КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2008                                                                                           № 05-5-36/2340

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

За участю представників:

від позивача: представник не з’явився,

від відповідача: Дідук О.В. –представник за довіреністю, Єленін В.І. – директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.03.2008

у справі № 05-5-36/2340

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Стік"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання окремої частини договору недійсною, зміну умов договору, припинення договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.03.2008р. по справі №05-5-36/2340 на підставі пунктів 3, 4, статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто без розгляду позовну заяву.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду м.Києва.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачем не надано відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши позовні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.03.2008р. у даній справі повернуто без розгляду позовну заяву Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київ водоканал” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стік” про визнання окремої частини договору недійсною, зміну умов договору, припинення договору оренди на підставі пунктів 3, 4, статті 63 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; надані ксерокопії документів належним чином не засвідчені; Цивільним кодексом не передбачено такого способу захисту цивільного права; не подано доказів сплати державного мита в установленому порядку, а саме, державне мито сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду та вважає його помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

В пункті 3.3 Роз’яснення від 18.09.1997 №02-5/289 „Про деякі питання практики застосування Арбітражного процесуального кодексу України” вказано що, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 Господарського процесуального кодексу України. В цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Суд при наявності підстав має право витребувати у сторін оригінали документів для огляду.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд посилається на пункт 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом”, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту “підпис”.

Однак, з позовних матеріалів, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що кожна сторінка копій документів засвідчена словами „З оригіналом згідно” та з особистим підписом особи, яка засвідчує копії.

Відповідно до пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” із позовних заяв майнового характеру сплачується державне мито у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту „Зараховано в доход бюджету ______крб. (дата)”. Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається з платіжного доручення №660 від 22.02.2008р., позивачем було сплачено державне мито у розмірі 85 грн.

Крім того, на зворотній стороні вказаного платіжного доручення є напис (помітка) Подільської філії ВАТ КБ „Хрещатик” у м.Києві, що держмито в сумі 85 грн. перераховано в бюджет повністю 22.02.2008р. Цей напис скріплений першим і другим підписами керуючого та головного бухгалтера і відтиском печатки банку.

Однією з основних умов, за якої господарський суд приймає заяву до розгляду, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, а у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету господарський суд вправі витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що застосування судом першої інстанції пунктів 3, 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України є безпідставним, тому апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київ водоканал” підлягає задоволенню.

За таких обставин ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.03.2008р. у даній справі слід скасувати, а позовні матеріали слід направити на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київ водоканал” задовольнити.

2.          Ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.03.2008р. по справі №05-5-36/2340 скасувати.

3.          Матеріали справи №05-5-36/2340 передати на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді