ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.2008 року                                                                      Справа № 5/694пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Бойченка К.І.

суддів Єжової С.С.

Семендяєвої І.В.

секретар судового засідання:           Наумов Б.Є.

за участю представників:

від позивача:                              -Калашнікова Г.Л., юрисконсульт претензійно-позовного

відділу, дов. №20-д від 07.04.08;

від відповідача:                              -Гончаров О.Г., юрисконсульт, дов. б/н від 08.01.08;

розглянувши у відкритому

у судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Луганського міського комунального підприємства

„Теплокомуненерго”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  06.03.08

по справі                                        №5/694пд (колегія у складі: головуючий суддя - Закропивний О.В.,

суддя –Василенко Т.А., суддя –Батюк Г.М.)

за позовом:                                        Луганського міського комунального підприємства

„Теплокомуненерго”, м. Луганськ

до відповідача:                              Об’єднаного житлово-будівельного

кооперативу „Луч”, м. Луганськ

про           вирішення розбіжностей, що виникли між

сторонами при укладанні договору

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні 03.06.08 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 10.06.08 о 12 годині 30 хвилин, у судовому засіданні 10.06.08 перерву було продовжено до 19.06.08 о 15 годині 00 хвилин та у судовому засіданні 19.06.08 перерву було продовжено до 23.06.08 о 15 годині 00 хвилин.

При укладанні договору №481 від 01.08.07 на постачання теплової енергії, між Луганським міським комунальним підприємством „Теплокомуненерго”, м. Луганськ (далі за текстом –Луганське МКП „Теплокомуненерго”, позивач), та Об’єднаним житлово-будівельним кооперативом „Луч”, м. Луганськ (далі за текстом –ОЖБК „Луч”, відповідач), виникли розбіжності щодо визначення у додатку №2 до нього „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” точок балансового розмежування.

Так, позивач вважає, що точкою розподілу теплової мережі є теплові колодязі, що знаходяться біля будівлі, в яких знаходяться вимикаючі пристрої (вентилі).

Відповідач зазначає, що теплові мережі, які розташовані між багатоквартирними будинками (об’єктами теплопостачання) та тепловими колодязями, йому не належать та на його балансі не знаходяться, а тому, точками розмежування теплових мереж вважає зріз будівлі.

У листопаді 2007 року позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом №15/42-7/421 від 29.10.07 про розгляд розбіжностей, які виникли при укладанні договору на поставку теплової енергії №481 від 01.08.07.

06.03.08 господарський суд Луганської області прийняв рішення по даній справі про відмову у задоволенні позову з покладанням на позивача судових витрат.

Дане рішення суду першої інстанції мотивовано наступним:

-відповідач не є власником магістральних, місцевих (розподільчих) теплових мереж;

-виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води відповідно до наказу №60 від 25.04.05 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства є позивач, який відповідно до Закону України “Про теплопостачання” здійснює господарську діяльність з постачання споживачам теплової енергії;

-відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.05, точкою розподілу є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання;

-згідно з п. 2.3.7 вищезазначених Правил точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій тепломережі є вентиль або трійник біля будівлі;

-позивачем у підтвердження позовних вимог не надано належних доказів, достатніх для задоволення позову;

-з матеріалів даної справи, а саме: з наданих позивачем схем, вбачається, що вентилі або трійники, які відповідно до наведених вище Правил є точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій тепломережі, знаходяться не біля будинків належних відповідачу, а в місцях значно віддалених від цих будівель, а також у підвалах будинків, до яких відповідач взагалі не має ніякого відношення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 06.03.08 у справі №5/694пд, позивач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу №15/42-5/51 від 24.03.08, у якій просить згадане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначив, що, на його думку:

-при розгляді даної справи судом першої інстанції були порушені норми матеріального права;

-при вирішенні спору за справою №5/694пд господарським судом Луганської області проігноровані доводи позивача щодо того, що згідно з Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.05, точкою розподілу внутрішніх та зовнішніх мереж є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання. Також у п. 2.3.7 вказаних Правил зазначено, що точкою розподілу внутрішніх та зовнішніх мереж є вентиль або трійник біля будівлі;

-судом першої інстанції не враховане роз’яснення Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства з посиланням на норми Правил користування тепловою енергією, затверджених наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР №310 від 06.12.81, які визначають межу розподілу балансової належності теплових мереж; також не враховані приписи п. 19 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР №186 від 30.04.85 та вимоги ст.ст. 322, 331 Цивільного кодексу України.

Відповідач за відзивом №60/08 від 26.05.08 заперечив проти доводів позивача, викладених у апеляційній скарзі, вважає цю скаргу позивача безпідставною та просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд –без змін.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 19.05.08 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, м. Луганськ, №15/42-5/51 від 24.03.08 на рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд призначено судову колегію у складі: головуючий суддя – Парамонова Т.Ф., суддя – Єжова С.С., суддя –Семендяєва І.В.

У зв’язку з відпусткою головуючого судді Парамонової Т.Ф., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 02.06.08, на підставі ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” та ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, головуючого суддю Парамонову Т.Ф. виключено із складу колегії по розгляду апеляційної скарги у справі №5/694пд та призначено до складу судової колегії головуючого суддю Бойченко К.І.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Обов’язковість укладання між позивачем та відповідачем договору №481 від 01.08.07 на постачання теплової енергії викликана тим, що:

-позивач є монополістом на ринку надання послуг з постачання теплової енергії;

-відповідно до п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198 (далі за текстом –Правила №1198), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про теплопостачання” тариф на теплову енергію для споживача –це сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Законом України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” визначено, що технічне обладнання багатоквартирного будинку –це інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир (загальні будинкові мережі тепло, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання, елеваторних вузлів, а також елементи благоустрою території), та входять до загальної вартості будинку, яка була визначена при вводі будинку в експлуатацію.

Позивач стверджує, що відповідно до попереднього договору №481 на постачання теплової енергії жилому фонду, який укладено між сторонами у даній справі 31.10.03, відповідачем прийнято та затверджено у повному обсязі схеми розмежування теплових мереж, які зазначені при укладанні договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07, що не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Згідно з Законом України „Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності” №147/98-ВР від 03.03.98 передача об’єктів соціального призначення до комунальної власності здійснюється у встановленому Законом порядку із додержанням відповідної процедури.

Позивач стверджує, що за період 2003 –2007 років передача теплових мереж від відповідача позивачу не проводилась та ці доводи відповідачем не спростовані.

Пунктом 5.3 Правил користування електричною та тепловою енергією, затверджених наказом Міністерства енергетики та електрифікації СРСР від 06.12.81 №310, визначено, що теплопроводи до одиночного споживача, теплові пункти, внутрішні системи теплоспоживання знаходяться на його балансі і в його експлуатації.

Законом України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку” встановлено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Неподільне майно складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Визначення балансової належності теплової траси, по якій здійснюється постачання теплової енергії на об’єкти споживача, є однією з істотних умов договору.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про житлово–комунальні послуги” точка розподілу - це місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.05 №76 (далі за текстом –Правила №76), точкою розподілу є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

Згідно з п. 2.3.7 Правил №76 для тепломережі точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є вентиль або трійник біля будівлі.

Відповідно до п. 3 Правил №1198 межа балансової належності (відповідальності) –це межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем.

За протоколом розбіжностей Додаток №2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 відповідач точки розподілу теплової мережі визначив під зріз відповідної будівлі, але він не довів, що такі точки облаштовані засобами регулювання та обліку теплової енергії.

Позивач точки розподілу теплової мережі визначив за тепловими колодязями, які облаштовані запірними арматурами (засобами регулювання).

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, єдиним місцем де можливо визначити точку розподілу теплової мережі є тепловий колодязь, який обладнаний необхідними технічними засобами та знаходиться біля будівлі.

За таких обставин, у пункті 11 договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 Додаток №2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” слід прийняти в графічному відображенні позивача.

Судова колегія Луганського апеляційного господарського суду також звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції по суті спір не вирішив, оскільки залишилась не визначеною умова договору стосовно визначення теплової мережі.

Таким чином, апеляційна скарга позивача –Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, м. Луганськ, №15/42-5/51 від 24.03.08 підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, а саме: Додаток №2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 прийняти в графічному відображенні Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, м. Луганськ.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за позовом та витрати по сплаті державного мита у сумі 42 грн. 50 коп. за апеляційною скаргою покладаються на відповідача - Об’єднаний житлово-будівельний кооператив „Луч”, м. Луганськ.

Згідно з п.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.93 позивачу –Луганському міському комунальному підприємству „Теплокомуненерго”, вул. К. Маркса, буд. 54, м. Луганськ, 91055, ідентифікаційний код №24047779, слід повернути з Державного бюджету України зайве сплачене ним при поданні до Луганського апеляційного господарського суду апеляційної скарги державне мито у сумі 03 грн. 00 коп. за платіжним дорученням №540 від 22.04.08, яке знаходиться у матеріалах справи №5/694пд.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 47, 49, 77, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, м. Луганськ, №15/42-5/51 від 24.03.08 на рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд задовольнити.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 у справі №5/694пд скасувати.

3.Додаток №2 „Схема теплотраси, що знаходиться на балансі споживача” до договору №481 на постачання теплової енергії від 01.08.07 прийняти в графічному відображенні Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, м. Луганськ.

4.Стягнути з Об’єднаного житлово-будівельного кооперативу „Луч”, кв. Солнєчний, буд. 1 „А”, м. Луганськ, 91050, ідентифікаційний код №21830208, на користь Луганського міського комунального підприємства „Теплокомуненерго”, вул. К. Маркса, буд. 54, м. Луганськ, 91055, ідентифікаційний код №24047779, витрати по сплаті державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за позовом та витрати по сплаті державного мита у сумі 42 грн. 50 коп. за апеляційною скаргою.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

5.Повернути Луганському міському комунальному підприємству „Теплокомуненерго”, вул. К. Маркса, буд. 54, м. Луганськ, 91055, ідентифікаційний код №24047779, з Державного бюджету України зайве сплачене при поданні до Луганського апеляційного господарського суду апеляційної скарги державне мито у сумі 03 грн. 00 коп. за платіжним дорученням №540 від 22.04.08, яке знаходиться у матеріалах справи №5/694пд.

Підставою повернення з Державного бюджету України зайве сплаченого державного мита є дана постанова, засвідчена гербовою печаткою Луганського апеляційного господарського суду.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                            К.І. Бойченко

Суддя                                                                                 С.С. Єжова

Суддя                                                                                 І.В. Семендяєва