ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 29/549

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін В.Кального (дов. від 20.03.08), Ю. Дятел (дов. від 24.05.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року у справі № 29/549 за позовом державного підприємства “Державний науково-дослідний, проектно-конструкторський і проектний інститут вугільної промисловості “УКРНДІПРОЕКТ” до товариства з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл”, третя особа-регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, про стягнення 13 884 грн. 25 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року державне підприємство “Державний науково-дослідний, проектно-конструкторський і проектний інститут вугільної промисловості “УКРНДІПРОЕКТ” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” про стягнення 13 884 грн. 25 коп. з підстав неналежного виконання зобов’язання.

Ухвалою господарського суду від 27 вересня 2007 року до участі у справі третьою особою залучено регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Відповідач позов не визнав. Третя особа позовні вимоги підтримала.

Рішенням господарського суду м. Києва від 9 листопада 2007 року (суддя І.Усатенко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року, позов задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарським судом статей 207, 509, 527 Цивільного кодексу України та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні і його клопотання про відкладення розгляду справи, проти якого заперечували представники позивача та третьої особи, залишено без задоволення.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 25 жовтня 2004 року і 7 квітня 2006 року (з наступними змінами) регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та товариство з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” (орендар) уклали договори відповідно № 1080 і № 3002 оренди нежитлових приміщень державної форми власності площами 74, 8 і 25,4м2 для розміщення складу та контори, які розташовані на проспекті Палладіна, 46/2 у м. Києві.

Строк дії договорів - до 26 вересня 2005 року і до 7 березня 2007 року (пункти 10.1. договорів).

Балансоутримувачем об’єктів оренди є позивач.

Контрагенти встановили, що орендна плата сплачується орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням індексу інфляції у такому порядку: 70 відсотків орендної плати перераховується до державного бюджету, а 30 відсотків –на рахунки балансоутримувача (пункти 3.3 договорів оренди).

Крім того, орендар має укласти з балансоутримувачем договори про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг (пункти 5.8 договорів).

Позивач і відповідач уклали договори (К) від 25 жовтня 2004 року та 7 квітня 2006 року про надання та оплату послуг, пов’язаних з експлуатаційним обслуговуванням приміщень, на умовах яких, державне підприємство “УКРНДІПРОЕКТ” зобов’язалося надавати товариству з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” послуги з тепло-, водо- та енергопостачання орендованих приміщень.

Орендар неналежно виконував зобов’язання в частині сплати балансоутримувачу орендної плати та вартості послуг, пов’язаних з експлуатаційним обслуговуванням об’єктів оренди, і його борг станом на 1 липня 2007 року становить 13 884 грн. 25 коп., що підтверджується актом звірки розрахунків.

За обставин невиконання відповідачем грошових зобов’язань, встановивши в його діях склад цивільно-правової відповідальності, застосувавши до спірних відносин правила статей 525 і 526 Цивільного кодексу України, господарські суди обґрунтовано задовольнили позов.

Інші твердження скаржника досліджувались апеляційним господарським судом і їм дана належна юридична оцінка.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги та звільняють його від цивільної відповідальності.

За змістом статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням обставин, які були встановлені судами, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року у справі № 29/549 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Пак-Україна Інтернешнл” без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І.М. Васищак

Суддя

В.М. Палій