ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/90

01.04.08

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” м. Києва

до Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” м. Києва

про визнання договору укладеним

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Носкова А.В.,

від відповідача Ніколаєнко О.В., Печерський П.М.

СУТЬ СПОРУ :

у лютому 2008 року Акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” звернулася в суд з указаним позовом, зміст якого уточнив заявою № Д07/1485 від 11 березня 2008 р..

Позивач зазначав, що під час укладення між ним та відповідачем договору № 0271/07 про надання послуг з підвищення тиску холодної води від 1 грудня 2007 р. виникли розбіжності щодо окремих умов цього договору.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно не погодив запропоновані ним умови договору, склавши протокол розбіжностей до цього договору, позивач з підстав ст.ст. 11, 319, 526, 538, 623, 625-627, 652, 901 ЦК України, ст.ст. 44, 180, 188 ГК України просив задовольнити позов та визнати договір № 0271/07 про надання послуг з підвищення тиску холодної води від 1 грудня 2007 р. укладеним у запропонованій ним редакції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки укладення спірного договору з позивачем в силу вимог чинного законодавства не є для нього обов’язковим.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що листом № 40/10 від 3 січня 2008 р. позивач запропонував позивачу укласти договір № 0271/07 про надання послуг з підвищення тиску холодної води, надіславши останньому два примірники договору.

Згідно з умовами указаного договору позивач приймає на себе зобов’язання з надання відповідачу послуг з підвищення тиску холодної води водопідкачуючими пристроями, розташованими у центральному тепловому пункті по вул. Заболотного, 138 у м. Києві, які останній зобов’язується прийняти та оплатити.

Відповідач висловив заперечення щодо умов назви та преамбули договору, п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.2.1, 3.2.2, 3.2.3, 5.2, 7.3, 7.10, 8.1 договору, запропонував включити до договору п.п. 3.1.5, 5.3.2, 5.3.3, виключити п. 2.4, 5.4, 7.11 про що склав протокол розбіжностей та 17 січня 2008 р. супровідним листом № 224/12-13/11-08 надіслав відповідачу два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданих листів, проекту договору та протоколу розбіжностей до нього.

За змістом вимог ст. 649 ЦК України, ст.ст. 179, 181, 187 ГК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору, вирішуються судом у разі, якщо укладення такого договору є обов’язковим для сторін на підставі закону або сторони погодилися передати вирішення такого спору суду.

Позивачем не подано доказів того, що укладення спірного договору між сторонами про надання послуг з підвищення тиску холодної води є обов’язковим для них в силу закону або прийнятого на його основі іншого правового акта.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України № 959 від 12 липня 2006 р. “Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення” є необґрунтованими, оскільки зазначений нормативно-правовий акт відповідного обов’язку для сторін по справі не встановлює.

Відносини сторін щодо несення витрат на підвищення тиску питної води під час здійснення господарської діяльності з надання послуг центрального водопостачання врегульовані Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 р.

Згідно з п. 5.1 указаних Правил при недостатньому тискові в комунальній водопровідній мережі для постачання водою верхніх поверхів будинків за проектами, узгодженими з Водоканалом, передбачається встановлення насосів для підвищення тиску води, а при постійному надмірному тискові понад 1 кг/см2 - регулятори тиску "після себе". Насосні станції підкачування та регулятори тиску, розміщені всередині жилих будинків, перебувають на балансі абонента і ним експлуатуються незалежно від відомчої належності. Насосне обладнання для підкачування холодної води та регулятори тиску, встановлені в теплових пунктах, перебувають на балансі теплопостачальних організацій і експлуатуються ними. Водоканал відшкодовує витрати на експлуатацію насосного обладнання: - встановленого у житловому фонді місцевих Рад та житлово-будівельних кооперативах - ЖЕО; - встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них - теплопостачальним організаціям. Окремо розміщені насосні станції для підкачування холодної води перебувають на балансі Водоканалу і ним експлуатуються.

Згідно з указаними вимогами чинного законодавства встановлено право позивача на відшкодування за рахунок відповідача витрат на експлуатацію насосного обладнання, встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них. При цьому, укладення самостійного договору про розмір, порядок та строки такого відшкодування не передбачено та не вимагається, оскільки відповідне зобов’язання є таким, що виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства (ст.ст. 11, 509 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що обов’язок відповідача на укладення з позивачем спірного договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води відсутній, права позивача з цього приводу не порушені, між сторонами по справі не було досягнуто домовленості про вирішення переддоговірного спору судом, то у позові відповідно до вимог ст. 15 ЦК України слід відмовити з цих підстав.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар