ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 13/636-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Барицької Т.Л.,

Грека Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ "Інвестор-96"

на постанову

від 26.02.2008 р. Харківського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 13/636-07

за позовом

ТОВ " Інвестор-96"

(надалі –Товариство)

до

ВАТ "Сумигаз" НАК "Нафтогаз

України"

(надалі –Підприємство)

про

визнання векселя таким, що не має

вексельної сили

за участю представників:

від позивача

- Кушнір Р.Ю.; Шатохіна О.І.;

Бондаренко І.І.

від відповідача

- Симоненко В.Г.

в судовому засіданні 04.06.2008 р. оголошувалась перерва

в судовому засіданні 25.06.2008 р. у зв'язку із зміною складу

колегії суддів розгляд справи розпочинався заново

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007 р. Товариство звернулось до суду з позовом до Підприємства про визнання векселя № 02, виданого 11.03.2001 р. позивачем із строком платежу 11.03.2005 р. на користь відповідача таким, що виданий із дефектом форми та не має вексельної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 р. "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", де зазначено, що розглядаючи спори, пов'язані з обігом векселів, суди мають перевіряти чи відповідає документ формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір (вексель). Позивач вказував, що вексель № 02, виданий 11.03.2001 р. позивачем із строком платежу 11.03.2005 р. на користь відповідача, має дефект форми, оскільки в супереч ст. 75 Закону України "Про переказні векселі та прості векселі" у вказаному векселі відсутня єдність мови документа.

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.01.2008 р. (суддя Лиховид Б.І.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р. (судді: Демченко В.О., Такмаков Ю.В., Барбашова С.В.), в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати, та постановити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 04.06.2008 р. оголошувалась перерва. Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а. с. 63 на звороті та лист Вищого господарського суду України № 02-3/1027 від 05.06.2008 р.).

В судовому засіданні 25.06.2008 р. у зв'язку із зміною складу колегії суддів розгляд справи розпочинався заново.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 11.03.2001 р. Товариством складено простий вексель № 02, за яким Товариство зобов'язалось сплатити Підприємству 200000 грн. із строком платежу 11.03.2005 р.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу" вексель є цінним папером, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю). Положеннями цієї ж статті встановлено обов'язкові реквізити простого та переказного векселя. Зокрема, для простого векселя такими реквізитами є:

а) найменування - "вексель";

б) проста і нічим не обумовлена обіцянка сплатити визначену суму;

в) зазначення строку платежу;

г) зазначення місця, в якому повинен здійснитись платіж;

д) найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений;

е) дата і місце складання векселя;

є) підпис того, хто видає документ (векселедавця).

Документ, у якому відсутній будь-який з вказаних реквізитів, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених у ч. 5 ст. 1 цього Закону.

Переказаний вексель повинен містити крім реквізитів, передбачених у пунктах "а", "в-є" частини третьої цієї статті, також: просту і нічим не обумовлену пропозицію сплатити певну суму; найменування того, хто повинен платити (платника).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, вказаних у частинах третій і четвертій цієї статті, відповідно для простого і переказного векселів, не має сили простого або переказного векселя.

Суди встановили, що спірний вексель заповнений з дотриманням всіх вимог, передбачених ст. 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу".

Суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що викладення тексту вексельного бланку російською мовою не є підставою для визнання його таким, що не має вексельної сили, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

На підставі встановлених фактичних обставин місцевим господарським судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, обґрунтовано відмовлено в позові.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з'ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду, якими спростовано обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог і заперечень, ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Інвестор-96" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р. у справі № 13/636-07 залишити без змін.

Головуючий, суддя О. Подоляк

С у д д і Т. Барицька

Б. Грек