймання-передачі паркувальних місць за договором від 14.09.2007р. підтверджується передача об’єктів оренди орендодавцем та прийняття їх орендарем.

Договір підписаний з боку орендодавця Катковим І.І., який є директором відповідача, та з боку орендаря – Алексєєвим Е.М., який є директором позивача. Договір нотаріально не посвідчений. Особисте підписання зазначеними особами тексту договору і акту приймання-передачі, а також, здійснення дій з передання та отримання паркувальних місць підтверджено представниками сторін у судовому засіданні.

Згідно з п. 7.1. договору орендодавець зобов’язаний здійснити нотаріальне посвідчення договору у відповідності до діючого законодавства. Тобто між сторонами досягнуто згоду про нотаріальне посвідчення спірного договору.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Cудом, на підставі дослідження письмових доказів, встановлено, що між сторонами досягнуто домовленості по всіх суттєвих умовах договору, відбулося його часткове виконання шляхом приймання-передачі об’єктів оренди, договір відповідає вимогам, встановленим статтею 203 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на досягнення сторонами домовленості щодо нотаріальне посвідчення договору, він підлягає нотаріальному посвідченню та на його тексті може бути вчинене нотаріальне посвідчення.

Посилання відповідача в якості обґрунтування ухилення від нотаріального посвідчення договору на відсутність коштів суд до уваги не приймає, оскільки відсутність коштів не може бути підставою для неналежного виконання або невиконання взятих на себе обов’язків.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 220 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 78, 82, 83, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АВТОПАРКОВКА” до Комунального підприємства „ДОНЕЦЬК АВТОПАРКОВКА” про визнання договору оренди № б/н від 14.06.2007 року дійсним. – задовольнити.

Визнати дійсним укладений 14.06.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬКАВТОПАРКОВКА” та Комунальним підприємством „ДОНЕЦЬК АВТОПАРКОВКА” договір оренди № б/н.

Стягнути з Комунального підприємства „ДОНЕЦЬК АВТОПАРКОВКА” (83100, м. Донецьк, вул. 50-річча СРСР, 149, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АВТОПАРКОВКА” (83100, м. Донецьк, вул. Матросова, 24а, ) витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення набуває законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття.

Суддя