ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2008 р.
Справа № 47/95-08

вх.
№ 2842/5-47

Суддя
господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі
судового засідання Малахова О.В.

за участю
представників сторін:

позивача -
не з"явився;  відповідача - Фівкін
П.М. за довіреністю №10 від 09.01.2008р.

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк

до  Військової частини А - 1361, м. Харків

про
стягнення 31766,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості
у розмірі 31766,64грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору про закупівлю
хлібобулочних виробів №74 від 04.04.2007р. Крім того, позивач просить покласти
на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі
317,67грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 118 грн.

Відповідач
надав через канцелярію господарського суду 16.05.2008р. відзив на позовну заяву
в якому з позовними вимогами позивача не згоден з підстав зазначених у відзиві
на підстаі чого просить суд відмовити позивачу у позові. Крім того відповідачем
у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про заміну первісного
відповідача Війської частини А-1361 на належного.

В обгрунтування
зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що положення частини
другої ст. 5 Закону України від 21.09.1999 №1076-ХІV "Про господарську
діяльність в Збройних Силах України", згідно якої військова частина, як
суб"єкт господарської діяльності за своїми зобов"язаннями відповідє
коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису, а в разі
їх недостатності відповідальність за зобов"язанностями військової частини
несе Міністерство оборони України.

Відповідно до
п.2 ст. 24 ГПК України, встановлено, що господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за
позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі,  допустити заміну первісного відповідача
належним відповідачем.

Як вбачається з
матеріалів справи, а саме договору №74 від 04.04.2007р., сторонами за цим
договором є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1та ВЧ А1361. Тобто позивачем при
подачі позову було визначено належного відповідача по справі.

Відповідно до
ст.32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський   суд   у
визначеному  законом  порядку
встановлює наявність  чи  відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Оскільки
відповідачем не було доведено суду, що в нього недостатньо коштів щоб нести
відповідальність за своїми зобов"язаннями, суд вважає за необхідне
відмовити відповідачу у задоволенні клопотання щодо заміни первісного
відповідача належним відповідачем.

У судовому
засіданні призначеному на 19.05.2008р. в порядку ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 21.05.2008р.

Розглянувши
матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін  господарським судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем було укладено договір про закупівлю хлібобулочних
виробів №74 від 04.04.2007р., строком дії до 01.07.2007р. Відповідно до умов
даного договору постачальник зобов"язаний поставити замовникові продукцію,
а замовник у свою чергу забезпечити приймання отримувачем та оплату продукції у
кількості та за цінами, які зазначені у специфікації.

Згідно умов
вищезазначеного договору повинен був поставити хлібобулочні вироби для таких
отримувачів, як військова частина А 1361, Донецький обласний військовий
комісаріат та військова частина А 1451 (для військової частини А 2938), які
знаходяться в м. Донецьку (пункт 2.3 договору) хлібобулочної продукції на загальну
суму 44510,00грн.

Додатковими
угодами від 22.06.07 № 47/74/1, від 31.08.07 № 60/74/2, від 01.10.07 № 77/74/3,
які згідно преамбули до них було укладено з метою недопущення зривів у
продовольчому забезпеченні військ та у зв'язку з потребою забезпечення військ
необхідним продовольством внаслідок несвоєчасного переходу військових частин на
організацію харчування комерційними структурами, договір було пролонговано на
строк відповідно до 1 вересня 2007року, до 1 жовтня 2007року, до 5 листопада
2007р. (пункт 1 додаткових угод), а також передбачено, що дані угоди є
невід'ємною частиною договору і всі інші умови договору залишаються незмінними
(пункти 2, 3 договорів).

Як вбачається з
матеріалів справи позивачем на протязі терміну дії договору були повністю і належним
чином виконані свої договірні зобов'язання по постачанню хлібобулочної
продукції отримувачам відповідача згідно їх добових замовлень (пункт 2.3.
договору) на загальну суму 69773,21 гривень. Відповідачем було отримано
відповідну продукцію, але сплачено лише тільки її частину, у сумі 38006,57
гривень.

Відповідач,
який є платником за цим договором в порушення вимог підпункту „б” пункту 5.2.
договору, який зобов'язує його сплатити вартість продукції  у порядку, передбаченому цим договором, тобто
з відтермінування платежу на 30 банківських днів з дня фактичого отримання
замовником належним чином оформлених документів постачальника (рахунків-фактур,
витратних накладних, інших товаросупровідних документів) не сплатив вартість
частини поставленої продукції згідно накладних від 06.08.07 № 340, від 13.08.07
№ 341, від 20.08.07 № 342, від 27.08.07 № 343, від 02.09.07 № 346, від 09.09.07
№ 347, від 16.09.07 № 348, від 23.09.07 № 349, від 30.09.07 № 350, від 30.09.07
№ 351, від 05.10.07 № 369, від 12.10.07 № 370, від 19.10.07 № 371 та рахунків
фактур від 27.08.07 № 118, від 30.09.07 № 119, від 30.09.07 № 120, від 19.10.07
№ 122 на загальну суму 31766,64грн.

Відповідно до
ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання
виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу  України.

Відповідно до
ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з
матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких
обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого
законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 31766,64 грн.

Відповідно до
статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у
розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито”, що становить 317,67грн. та згідно зі статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від
29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого
спір доведено до суду.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526 Цивільного кодексу України,
статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 24, 33, 43,
44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити
відповідачу в задоволенні клопотання щодо заміни первісного відповідача
належним.

2. Позовні
вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з
Військової частини А1361 (61034, м. Харків, вул. Переможців б. 6А, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) заборгованості у розмірі 31766,64грн., держмита у розмірі
317,67грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 118,00грн.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Рішення
підписано 21.05.2008р.

Суддя
Светлічний Ю.В.