ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.08 р.                     Справа № 36/45

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко

при секретарі судового засідання Н.В.Новіченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донспецпром” м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Домнаремонт Єнакієве” м.Єнакієве

про: стягнення 2 687грн. 01коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Жуйков В.С. по дов. від 09.01.08р.

від відповідача: Прокопенко Я.В. по дов. №1 від 16.01.08р.;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Донспецпром” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Домнаремонт Єнакієве” м.Єнакієве, про стягнення заборгованості в сумі 2 687грн. 01коп., яка складається з основного боргу в сумі 1 752грн. 80коп., суми інфляції 498грн. 77коп., 3% річних в сумі 57грн. 99коп., пені в сумі 156грн. 76коп.

Суд звертає увагу позивача на те, що при підрахуванні загальної суми заборгованості ним була допущена арифметична помилка, а саме: за результатами підсумовування сум боргу з урахуванням індексу інфляції (2 345грн.14коп.), пені (249грн. 85коп.) та 3% річних (92грн.02коп.) виходить сума 2 687грн.01коп., а не 2 501грн.31коп., як зазначив позивач.

Таким чином, ціну позову по даній справі слід вважати 2 687грн.01коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на видаткову накладну, довіреність, розрахунок позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки сума основного боргу ним сплачена в повному обсязі, а що стосується стягнення пені, інфляційних втрат на 3% річних, то в цій частині у позивача не настало право вимоги.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

Відповідно до видаткової накладної №РН-0001044 від 16.06.06р. позивач передав відповідачу сталь листову на загальну суму 54 830грн. з урахуванням ПДВ.

Факт отримання продукції підтверджується вищевказаною видатковою накладною а також довіреністю відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей ЯЛР №738217 від 05.06.06р.

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, оскільки фактично укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з позовної заяви, отриману сталь відповідач оплатив частково в сумі 53 077грн. 20коп., внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 1 752грн. 80коп.

Однак під час розгляду спору відповідач надав суду платіжне доручення №391 від 18.03.08р. на суму 1 752грн. 82коп., відповідно до якого він оплатив залишок боргу.

Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку оплатив основний борг, господарський суд в цій частині припиняє провадження по справі на підставі ст. 80 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Водночас, у заявленому позові позивач просить стягнути з відповідача також суму інфляції 498грн. 77коп., 3% річних в сумі 57грн. 99коп., пеню в сумі 156грн. 76коп.

Однак, дослідивши спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що сторони належним чином не визначили строки оплати відповідачем отриманої продукції.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (дата) виконання боржником зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий борг у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не вбачається з договору або актів цивільного законодавства.

Під час розгляду спору господарський суд двічі ухвалами від 21.03.08р. та від 01.04.08р. зобов’язав позивача надати письмову вимогу про оплату боргу згідно ст. 530 Цивільного кодексу України з доказами її направлення відповідачу.

Але такої вимоги позивач суду не представив, тобто не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Проаналізувавши вищевикладені обставини господарський суд вважає, що у позивача не настало право вимоги на стягнення пені, а також інфляційних втрат та 3% річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, стаття 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96ВР від 22.11.96р. передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак, сторони у письмовій формі не передбачили відповідальність відповідача у разі порушення грошових зобов’язань у вигляді пені та не встановили її розмір, тобто позивач взагалі не мав права заявляти вимоги про стягнення пені.

За таких обставин господарський суд відмовляє у вимогах позивача в частині стягнення суми інфляції 498грн. 77коп., 3% річних в сумі 57грн. 99коп., пені в сумі 156грн. 76коп., оскільки у нього не настало право вимоги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 80 п.1-1, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Донспецпром” м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Домнаремонт Єнакієве” м.Єнакієве в частині стягнення суми інфляції 498грн. 77коп., 3% річних в сумі 57грн. 99коп., пені в сумі 156грн. 76коп.

Припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 752грн. 80коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя