ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2008
Справа №5/590

м. Полтава

за
позовом  Управління Пенсійного Фонду України в
Миргородському районі, м.Миргород

до
Приватного  підприємця  ОСОБА_1, м.Миргород

про
стягнення  400,82  грн.

Суддя
Гетя Н.Г.

Секретар  Кльопов І.Г.

Представники:

від
позивача:  Мельник Г.Й. дов.

від
відповідача:  ОСОБА_2 дов. від 03.12.07 р.

Постанова
приймається  в умовах перерви, оголошеної
в судовому засіданні 29.01.08 р.

Суть
спору: Розглядається
адміністративний позов про стягнення недоїмки по сплаті страхових внесків по
фіксованому розміру на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування в
розмірі 400,82 грн.

Відповідач
проти позовних вимог заперечує, зазначає, що не отримував Рішення Пенсійного
фонду № 178 від 22.07.06 р. Вказує, що згідно ЗУ № 3583-1У від 16.03.06 р.
(ст.1 та ст.2), донарахування та штрафні санкції за 1 кв.2005 р. ПФУ не
застосовуються до суб"єктів господарювання   з фіксованим розміром внесків на
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

Дослідивши
матеріали справи, суд встановив, що:

Відповідно
до статей 14 та 15 Закону України від 09.08.2003 р. № 1058 "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування (далі Закон - 1058)
приватний підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного (фіксованого) податку.

Відповідно
до абз.2 п.4.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками ита
застрахованими особами внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованої в
міністерстві юстиції 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі Інструкція - 21-1)
фізичні особи - суб"єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок). Та членів сімей
зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому
відповідно до законодавства України, на момент вчинення боржником порушення
діяла статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" та мінімальний страховий  внесок
станом на 01.01.2005 року становив 83,84 грн. (262 грн.*32 %=83,84 грн.).

Відповідно
до пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" № 1058 за
неподання розрахунку сум страхових внесків на обов"язкове державне
пенсійне страхування у строки, визначені законодавством Управлінням ПФУ в
Миргородському районі до приватного
підприємця ОСОБА_1 були застосовані фінансові санкції у розмірі 170 грн.
(рішення № 178 від 22.07.2006 року).

Оскарження
рішення боржником внесків не було здійснено на протязі 10 робочих днів з дня
одержання цього рішення у порядку, визначеному ч.13 ст.106 Закону України
"Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".
Боржником дане рішення одержано 29.07.2006 року (поштове повідомлення №
180721).

Таким
чином, в порушення зазначених вище нормативно-правових актів відповідач не
сплатив фіксований розмір страхових внесків за січень та лютий 2005 року за 30
днів березня 2005 року. Фіксований розмір складає : січень  83,84-60*10 %=77,84, лютий 83,84-60*10
%=77,84, березень 81,14-60*10 %=75,14.

В
порушення вищевказаних вимог чинного законодавства приватний підприємець
ОСОБА_1 не сплатив до управління ПФУ в Миргородському районі 230,82 грн., тим
самим порушив ст.45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік", п.5.3.4 та п.4.3 Інструкції № 21 від 19.12.2003 року.

Відповідно
до  законодавства України  донараховано страхові внески  у фіксованому розмірі в сумі 230,82 грн.

В
порушення вищевикладених вимог чинного законодавства приватний підприємець
ОСОБА_1 за період з 01.01.2005 року до 31.03.2005 року не сплатив до управління
ПФУ в Миргородському районі 230,82  грн.
та  фінансові санкції у розмірі 170 грн.,
в зв"язку з чим виникла заборгованість по фіксованому розміру страхових
внесків, яка станом на 01.11.2007 року складає 400,82 грн.

Стосовно  заперечень відповідача слід зазначити
наступне.

Рішення
№ 178 від 22.07.2006 року відповідачем отримано 29.07.2006 року про що є
належні докази (копія повідомлення № 181721).

відповідачем
за період січень-березень 2005 року було сплачено страхові внески за найманих
працівників, що не має ніякого відношення до предмету спору.

Згідно
п.5 ст.14 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-1У визначено фізичних осіб -
суб"єктів підприємницької діяльності, у тому числі тих, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок і т.д.)  страхувальниками.

Відповідно
до п.6 ч.2 ст.17 зазначеного Закону ці страхувальники зобов"язані
нараховувати, обчислювати   і сплачувати
в установлені строки та в повному обсязі страхові внески у фіксованому розмірі,
встановленому відповідно до законодавства України. Вказаний фіксований розмір
встановлений ст.45 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.2004 року за №
2285-1У.

Фінансові
санкції за вказаний період не застосовувались, а нараховувались за неподання,
несвоєчасне подання, подання відомостей не за встановленою формою, що
використовується в системі
персоніфікованого обліку та іншої звітності (додаток № 26) на підставі
п.5 п.п.9 ст.106 Закону України № 1058-1У від 09.07.2003 року.

Відповідно
до ст.3 Закону України від 16.03.2006 року № 3583-1У "Про вирішення
питання щодо заборгованості суб"єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв"язку
з не  перерозподілом Державним
казначейством частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття протягом 2004 - 1 кварталу 2005 року" облік
страхового стажу застрахованим особам проводиться відповідно до фактично
зарахованих сум внесків, які були сплачені протягом січня-березня 2005 року.

Отже,
оцінивши надані докази, матеріали справи, норми чинного законодавства, суд,
дійшов висновку задовольнити позовні вимоги.

Керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Задовольнити
позовні вимоги.

2.Стягнути
з Приватного підприємця ОСОБА_1 (37600 Полтавська обл., м.Миргород) на користь
Управління Пенсійного фонду України в Миргородському районі Полтавської області
(37600 м.Миргород, Полтавська область, вул.Гоголя,159, код 22532453, р/р
9, МФО 331467 м.Полтава ОПЕРУ Полтавське облуправління ВАТ "Державний
ощадбанк України") - 400,82 грн. недоїмки.

Видати
виконавчий документ.

Суддя
Гетя Н.Г.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного
судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.