ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№
3/171

19.06.08

За позовом    Прокурора Голосіївського району міста Києва
в інтересах держави в

особі  Київської міської ради

До                     Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Комунальне підприємство
«Голосіївпарк-сервіс»

Про                       повернення самовільно зайнятої земельної
ділянки

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від прокуратури     Казак О.А. -старший помічник, посвідчення
№ 176 від 30.09.2003

Від позивача           не з'явились

Від відповідача       ОСОБА_2 -по дов. № 1209 від 26.05.2008

Від третьої особи    Боженко Д.Є. -по дов. № 223 від 15.09.2006

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані вимоги Прокурора Голосіївського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської міської ради про зобов'язання Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею
0,10 га за адресою м. Київ, вул. Лятошинського, 2-а Київській міській раді.

Позивач в судове засідання не
з'явився, у поданих до канцелярії суду письмових поясненнях просить справу
розглядати без участі представника Київської міської ради та зазначає наступне.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 самовільно використовує земельну ділянку
площею близько 0,10 га, за адресою: вул. Лятошинська, 2-а, у Голосіївському
районі м. Києва для розташування відкритою автостоянки. Даний факт незаконного
використання земельної ділянки підтверджується актами перевірки дотримання
вимог земельного законодавства Державної інспекції з контролю за використанням
і охороною земель в м. Києві від 27.06.2008 № 451/01. На сьогоднішній день
рішення про надання Ф.О. - підприємцю ОСОБА_1 земельної ділянки по вул.
Лятошинська, 2-а, у Голосіївському районі м. Києва Київською міською радою не
приймалось. Також, Київська міська рада не видавала державні акти на право
власності або постійного користування земельною ділянкою та не укладала з Ф.О.
- підприємцем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки по вул. Лятошинська,
2-а, у Голосіївському районі м. Києва. Таким чином, у Ф.О. - підприємця ОСОБА_1
відсутні будь-які документи що посвідчують право власності або право
користування вказаною вище земельною ділянкою. Позовні вимоги прокуратури
підтримує повністю.

Відповідач у письмових запереченнях
на позов зазначає наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не
врахував інтересів інших осіб, зокрема КП «Голосіївпарк-сервіс», яке є
користувачем вказаної земельної ділянки на підставі ст.ст. 67, 71 ЗК України, а
саме землі дорожнього господарства Голосіївського району м. Києва, відведеної
під майданчик для стоянки транспорту та об'єктів служб дорожнього сервісу,
затвердженої наступними рішеннями Київської міської ради від 26.09.2002 №
47/207 «Про встановлення правил благоустрою території, паркування транспортних
засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві», від
23.11.2003 № 216/1090 «Про заходи щодо поліпшення роботи по організації
дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування
та інших об'єктів дорожнього сервісу в м. Києві», розпорядженню Київської
міської державної адміністрації від 11.06.2001 № 1158 «Про
затвердження-Переліку платних місць паркування транспортних засобів у м.  Києві»та цілої низки інших нормативних
документів Київської міської державної адміністрації та позивача. Так, на
підставі зазначених документів КП «Голосіївпарк-сервіс»(надалі - оператор) є
уповноваженим оператором міської влади по здійсненню організації і експлуатації
вказаного у позовній заяві місця платного паркування, яке відведене
Голосіївському району як таке відповідно до Переліку місць платного відстою
транспортних засобів у м. Києві відповідно до розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 11.06.2001 № 1158 (п. 68 Переліку). В свою чергу
відповідач є представником оператора з організації та експлуатації платного
нічного паркувального майданчика (тимчасової стоянки автотранспорту) за
вказаною в позовній заяві адресою на підставі договору від 01.03.2007 № 24/07-С
про надання послуг паркування транспортних засобів на вулицях та площах
Голосіївського району м. Києва (надалі - договір про надання послуг
паркування). Можливість використання оператором своїх представників на
договірних началах, передбачена розділом IV додатку 2 до рішення Київської
міської ради від 26.09.02 № 47/207 «Правила паркування транспортних засобів у
м. Києві». На підставі договору про надання послуг (стаття 1) оператор і
відповідач «об'єднали зусилля для створення належних умов організації та
експлуатації платного паркувального майданчика (тимчасова стоянка
автотранспорту) за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 2-А».
Відповідач, добросовісно виконуючи функції представника оператора та
забезпечуючи свої зобов'язання перед ним на підставі договору про надання
послуг, є лише уповноваженим користувачем вказаної земельної ділянки, яка
знаходиться у повному господарському віданні оператора й належить позивачеві, й
ніколи відповідачеві не належала ані на правах власності ані на правах
користування відповідно до чинного земельного законодавства. Таким чином,
посилання позивача на те, що у відповідача відсутні будь-які документи, які б
посвідчували його право власності чи право користування земельною ділянкою
площею близько 0,10 га за вказаною адресою, не можуть бути прийняті судом до
уваги, позаяк дійсним користувачем земельної ділянки є оператор, а для
з'ясування цих обставин суду до участі у справі слід залучити оператора
(відповідна заява-клопотання відповідача міститься у матеріалах справи),
оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права та охоронювані
законом інтереси. Також зазначає, що оператор є комунальним підприємством,
тобто підприємством, яке у своїх діях керується порядками, встановленими
позивачем. Зміст позовної заяви, а також начебто встановлені порушення з боку
відповідача земельного законодавства України, не свідчать про нецільове
використання або інші порушення відповідачем договірних відносин з оператором в
частині уповноваженого використання ним відведеної земельної ділянки, яка є
предметом позову.

Третя особа у письмових поясненнях
зазначає наступне. КП «Голосіївпарк-сервіс»здійснює свою діяльність на підставі
статуту, який затверджено рішенням Голосіївської районної у м. Києві ради від
02.06.2007 № 35/16 «Про створення комунального підприємства
«Голосіївпарк-сервіс»Голосіївської районної ради. Відповідно до п. 1.3. статуту
підприємство утворено Голосіївською районною у м. Києві радою для надання
послуг з питань місць паркування, паркувальних майданчиків на території
Голосіївського району м. Києва і відноситься до сфери управління Голосіївської
районної в м. Києві ради та її виконавчого органу. Відповідно до п. 2.1.3. ст.
2 статуту: стягнення збору за паркування та здійснення експлуатації платних
місць паркування - визначено основною метою створення і предметом діяльності КП
«Голосіївпарк-серівс». Ці кошти КП регулярно перераховує до районного бюджету
відповідно до вимог Правил паркування транспортних засобів в м. Києві. «Перелік
платних місць паркування транспортних засобів у м. Києві»затверджений
розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11.06.2001 № 1158.
В зазначений перелік входять і платні місця паркування транспортних засобів,
які розташовані в межах проїзних смуг проїзної частини дороги по вул.
Лятошинського, 2-А. Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження, оператор
паркування розробляє і погоджує з Управлінням ДАІ ГУ МВС України в м. Києві
схеми розміщення дорожніх знаків із визначенням способу паркування
автотранспорту. Відповідно до «Правил паркування транспортних засобів у м.
Києві», що затверджені рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 № 47/207,
визначено декілька видів місць платного паркування; Відведені місця - це місця
для паркування транспортних засобів, визначені дорожніми знаками, можуть мати
дорожню розмітку і бути оснащені пристроями для контролю часу паркування.
Спеціально обладнані місця - це місця для паркування транспортних засобів,
розміщені за межами смуг руху проїжджої частини доріг та обладнані дорожніми
знаками, мають розмітку, обладнані спеціальними технічними пристроями
/огорожею, в'їзними та виїзними бар'єрами, шлагбаумами, приміщеннями для
охоронців тощо/, які можна використовувати для запобігання викраденню
транспортних засобів. Спеціально обладнаний майданчик - майданчик, призначений
для забезпечення повного зберігання автотранспортних засобів, до яких
застосовано примусове переміщення. Місце для службового платного паркування -
спеціально визначене оператором місце для тимчасової стоянки транспортних
засобів підприємств, організацій, установ тощо. Платні паркувальні місця по
вул. Лятошинського, 2-А, як і більшість платних паркувальних місць у м. Києві,
відносяться до відведених місць для паркування транспортних засобів.  Оскільки, розташовані у межах проїзних смуг
проїзної частини дороги, отже, не мають ознак окремо визначеної земельної
ділянки, для іншого цільового використання не інакше як землі транспорту і
дорожнього господарства (ст. 67 Земельного кодексу).Тому, на нашу думку, не
правомірно вимагати правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка вже
раніше була відведена для дорожньої інфраструктури міста і визначена виконавчим
органом місцевого самоврядування, як платні місця паркування транспортних
засобів. Подібні вимоги можуть створити прецедент щодо необхідності оформлення
правовстановлюючих документів на кожне авто, що припарковано, але законом
передбачена сплата у якості: збору за паркування транспортних засобів   і
сплата  транспортного   збору
і   не   передбачено
законами   України  відведення земельних ділянок у межах
дорожньої інфраструктури за тимчасове паркування транспортних засобів на
дорозі. Враховуючи викладене просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Правил паркування
транспортних засобів в місті Києві, затверджених рішенням Київської міської
ради від 26.09.2002 № 47/207, паркуванням транспорту визнається тимчасова
автостоянка автотранспорту у відведених або спеціально обладнаних місцях для
паркування автотранспорту, визначених органами міської влади, без
відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою
відповідальністю, якщо можливе оснащення місць для паркування необхідними
засобами.

При цьому, положеннями Правил
паркування визначено, що відведеним місцем для паркування є місце, визначене
дорожніми знаками, яке може мати дорожню розмітку і бути оснащеним пристроями
для контролю часу паркування. Спеціально обладнаним місцем для паркування є
місце, розміщене за межами смуг руху проїжджої частини доріг та обладнане
дорожніми знаками, має розмітку, обладнане спеціальними технічними пристроями
/огорожею, в'їзними, виїзними бар'єрами, шлагбаумами, приміщеннями для
охоронців тощо/, які можна використовувати для запобіганню викрадення транспортних
засобів.

Відповідно до статті 11 Закону
України «Про транспорт», землями транспорту визнаються землі, надані у
користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним
кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації,
ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. Розміщення споруд та
інших об'єктів транспорту на землях, наданих в користування підприємствам
транспорту, здійснюється за погодженням з місцевими органами влади і
самоврядування.

Згідно зі статтею 31 Закону України
«Про транспорт»та статтею 71 Земельного кодексу України, до земель дорожнього
господарства належать землі, надані у користування під проїзну частину,  ... смуги відведення і розташовані в їх межах
інші дорожні споруди та обладнання, а також землі, що знаходяться за межами
смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування
автомобільних доріг, а саме: майданчики для стоянки транспорту.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України  визначено, що
до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у
приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 116 Земельного
кодексу України юридичні особи набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 Земельного кодексу
України встановлено, що розпорядження землями територіальної громади міста,
передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до
повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»територіальним громадам сіл, селищ, міст,
районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси,
підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства,
а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі
об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності,
а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»від імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до статті 187 Земельного
кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в
забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного
законодавства України.

Згідно з статтею 2 Закону України
«Про державний контроль за використанням та охороною земель», серед основних
завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення
додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування,
фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Відповідно до ст. 5 Закону України
«Про державний контроль за використанням та охороною земель»державний контроль
за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган
виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до п. 1.1. Положення Про
Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради
(Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської
міської ради № 182/342 від  19.12.2002
Головне управління земельних ресурсів (Управління) є структурним підрозділом
виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної
адміністрації) та виконує функції місцевого органу державної виконавчої влади з
питань земельних ресурсів, є підзвітним та підконтрольним Київській міській
раді та безпосередньо підпорядковується Київському міському голові. Управління
у межах своєї компетенції здійснює управління земельними ресурсами міста,
забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та
охорону земель на території міста.

Відповідно до п. 4.3. Положення
управління має право складати акти перевірок у сфері використання і охорони
земель та подавати в установленому порядку матеріали перевірок до відповідних
органів для притягнення винних осіб до відповідальності, а також подавати
зібрані документи до Київської міської ради.

До повноважень державного
інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель
Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»(ст.
10) відносить, зокрема, можливість безперешкодно обстежувати в установленому
законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та
користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання
та охорони земель, складати акти перевірок.

Порядок проведення перевірок з
питань використання земель та складання відповідних актів перевірок
встановлюється Порядком планування та проведення перевірок з питань здійснення
державного контролю за використанням та охороною земель, затвердженим наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.03 № 312.

Відповідно до п. 4.2. цього Порядку
при проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу, яка є власником
земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника
чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи
фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання
земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи
користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи
право користування земельною ділянкою; перевіряє дотримання режиму використання
земельної ділянки відповідно до цільового призначення; уточнює відповідність
місця розташування та меж земельної ділянки, мір ліній, визначених у
документах, які посвідчують право користування земельною ділянкою, фактичним
мірам ліній на місцевості.

Відповідно до п. 4.3. цього Порядку
при виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: з'ясовує
обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює
особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в
діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства,
ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину; обстежує земельну
ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода
земельним ресурсам унаслідок їхньої господарської та іншої діяльності.

Згідно п. 5.6 Порядку в акті
наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис
чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з
прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На
плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій
виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Як вбачається з акту перевірки
дотримання вимог земельного законодавства № 451/01 від 27.06.2007, проведеної
інспектором по використанню і охороні земель м. Києва Головного управління
земельних ресурсів, встановлено, що земельна ділянка площею 0,05 га по вул.
Лятошинського, 2-А використовується ПП ОСОБА_1 для розміщення відкритої
автостоянки. Документи, що посвідчували право користування зазначеною земельною
ділянкою відсутні, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу
України. Акт складений в присутності ОСОБА_1

06.07.2007 за № 323/01 інспектором
по використанню і охороні земель м. Києва Головного управління земельних
ресурсів прийнята вказівка з вимогою до ПП ОСОБА_1 усунути порушення земельного
законодавства із встановленням строку в 30 днів.

19.12.2007 інспектором по
використанню і охороні земель м. Києва Головного управління земельних ресурсів
складений акт № 1094/01 за наслідками перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, та встановлено, що земельна ділянка площею приблизно 0,10 га по
вул. Лятошинського, 2-А використовується ПП ОСОБА_1 для розміщення відкритої
автостоянки. Територія загороджена парканом з металевої сітки. Наявні документи
: договір № 24/07-с про надання послуг паркування транспортних засобів.
Виявлені порушення : документи, що посвідчують право користування земельною
ділянкою відсутні, що є порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу
України. Порушення зафіксовані в акті перевірки
№ 451/01 від 27.06.2007 не усунуто, вказівку № 323/01 від 06.07.2007 не
виконано.

До вищезазначених актів додано
план-схему.

На вимогу суду  прокуратурою поданий акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства № 585/01 від 12.05.2008, проведеної інспектором
по використанню і охороні земель м. Києва Головного управління земельних ресурсів,
за результатами якої встановлено порушення земельного законодавства зафіксовані
попередніми перевірками (акти № 451/01 від 27.06.2007, № 1094/01 від
19.12.2007) не усунуто. Самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,10 га не
звільнено. Земельна ділянка використовується для розміщення відкритої
автостоянки, без документів, що посвідчують право користування нею.

Відповідно до ст. 124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку або право  оренди земельної
ділянки виникає:  після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після
укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 126 Земельного
кодексу України, вказане право посвідчується державним актом встановленої форми
або договором, який реєструється відповідно до закону.

Як свідчать матеріали справи, у КП
«Голосіївпарк-сервіс»відсутні будь-які документи, що посвідчують його право як
оренди, так і суборенди земельною ділянкою, розташованою у місті Києві по вул.
Лятошинського, 2-а, а тому не приймається судом до уваги договір № 24/07-С від
01.03.2007 укладений між відповідачем та Комунальним підприємством
«Голосіївпарк-сервіс»№ 24/07-С про надання послуг паркування транспортних
засобів на вулицях та площах Голосіївського району м. Києва.

Згідно ст. 13 Конституції України
визначено земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого
права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Самовільним зайняттям земельної
ділянки -є (стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та
охороною земель»)  будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування
про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій,
які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 212 Земельного кодексу
України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню
власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час
незаконного користування ними.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача щодо того, що КП «Голосіївпарк-сервіс»є користувачем спірної
земельної ділянки на підставі рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 №
47/207 «Про встановлення Правил благоустрою території, паркування транспортних
засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві»,
розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.08.2004 № 1467
«Про заходи щодо зменшення автомобільних заторів та вулицях та дорогах міста
Києва», рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 № 216/1090 «Про заходи
щодо поліпшення роботи по організації дорожнього руху, розвитку мережі
паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об'єктів дорожнього
сервісу в м. Києві», розпорядження Київської міської державної адміністрації
від 11.06.2001 № 1158 «Про затвердження Переліку платних місць паркування
транспортних засобів у м. Києві», оскільки

Особливості землекористування у
місті Києві, відповідно до статті 1 Регламенту розгляду питань щодо набуття та
реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженого рішенням
Київської міської ради від 15.07.2004 № 457/1867 «Про врегулювання процедури
передачі в користування земельних ділянок в м. Києві», визначаються вказаним
Регламентом, який встановлює особливості та процедуру надання у постійне
користування земельних ділянок у місті Києві.

Пункт 3 статті 1 Регламенту містить
перелік випадків, на які не поширюється його дія. Серед вказаного переліку
відсутній такий випадок як надання земельних ділянок під розміщення
паркувальних дільниць.

Вищевказані нормативні акти
Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації, на які
посилається відповідач, встановлюють особливості створення, організації та
утримання паркувальних дільниць та не регулюють питання щодо отримання у користування
земельних ділянок, на яких розміщаються такі парковки.

Вимога щодо оформлення права
користування на земельну ділянку встановлена чинними положеннями Земельного
кодексу України, який має вищу юридичну силу у порівнянні з актами органів
місцевої влади та самоврядування.

Згідно ст. 124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а
також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не
допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Відповідно до ч. 3 ст. 212
Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким чином, відповідач, не набувши
у встановленому Земельним кодексом України порядку права користування земельною
ділянкою площею 0,10 га безпідставно та неправомірно користуються вказаною
земельною ділянкою.

Позовні вимоги Прокуратури
Голосіївського району міста Києва в інтересах держави в особі  Київської міської ради обґрунтовані та
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з
відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) повернути самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,10 га за адресою м. Київ, вул. Лятошинського, 2-а
Київській міській раді (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ).

3. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України
85 (вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита.

6. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального
фонду Державного бюджету України по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Суддя

В.В. Сівакова

Рішення
підписано 20.06.2008