ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
07.10.08                                                                                           Справа № 01-14/249
ПОСТАНОВА

«7»жовтня 2008 року                                         Справа № 01-14/249

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Зварич О.В.

Суддів                                                                      Юрченко Я.О.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Лінійного управління на Львівській залізниці Управління МВС України на залізничному транспорті, м.Львів

№2/1-2393 від 16.07.2008 року (далі ЛУ на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті)

на ухвалу господарського суду Волинської області від 10.07.2008 року

у справі № 01-14/249

за позовом: ЛУ на Львівській залізниці УМВС України на залізничному транспорті

до відповідача: Ковельської міської ради, м.Ковель

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», м. Луцьк (далі КП «Волинське ОБТІ»)

про визнання права власності на нерухоме майно та усунення перешкод в користування майном

за участю представників сторін:

від позивача –Шевчук А.В. –довіреність № 4/133 від 09.12.2006 р.

від відповідача –не з»явився

від третьої особи –не з»явився

встановив:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 10.07.2008 року у справі № 01-14/249 (суддя Пахолюк В.А.) повернуто без розгляду на підставі п.п.3, 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву ЛУ на Львівській залізниці.

Ухвала господарського суду першої інстанції мотивована тим, що позовна заява не відповідає вимогам п.п. 3,5 ст. 54, п.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, не зазначена ціна позову, не зазначено доказів, що підтверджують позов, не долучено доказів, що підтверджують вартість майна на яке визнається право власності

ЛУ на Львівській залізниці подало апеляційну скаргу № 2/1-2393 від 16.07.2008 р., в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права. Мотивуючи апеляційну скаргу апелянт зазначив, що в позовах про визнання права власності не потрібно вказувати ціну позову, не зазначення ціни позову не є підставою для повернення позовної заяви, докази, що підтверджують викладені в заяві обставини подані; розмір державного мита у справах про визнання права власності, визначається як для спорів немайнового характеру; докази, які підтверджують вартість майна, на яке визнається право власності до позовної заяви долучені.

Відповідач та третя особа відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Дослідивши позовні матеріали та заслухавши представника апелянта, судова колегія прийшла до висновку про те, що ухвалу господарського суду Волинської області від 10.07.2008 р. у справі №01-14/249 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на наступне:

Зміст позовної заяви та подані матеріали не відповідають вимогам пп.3,5 статті 54, п.3 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, а саме: в заяві не зазначено ціни позову; не викладено обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не додано відповідних документів; сума сплаченого державного мита не відповідає розміру, встановленому пп.а) п.2 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Згідно платіжного доручення №522 від 27.06.2008р. позивач оплатив державне мито в сумі 102,00грн., що становить мінімальний розмір ставки держмита із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України.

Із доданого до позовних матеріалів розрахунку плати за оренду нежитлових приміщень, які є предметом даного позову, вбачається наступна їх вартість: 1)78928,00грн.; 2)35586,00грн.; 3)7078,00грн; 4)47980,80грн.

Відповідно до пп.а п.2 ст.3 Декрету КМУ «Про держмито»із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, сплачується держмито в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а згідно п.3 розділу ІІ Інструкції «Про порядок обчислення та справляння державного мита», затвердженої наказом Головної ДПІ України №15 від 22.04.1993р., та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.1993р. за №50, по справах, що розглядаються господарськими судами, державне мито сплачується до подання позовної заяви.

При заявленні позову до господарського суду Волинської області позивачем порушені вищенаведені правові норми, оплачене ним держмито не відповідає встановленому розміру, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п.4 ст.63ГПК України.

З наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом із правильним застосуванням процесуальних норм та підстав для її скасування не вбачає.

Апеляційний господарський суд не приймає доводів апелянта про те, що відповідно до п.14 інформаційного листа ВГСУ №01-8/675 від 14.08.2007р. «Про деякі питання практики застосування норм ГПК України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007р.»розмір державного мита у справах про визнання права власності визначається як для спорів майнового характеру, оскільки даний пункт згідно інформаційного листа ВГСУ №01-8/241 від 21.04.2008р. викладений в іншій редакції із посиланням на постанову Верховного Суду України від 25.12.2007р. №8/219-07, де викладено правову позицію, за якою державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного приміщення.

Керуючись ст.ст. 2, 33, 43, п.3,4 ст.63, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу господарського суду Волинської області від 10.07.2008 р. у справі № 01-14/249 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий –суддя                                                             Зварич О.В.

суддя                                                                                           Юрченко Я.О.

суддя                                                                                           Якімець Г.Г.