ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/109

27.05.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний консорціум «Вихор»

До

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт»

2. Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма-Провесінь»

Про

визнання недійсними правочинів по відчуженню та обтяженню майна

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

Від позивача

не з’явився

Від відповідачів

1. Пелешак Б.В.; 2.Петрова О.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний консорціум «Вихор»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт»та Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Провесінь»про визнання недійсними право чинів по відчуженню та обтяженню майна.

Ухвалою від 13.02.2007 р. судом було порушено провадження у справі, а ухвалою від 01.03.2007 р. було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою позивача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. скасовано, а справу передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2007 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 р. скасовано, справу передано до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду ухвали господарського суду для здійснення апеляційного перегляду ухвали господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, ВАТ агрофірма «Провесінь»звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2007 р.

Постановою Вищого господарського суду від 06.03.2008 р. касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Провесінь»задовольнити частково; скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 01.03.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2007р. у справі № 2/109, а справу направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 31.03.2008 справу було призначено до розгляду.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував викладені у позові обставини, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі проти заявлених позовних вимог заперечувавли з підстав, наведених у відзивах та просили в позові відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, оглянувши надані сторонами оригінали документів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та копії яких долучені до матеріалів справи, суд —

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Астеліт»(Відповідач-1) та Відкритим акціонерним товариством «Агрофірма «Провесінь»(Відповідач-2) був укладений договір оренди, за умовами якого Відповідач-2 зобов'язався передати Відповідачу-1 в оренду нерухоме майно за адресою: м. Львів, вул. Тракт Глинянський, 152. Договір було засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І.

15.01.2007 року Відповідачем-2 було укладено договір купівлі-продажу майна, що належить Відповідачу-2. Договір укладено в нотаріальній формі та засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю.

Відповідачем-2 в жовтні 2006 року було укладено договір купівлі-продажу майна міні-ринку «Провесінь»по вул. Личаківській, 201, що належить Відповідачу-2.

30.01.2007 року Відповідачем-2 було укладено договір застави майна, що йому належить на праві власності.

Позивач просить суд визнати недійсним договір від 25.12.2006р. та визнати недійсними інші правочини, укладені Відповідачем-2 щодо відчуження або обтяження нерухомого майна, що належить Відповідачу-2, в період з 12.10.2006р. по 26.02.07р.

Заявлені вимоги Позивач мотивує наступним.

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та .шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Так, за позовом Сугерея І.І. до Шутенка С.В., ВАТ «Агрофірма «Провесінь», треті особи ЗАТ «Народні реєстри»та Державна комісія з них паперів та фондового ринку про зобов'язання відшкодування збитків, визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів, Дніпровським районним судом м. Києва було порушено судове провадження у справі № 2-933/2006 р.

В рамках цього провадження 12 жовтня 2006 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-2933/2006 р. внесено ухвалу про забезпечення позову, якою, зокрема, заборонено АТ «Агрофірма «Провесінь» відчужувати та будь-яким способом обтяжувати нерухоме майно товариства.

12 жовтня 2006 року Державною виконавчою службою у Франківському району Львова 19 жовтня 2006 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та заборону відчуження та будь-яким способом обтяження нерухомого майна товариства.

Копію постанови було направлено для виконання АТ «Агрофірма «Провесінь», Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Львівській філії Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Позивач вважає, що всупереч судовій забороні Відповідачем-2 були укладені спірні договори на нерухоме майно товариства, в результаті чого у третіх осіб виникли права на майно товариства, а також відбулося обтяження майна товариства цивільно-правовими зобов'язаннями.

Порушення інтересів Позивача полягає в тому, що позивач є акціонером Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Провесінь» та має зацікавленість у збереженні майна ВАТ «Агрофірма «Провесінь»та належній господарської діяльності цього товариства.

Позивач вважає, що зменшення майна ВАТ «Агрофірма «Провесінь»шляхом його незаконного відчуження чи передачі у незаконне володіння та користування третім особам прямо впливає на його права як акціонера, оскільки зменшення активів ВАТ «Агрофірма «Провесінь»призведе до зменшення частки позивача чи взагалі до ліквідації цього товариства, внаслідок чого позивач втратить свої акції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

У своїй позовній заяві Позивач заявляє, що «йому на праві приватної власності належить частка у статутному капіталі»Відповідача 2.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Рекомендацій ВГСУ від 28.12.2007 р. N 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин»господарським судам у вирішенні спорів між: акціонерами та акціонерним товариством необхідно враховувати, що відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" підтвердженням права власності на цінні папери у документарній формі є сертифікат, а на цінні папери, випущені у бездокументарній формі, або знерухомлені (тобто переведені з документарної форми у бездокументарну), - виписка з рахунку у цінних паперах».

В частині третій вищенаведеного положення вказується, що «виписка з реєстру власників іменних цінних паперів не є документом, який посвідчує право власності на акції» оскільки «виписка з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку посвідчує факт реєстрації особи у системі реєстру та належності їй певної кількості акцій лише на дату видачі виписки, а не на дату звернення до суду».

Враховуючи, що акції товариства були випущені Відповідачем 2 у документарній формі, єдиним доказом права власності Позивача на акції є відповідний сертифікат, який має бути наданий на підтвердження повноважень Позивача щодо пред'явлення даного позову.

Відповідно до частини першої ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Судом неодноразово ухвалами вимагалося від Позивача надати належним чином засвідчену копію сертифікату акцій та оригінал для ознайомлення, проте протягом всього розгляду справи належних документів на підтвердження свого статуту акціонера ВАТ «Агрофірма «Провесінь»Позивачем суду надано не було.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач звернувся до суду з позовом тому, що, на його думку, оскаржувані правочини не відповідають вимогам закону і порушують інтереси Позивача.

В обґрунтування своїх тверджень Позивач вказує, що оскільки «йому на праві приватної власності належить частка у статутному капіталі»Відповідача 2, то «Позивач має зацікавленість у збереженні майна ВАТ «Агрофірма «Провесінь»та належній господарській діяльності цього товариства». Позивач вважає укладення оспорюваних ним правочинів порушенням належної господарської діяльності Відповідача 2 і стверджує, що як акціонер він має право оспорювати дійсність таких правочинів у суді.

Проте, акціонер не наділений суб'єктивним правом відносно здійснення повноважень власника майна товариства тому продаж товариством свого майна не порушує його (акціонера) прав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про господарські товариства" управління товариством здійснюють його органи.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" акціонери мають право:

- брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

- брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди);

- вийти в установленому порядку з товариства;

- одержувати інформацію про діяльність товариства;

- здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом;

- інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Тобто, відповідно до установчих документів Відповідача-2 та закону, Позивач, як акціонер, не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено обґрунтованості позовних з вимог, про те, що оспорювані правочини порушують його охоронювані законом права та інтереси, а тому суд вважає, що пред‘явлений Позивачем позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 16, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.О.Домнічева

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення –30.05.2008р.