ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

28 липня 2008 р.           Справа 14/56-08

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., з участю представників сторін

позивача           -           Ємець Л.Д., Стукан С.С.

відповідача - Олейникова Д.Р., Могілевич О.Е.

розглянувши в приміщенні суду справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Автосервіс" (вул. Енгельса, 35, м. Вінниця, 21009, ) до Приватного підприємства "Оліком" (вул. Тарнагородського,47/17, м. Вінниця, ) про стягнення 13911,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 13911,56 грн. грошових коштів за невиконання умов договору поставки цегли.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до платіжних доручень Відкрите акціонерне товариство "Автосервіс" перерахувало на рахунок Приватного підприємства "Оліком" грошові кошти на загальну суму 183000,80 грн. за купівлю цегли. Проте, відповідач здійснив поставку продукції (цегли) лише на частину перерахованих йому коштів - 169089,24 грн., тоді як на решту суми - 13911,56 грн. цеглу не поставив та вказані кошти не повернув.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, посилаючись на рішення господарського суду Вінницької області від 04.03.08 у справі №12/7-08, та зазначивши, що вказаним рішенням позивачу відмовлено в задоволенні аналогічних даним вимог.

Разом з тим, в своїх запереченнях від 01.07.08 відповідач та його представники в судовому засіданні визнали позовні вимоги в сумі 7062,16 грн., проти решти заперечували, посилаючись на те, що у позивача перед відповідачем існує борг в сумі 6849,40 грн. вартості неповернутих піддонів та поставленої цегли.

Представниками сторін подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку наданим доказам, в судовому засіданні встановлено наступне.

В період липня 2005 – лютого 2006 р.р. Відкрите акціонерне товариство "Автосервіс" перерахувало на рахунок Приватного підприємства "Оліком" грошові кошти в розмірі 183000,80 грн. для закупівлі цегли, яку відповідач зобов’язався своїм автомобілем поставити позивачу. Факт перерахування коштів та одержання їх відповідачем підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 8-16) та відповідачем не заперечується.

Відповідач свої зобов’язання щодо закупівлі для позивача та поставки йому цегли виконав частково, поставивши останньому цеглу на загальну суму 166689,24 грн., про що свідчать видаткові накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 18-25). Крім того, відповідач надав позивачу послуги по перевезенню вказаного вантажу, вартість яких склала 2400 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 30.04.06 (а.с. 17).

Як свідчать матеріали справи, 11.03.08 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №22-43 від 06.03.08 здійснити поставку цегли на суму 13911,56 грн. або повернути грошові кошти в розмірі недопоставленої цегли. Конверт з вимогою повернуто позивачу відділенням зв’язку за збігом строку зберігання. Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, що не спростували представники відповідача, примірник вимоги №22-43 особисто вручено працівникам відповідача.

Судом з’ясовано, що вказану вимогу відповідачем залишено без розгляду і задоволення.

Таким чином, на момент звернення з даним позовом до суду вартість непоставленої позивачу цегли склала 13911,56 грн.

Відповідач наявність вказаного боргу визнав частково в розмірі 7062,16 грн. Крім того, факт визнання відповідачем заборгованості в розмірі 7367,16 грн. перед позивачем за здійсненою останнім попередньою оплатою встановлено також рішенням господарського суду Вінницької області у справі №12/7-08 за позовом ВАТ «Автосервіс»до ПП «Оліком»про стягнення 13911,56 грн.

Посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на те, що позивач не повернув відповідачу піддони на яких поставлялася цегла на загальну суму 1525 грн., суд вважає необґрунтованим, оскільки предметом спірних правовідносин є поставка саме цегли. Разом з тим, у випадку, коли відповідач вважає, що позивачем не виконано зобов’язань щодо повернення піддонів, він не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до суду.

Також не може суд взяти до уваги твердження відповідача про відсутність у нього боргу перед позивачем в розмірі 5324,40 грн. та відповідні посилання на видаткову накладну №РН-0000037 від 02.02.06 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представниками сторін відповідач дійсно передав позивачу цеглу за вказаною накладною. Водночас, як стверджують представника позивача, зазначена у накладній №РН-0000037 від 02.02.06 цегла придбана позивачем самостійно, за власні кошти, які останній перерахував продавцю –ВАТ «Жмеринський комбінат силікатних виробів». Разом з тим відповідач здійснив перевезення цієї цегли позивачу надавши свій транспорт.

Вказані обставини підтверджуються платіжним дорученням №82 від 31.01.08, нарядом на відвантаження №СК-0002019 від 03.02.06, видатковими накладними №СК-0002021 від 03.02.06, №СК-0002305 від 08.02.06, накладними №02/04/1, №02/04/2 від 04.02.06 та податковою накладною від 10.02.06.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до частини 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою вказаної статті визначено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 612 Кодексу, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Посилання відповідача як на підставу відмови в задоволенні позову на наявність рішення господарського суду у справі №12/7-08 зі спору між тими ж сторонами і з цього ж предмету, суд відхиляє, оскільки підставою відмови в задоволенні позову у вказаній справі стало відсутність на момент звернення з позовом доказів вручення відповідачу претензії з вимогою повернути вартість недопоставленої продукції, тоді як позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на претензії №22-43, яку надіслано відповідачу 11.03.08.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до норм чинного законодавства та у межах заявлених вимог в розмірі 13911,56 грн.

Згідно положень ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

У зв‘язку з надмірною сплатою позивачем держмита при подачі позовної заяви різниця в сумі 0,88 грн. підлягає поверненню останньому з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, ст. 82-84, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Оліком" (вул. Тарнагородського,47/17, м. Вінниця, ) 13911,56 грн. (тринадцять тисяч дев’ятсот одинадцять гривень 56 копійок) основного боргу, 139,12 грн. (сто тридцять дев’ять гривень 12 копійок) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Відкритого акціонерного товариства "Автосервіс" (вул. Енгельса, 35, м. Вінниця, 21009, ).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути з державного бюджету Відкритого акціонерного товариства "Автосервіс" (вул. Енгельса, 35, м. Вінниця, 21009, ) зайво сплачене державне мито в розмірі 0,88 грн., перераховане платіжним дорученням №1518 від 23.05.08, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 31.07.08

Суддя                                І.Залімський

надруковано 3 прим.:

1-          до справи

2-          позивачу

3-          відповідачу