ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№ 31/313

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Дунаєвської Н.Г.,

Суддів :

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектно-впроваджувальна фірма "Графік-МС"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2008 року

у справі

№ 31/313 господарського суду міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-будівельна компанія "Малахіт"

до

ТОВ "Науково-проектно-впроваджувальна фірма "Графік-МС"

про

усунення перешкод в користуванні приміщенням загального призначення

за участю представників сторін:

позивача

Дерев’янчук В.А.,

відповідача

Гордієнко А.Ф.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.12.2007 р. у справі № 31/313 (суддя: Качан Н.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2008 р. (судді: Мартюк А.І., Лосєв А.М., Гарник Л.Л.) позов задоволено: зобов’язано відповідача усунути перешкоди у користуванні лоджією загального користування площею 8,9 м2 на 13 поверсі житлового будинку № 9 по вул. Новаторів у м. Києві.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. у даній справі виправлено описку, допущену в рішенні суду.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, просив судові рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Предметом спору є усунення перешкод у користуванні майном. Спір між сторонами у справі безпосередньо ґрунтується на визначенні того, чи відноситься спірне приміщення до типу приміщень загального призначення (користування).

Відповідач наголошував, що спірне приміщення належить йому на праві власності згідно Свідоцтва про право власності на незадимляєму сходову площадку площею 8,9 м2, виданого на підставі Наказу Головного управління майном Київської міської державної адміністрації №278-В від 29.05.2000р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна".

Як встановив апеляційний господарський суд, постановою господарського суду м. Києва від 14.02.2006 р. у справі №26/80-34/585-22/670 скасовано наказ №278-В від 29.05.2000р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення за ТОВ "Науково-проектно-впроваджувальна фірма "Графік-МС" права власності на незадимляєму сходову площадку площею 8,9 м2 з посиланням на те, що незадимляєма сходова площадка площею 8,9 м2 є приміщенням загального призначення.

Згідно з п.41 "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу №56 від 15.09.1992р., допоміжні приміщення жилих будинків, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, не підлягають приватизації.

Положеннями ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

В ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків" зазначено, що до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку належить приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Оскільки приміщення загального призначення (користування) в житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності всім співвласникам квартир у відповідному будинку, то всі власники квартир у житловому будинку мають рівні права щодо користування приміщеннями загального призначення.

За таких обставин, вчинення дій, направлених на привласнення приміщень загального користування та/або вчинення інших перешкод у користуванні даними приміщеннями іншими співвласниками квартир (офісних приміщень) є грубим порушенням прав останніх.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що допоміжне приміщення загального користування (перехідна лоджія) площею 8,9 м2 на 13-му поверсі в осях Ж-Т будинку №9 по вул. Новаторів у м. Києві використовується виключно ТОВ "Науково-проектно-впроваджувальна фірма"Графік-МС". Дана обставина відповідачем не спростовувалась (не заперечувалась) з посиланням на той факт, що лише у ТОВ "Науково-проектно-впроваджувальної фірми "Графік-МС" є право користування спірним приміщенням, оскільки воно належить відповідачу на праві власності.

Як з’ясував апеляційний господарський суд, відповідач не є власником спірного приміщення, оскільки Наказ Головного управління майном Київської міської державної адміністрації №278-В від 29.05.2000р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення за відповідачем права власності на незадимляєму сходову площадку площею 8,9 м2 скасовано постановою господарського суду м. Києва від 14.02.2006р. у справі №26/80-34/585-22/670.

В постанові господарського суду м. Києва від 14.02.2006р. у справі №26/80-34/585-22/670 зазначено, що незадимляєма сходова площадка площею 8,9 м2 відноситься до допоміжних приміщень жилого будинку, яке призначено для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, тому, виходячи з приписів "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу №56 від 15.09.1992р., вказане приміщення не підлягає оформленню у приватну власність і не могло бути включено в площу приміщень, на які оформлювалось право власності згідно з Наказом Головного управління майном Київської міської державної адміністрації №278-В від 29.05.2000р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна".

Згідно з поповерховим планом до свідоцтва про право власності на нежиле приміщення площею 199,40 м2 (в редакції від 30.05.2000р.) відповідач був власником коридору площею 8,9 м2, тоді як відповідно до Висновку судової експертизи, проведеної по адміністративній справі №26/80-34/585-22/670, зазначений коридор визначено як незадимляєму сходову площадку сходової клітини площею 8,9 м2 і зазначено про те, що дане приміщення має статус загального призначення, у зв'язку з чим воно не може перебувати у приватній власності.

Після оформлення права власності відповідача на спірне приміщення Головним управлінням з питань майна на адресу відповідача було надіслано лист №042/13/1-77 від 15.03.2001р., в якому повідомлено про те, що при оформлені права власності відповідача до приміщень було помилково включено балкон площею 8,9 м2, який в експлікації значиться як коридор.

Апеляційний господарський суд прийшов до висновку під час оформлення права власності відповідача на спірне приміщення останнє було помилково визначено як "коридор".

Разом з тим, спірне приміщення (перехідна лоджія), яке використовується відповідачем, є єдиним допоміжним приміщенням загального користування площею 8,9 м2 (в осях 20-23) на 13-му поверсі будинку №9 по вул. Новаторів у м. Києві.

Апеляційний суд констатував, що своїми діями (зачинення проходу до приміщень, тощо) відповідач чинить перешкоди в користуванні спірним приміщенням за відсутності правових підстав для цього. Тобто, зважаючи на факт скасування права власності відповідача на спірне приміщення, в даному випадку має місце привласнення допоміжних приміщень загального користування, внаслідок чого інші співвласники квартир (офісних приміщень) позбавлені права користування вказаним приміщенням, що в свою чергу є грубим порушенням прав останніх (співвласників).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2008 р. у справі № 31/313 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                 Н. Дунаєвська

Судді          :            М. Михайлюк

Н. Мележик