ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"17" червня 2008 р.

Справа № 15/159

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Мохонько К.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ТОВ "Асстра Україна" м. Київ

до відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства "Юніон" м. Світловодськ, Кіровоградської області

про стягнення 15000 грн.

Представники сторін:

від позивача – не з’явився

від відповідача – не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 15000 грн. безпідставно одержаних коштів. В судове засідання представники сторін двічі поспіль не з’явились. Позивач надіслав заяву від 12.06.08р. про розгляд справи без участі його представника, письмові пояснення та додаткові документи по справі. Відповідач про причини неявки не повідомив, ніяких клопотань не подавав, на адресу суду повернулась ухвала суду від 28.05.08р., яка надсилалась відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві. Слід зазначити, що за адресою: м. Світловодськ, вул. Чернишевського 8 відповідач отримав ухвалу суду від 18.04.08р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не заперечив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній документами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами укладений договір AUZ 009/04 від 05.03.04р. про надання транспортних послуг під час перевезень вантажів у міжнародному автомобільному сполученні. За умовами договору виконавець /відповідач/ бере на себе зобов’язання доставити ввірений йому замовником /позивачем/ вантаж до пункту призначення та передати його особі уповноваженій на отримання вантажу, а замовник зобов’язується сплатити встановлену за перевезення плату. Виконавець повинен здійснювати перевезення згідно транспортним замовленням, що надаються замовником, при цьому суворо дотримуючись умов отриманого транспортного замовлення. Розрахунки за фактично надані замовнику транспортні послуги, здійснюються в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, якщо інше не обумовлене сторонами в додаткових угодах. Договір є безстроковим і набуває сили з моменту його підписання. Договір підписаний представниками сторін і посвідчений печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору відповідач виставив позивачу для оплати рахунок № 27 від 20.06.07р. на суму 25755 грн.

По платіжним дорученням № 2418 від 21.06.07р., № 12789 від 25.07.07р., № 12816 від 26.07.07р. позивач перерахував відповідачу 51510 грн. з поміткою в графі призначення платежу в кожному з цих платіжних доручень: ”передоплата за міжнародні перевезення згідно рах. № 27 від 20.06.2007”.

Представниками сторін підписаний акт приймання-здачі виконаних робіт від 20.06.07р. на виконання транспортних послуг на загальну суму 25755 грн.

Таким чином, різниця між сплаченою позивачем сумою 51510 грн. та сумою наданих послуг 25750 грн. становить 25760 грн.

По платіжному дорученню № 77 від 27.07.07р. відповідач повернув позивачу 10755 грн. з поміткою в графі призначення платежу: „повернення помилково сплачених коштів зг. доручення № 12789 від 26.07.2007р.”

Залишок боргу становить 15005 грн.

Строк повернення залишку коштів сторонами не визначений, а тому суд в ухвалах від 18.04.08р. і від 28.05.08р. вимагав від позивача надати докази звернення до відповідача з вимогою та саму вимогу про повернення 15000 грн.

Позивач в якості доказу направлення такої вимоги надав лист від 29.02.08р. № 300/08, однак доказом його відправлення відповідачу є ксерокопія авіанакладної від 03.06.08р. З врахуванням того, що позовна заява датована 31.03.08р., а зареєстрована в суді 14.04.06р., то наданий позивачем лист та авіанакладна від 03.06.08р. не є належним доказом дотримання зі сторони позивача вимог ст. 530 ЦК України, так як лист надісланий відповідачу вже після порушення провадження у справі і у відповідача відсутній строк визначений ч. 2 ст. 530 ЦК України для добровільного виконання свого зобов’язання.

Інших доказів звернення до відповідача з відповідною вимогою оформленою за ст. 530 ЦК України до порушення провадження по справі позивач не надав.

Позовна заява не є вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України, тому що вона не передбачає можливості її добровільного задоволення, а є процесуальною формою визначеною ГПК України для звернення до суду, тобто органу примусу.

Таким чином, при зібраних по справі доказах позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. ст. 47-1, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530 ЦК України, ст. ст. 32 – 34, 43, 44, 47-1, 49, 75, 82 – 85 ГПК України господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя К.М.Мохонько