ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2008 р. Справа № 19/1602

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів:

при секретарі ,

за участю представників сторін:

від позивача: Сидорова П.В. - представника за довіреністю від 15.02.2008р.,

від відповідача: Радченка О.П. - представника за довіреністю від 02.06.2008р.,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Деражнянське хлібоприймальне підприємство", м.Деражня Хмельницької області

на рішення Господарського суду Хмельницької області

від "06" травня 2008 р. у справі № 19/1602 (суддя Розізнана І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віойл-Агро", м. Вінниця

до Відкритого акціонерного товариства "Деражнянське хлібоприймальне підприємство", м.Деражня Хмельницької області

про стягнення 17925,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Віойл-Агро" та стягнуто на його користь з Відкритого акціонерного товариства "Деражнянське хлібоприймальне підприємство", м.Деражня Хмельницької області 15000грн. основного боргу, 1500грн. штрафу, 717,07грн. пені, 172,17грн. витрат по сплаті державного мита та 113,34грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відкрите акціонерне товариство "Деражнянське хлібоприймальне підприємство" подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення господарського суду від 06.05.2008р., посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В засіданні апеляційного господарського суду представник скаржника просив оскаржуваний судовий акт скасувати та прийняти нове рішення з урахуванням вимог ВАТ "Деражнянське ХПП" про стягнення заборгованості за надання послуг по зберіганню ріпаку за договором №33 від 19.07.2007р. на суму 20276,79грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні просили рішення господарського суду від 06.05.2008р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вислухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

28.10.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Деражнянське хлібоприймальне підприємство" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віойл-Агро" (постачальник) був укладений договір поставки (а.с. 9-10). Згідно з п. 1.1 договору постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти і оплатити ріпак продовольчий, що відповідає по якості ГОСТ 10583-76, з урахуванням вимог п. 2.5 договору, у кількості 12,380т. (дванадцять тонн триста вісімдесят кілограм) у заліковій вазі за ціною 2250,00грн. за одиницю товару на загальну суму 27855,00грн. Ціна товару, визначена сторонами договору, є звичайною.

Позивач, на виконання умов договору по накладній №1630 від 22.11.2007р. та на підставі довіреності серії ЯНЮ № 292600 від 01.11.07р., виданої на ім’я Соломчука М.Й. поставив відповідачу ріпак в кількості 12.380тонн на суму 27855,00грн. (а.с. 11).

Згідно з п. 3.2 договору від 28.10.2007р. оплата за товар здійснюється покупцем протягом одного банківського дня з моменту поставки відповідної партії товару, отримання на свою адресу покупцем від постачальника рахунку-фактури та документів, вказаних у п. 2.3 даного договору.

На виконання умов п. 2.3 договору, за отриманий товар відповідач провів розрахунок частково, на суму 12855,00грн., про що свідчить платіжне доручення №294 від 22.11.2007р. (а.с. 15).

В засіданні апеляційного господарського суду представник відповідача не заперечував факт часткового проведення розрахунків з позивачем за одержаний ячмінь.

Отже, відповідач не сплатив позивачу за одержаний ячмінь 15000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Нормою ст. 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На час розгляду справи, відповідач не подав суду доказів проведення розрахунків у повному обсязі.

За таких умов, вимоги позивача про стягнення з відповідача 15000,00грн. основного боргу є правомірними.

Крім суми основного боргу, позивач, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по сплаті боргу, просив стягнути з відповідача 1425,00 грн. пені, нарахованої за період з 23.11.07р. по 26.02.08р. та 1500 грн. штрафу.

Відповідно до п. 5.3. договору від 28.10.2007р. відповідач за порушення терміну оплати товару сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочки від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до п. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з представленим позивачем розрахунком, розмір пені складає 1425,00грн. Проте, такий розрахунок не узгоджується з приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, згідно із Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням суми боргу в розмірі 15000,00грн. та облікової ставки НБУ з 01.06.2007р. в розмірі 8%, - з 01.01.2008р. в розмірі 10%, за період з 23.11.2007р. по 26.02.2008р. обґрунтованим буде розрахунок пені в розмірі 717,07грн.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 703,93грн. пені є безпідставними.

Згідно з пунктом 5.3. договору від 28.10.2007р., якщо термін прострочки перевищує 3 календарних дні, крім неустойки, сплачується штраф в розмірі 10 % від вартості неоплаченого товару.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За таких обставин, позивачем правомірно нараховано відповідачу 1500 грн. штрафу.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 15000 грн. основного боргу, 717,07грн. пені та 1500 грн. штрафу та відмову позивачу у стягненні пені в розмірі 703,93.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Деражнянське хлібоприймальне підприємство", м.Деражня Хмельницька область не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.05.2008р. у справі №19/1602 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Деражнянське хлібоприймальне підприємство" (м.Деражня Хмельницької області) - без задоволення.

2. Справу №19/1602 повернути до Господарського суду Хмельницької області .

Головуючий суддя

судді:

Віддрук. 4 прим.

1 - до справи,

2,3 - сторонам

4 - в наряд