ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№ 6/166

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Н. Дунаєвської,

І. Воліка,

В. Дерепи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємства (ПП) "Центр народознавства "Козак Мамай"

на постанову

від 14.05.2008

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 6/166

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ)

"Будівельна компанія "Нігма"

до

ПП "Центр народознавства "Козак Мамай"

про

стягнення 1 473 544,81 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Недільська О.М. (дов. від 08.02.2008 № 21);

Миронюк К.Г. (дов. від 03.04.2008 б/н);

відповідача

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року ТОВ "Будівельна компанія "Нігма" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" заборгованості у розмірі 1 473 544,81 грн., з яких 915 370,40 грн. основного боргу, 91 537,04 грн. неустойки, 74 858,84 грн. 3% річних, 391 778,53 грн. інфляційних.

Підставою для звернення до суду стало те, що на виконання умов договору поруки № VIII-30/1/04, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (кредитор за договором), позивачем (поручитель за договором) та відповідачем (боржник за договором), позивач перерахував в 2005 році Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку замість відповідача грошові кошти у сумі 915 370,40 грн., що є сумою отриманого ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" у вказаного банка кредиту.

Згідно з пунктом 2.6. договору поруки після виконання зобов'язань по кредитному договору ТОВ "Будівельна компанія "Нігма" має право регресної вимоги до ПП "Центр народознавства "Козак Мамай".

До поручителя, який виконав зобов'язання боржника, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі права кредитора по договору іпотеки, укладеного між боржником і кредитором 03.06.2004 (пункт 2.7. договору).

Доповідач: Волік І.М.

Відповідно до п. 2.8 договору поруки поручитель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо у термін протягом трьох років з моменту повного виконання поручителем обов'язків боржника за кредитним договором, боржник не здійснить повернення поручителю коштів, сплачених останнім кредитору в рахунок погашення зобов'язань боржника по кредитному договору № 1-39/04 від 01.06.2004.

На звернення позивача до відповідача щодо повернення позивачу сплачених ним банку замість відповідача грошових коштів, як це передбачено умовами договору поруки, залишилися без відповіді та без задоволення.

На останнє звернення позивача до відповідача від 03.03.2008 відповідач надав відповідь листом № 73 від 13.03.2008, в якому погодився повернути сплачені позивачем грошові кошти, однак лише за умови надання позивачем ряду документів, та укладення окремої угоди, якою необхідно врегулювати порядок та строки погашення цих коштів.

Однак позивач не погоджується із такою умовою відповідача, про що йому було повідомлено листом № 68 від 19.03.2008, але відповіді від нього позивач не отримав і грошові кошти йому повернуті не були.

26.03.2008 позивач подав до господарського суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти відповідача у сумі 1 473 544,81 грн., тобто у розмірі суми позову, який мотивований несплатою відповідачем заборгованості за договором поруки та тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.03.2008 у справі № 6/166 (суддя С. Ковтун) задоволено клопотання ТОВ "Будівельна компанія "Нігма" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" (03061, м. Київ, вул. Донця, 2, рахунок 1676 у філії "Жовтневе відділення Промінвестбанку в м. Києві", МФО 322067, код 14279187) у сумі 1 473 544,81 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що беручи до уваги передбачені законодавством підстави вжиття заходів забезпечення позову, застосування яких допускається в будь-якій стадії провадження у справі, та враховуючи обставини справи, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про можливість задоволення заяви позивача про вжиття заходів щодо забезпечення позову в частині накладення арешту на суму, що складає розмір позовних вимог, враховуючи надані ТОВ "Будівельна компанія "Нігма" докази в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2008 (колегія суддів: О. Григорович, Л. Гольцова, В. Рябуха) ухвалу господарського суду м. Києва від 26.03.2008 у справі № 6/166 залишено без змін з тих же мотивів.

Крім того, апеляційним господарським судом не прийняті до уваги твердження відповідача про те, що арешт такої значної суми грошових коштів може призвести до зупинення господарської діяльності відповідача, а також ставить під загрозу вчасну сплату відповідачем податків до бюджету, заробітної плати працівників, а також розрахунки з іншими суб’єктами господарювання, оскільки як вбачається із доданої позивачем до відзиву довідки Філії "Жовтневе відділення Промінвестбанку в м. Києві" на момент арешту грошових коштів ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" на його рахунку 1676 були наявні 80,50 грн.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду першої інстанції та постановою господарського суду апеляційної інстанції, ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарськими судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення у справі скасувати.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку звернення сторони (прокурора чи його заступника) із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з вищезазначених положень, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Отже, незважаючи на можливість оскарження ухвали про застосування заходів забезпечення позову, вирішення питання про наявність чи відсутність вищезазначених обставин, що є підставою для задоволення чи відмови у задоволенні заяви про вжиття таких заходів, є прерогативою господарського суду першої інстанції, який досліджує ці обставини в повному об’ємі.

Згідно імперативних вимог ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові доказі чи додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, заходи забезпечення позову, застосовані господарським судом першої інстанції ухвалою від 26.03.2008, мотивовані наявністю обставин, що дозволяють зробити припущення про неможливість виконання рішення господарського суду через невжиття заходів забезпечення позову, є такими, що прийняті з дотриманням процесуальних вимог щодо підстав та умов застосування заходів до забезпечення позову, а тому оскаржувана постанова господарського суду апеляційної інстанції відповідає вимогам закону.

До того ж, при накладені арешту на грошові суми відповідача слід обмежувати піддані арешту кошти розміром суми позову та можливих судових витрат, а тому зауваження скаржника щодо порушення судом процесуальних норм при обранні заходу забезпечення позову відхиляються господарським судом касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП "Центр народознавства "Козак Мамай" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2008 у справі № 6/166 залишити без змін.

Головуючий, суддя Н. Дунаєвська

Судді : І. Волік

В. Дерепа