СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05 серпня 2008 року

Справа № 2-19/2212-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Гонтаря В.І.,

секретар судового засідання                                        Дікан Л.І.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Мокрушин В.І.) від 05 червня 2007 року у справі № 2-19/2212-2007А

за позовом           Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40,Керч,98300)

до          товариства з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" (вул. Гагарина, б. 38, кв. 8,Керч,98300)

приватного підприємства "Богатир" (вул. Ювілейна, 40,с. Семісотка, Ленінський район, АРК,98200)

про визнання недійсною угоди

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Керчі Автономної Республіки Крим звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсною угоди, укладеної між товариством з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" та приватним підприємством "Богатир" з купівлі-продажу товарів (згідно з податковими накладними від 29.04.2006 року №4150, від 27.04.2006 року №4146 та №4147, від 25.04.2006 року №4140, від 24.04.2006 року №4138, від 20.04.2006 року №4128 та №4127, від 19.04.2006 року №4126, від 14.04.2006 року №4117 та №4118, від 13.04.2006 року №4113, від 10.04.2006 року №4110, від 05.04.2006 року №4104, від 04.04.2006 року №4103 та №4102, від 03.04.2006 року №499 та №4100).

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Мокрушин В.І.) від 05 червня 2007 року у справі № 2-19/2212-2007А у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом не було надано доказів фіктивності спірної угоди.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Керчі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони спірної угоди не мали наміру створити правові наслідки, у зв’язку з чим вказана угода є фіктивною та підлягає визнанню недійсною.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 року провадження у справі було зупинено до розгляду кримінальної справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 17.07.2008 року було замінено колегію суддів у складі головуючого судді Градової О.Г., суддів Дугаренко О.В. та Масової З.Д. на судову колегію у складі Волкова К.В., Гоголя Ю.М. та Черткової І.В. Головуючим у справі призначено суддю Волкова К.В.

Ухвалою від 17.07.2008 року провадження у справі поновлено.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 05.08.2008 року у зв’язку з відпусткою у складі колегії було замінено суддю Черткову І.В. на суддю Гонтаря В.І.

У судове засідання, призначене на 05.08.2008 року, представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи товариство з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" зареєстроване у якості суб’єкта підприємницької діяльності 23.08.2005 року виконавчим комітетом Керченської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (том 1, аркуш справи 90). Приватне підприємство "Богатир" зареєстровано у якості суб’єкта підприємницької діяльності 06.05.2000 року Ленінською райдержадміністрацією, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (том 1, аркуш справи 75).

У період з 17.11.2006 року по 14.12.2006 року Державною податковою інспекцією у місті Керчі Автономної Республіки Крим було проведено виїзну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства товариства з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" за період з 01.09.2005 року по 30.09.2006 року, за результатами якої складено акт №1121/23-1/33664512 від 21.12.2006 року.

В ході перевірки було встановлено порушення платником податків вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, в наслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 464473,00 грн., у тому числі за квітень 2006 року заниження податку на додану вартість у розмірі 154461,34 грн. (том 1, аркуші справи 14-40).

Актом перевірки також встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" та приватним підприємством "Богатир" було укладено угоду з купівлі-продажу товарів, згідно податкових накладних від 29.04.2006 року №4150, від 27.04.2006 року №4146 та №4147, від 25.04.2006 року №4140, від 24.04.2006 року №4138, від 20.04.2006 року №4128 та №4127, від 19.04.2006 року №4126, від 14.04.2006 року №4117 та №4118, від 13.04.2006 року №4113, від 10.04.2006 року №4110, від 05.04.2006 року №4104, від 04.04.2006 року №4103 та №4102, від 03.04.2006 року №499 та №4100 (том 1, аркуші справи 44-67).

Податковий орган в апеляційній скарзі вказує на те, що вказана угода має ознаки фіктивної угоди, а тому повинна бути визнана недійсною. Також позивач вказує на те, що з 2002 року приватне підприємство "Богатир" подавало до податкової інспекції декларації, які свідчать про відсутність підприємницької діяльності.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим такою, що підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Як вбачається з акту перевірки №1121/23-1/33664512 від 21.12.2006 року, позивачем було направлено запит до Державної податкової інспекції у Ленінському районі на проведення позапланової перевірки з питань правових відносин товариства з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" з приватним підприємством "Богатир".

Як вбачається з відповіді Державної податкової інспекції у Ленінському районі вих.№960/7/26-31 від 28.11.2006 року у періоді, коли укладалась спірна угода –квітні 2006 року –документи податкової звітності приватним підприємством "Богатир" до податкової інспекції не надавались, 01.11.2005 року актом Керченської міжрайонної державної податкової інспекції №42 на підставі пункту „г” пункту 9.8 статті 9 Закону України „Про податок на додану вартість” анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №658042, видане приватному підприємству "Богатир".

Також під час проведення перевірки було встановлено, що приватне підприємство "Богатир" за юридичною адресою не знаходиться, проведення документальної перевірки неможливо.

Більш того, у матеріалах справи міститься рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 01.12.2006 року у справ №2-1940/06, яким було визнано недійсним з моменту вчинення правочин щодо передачі корпоративних прав на приватне підприємство "Богатир" від Богатирьова О.І., за його заявою від 30.01.2004 року, до Зайцева Сергія Олександровича, за його заявою від 30.01.2004 року, як такий, що є фіктивним.

Вказаним рішенням суд встановив, що не відбулось державної реєстрації змін в установчих документах приватного підприємства "Богатир" щодо зміни засновника та керівника підприємства на Зайцева С.А.

У матеріалах справи також містяться податкові накладні від 29.04.2006 року №4150, від 27.04.2006 року №4146 та №4147, від 25.04.2006 року №4140, від 24.04.2006 року №4138, від 20.04.2006 року №4128 та №4127, від 19.04.2006 року №4126, від 14.04.2006 року №4117 та №4118, від 13.04.2006 року №4113, від 10.04.2006 року №4110, від 05.04.2006 року №4104, від 04.04.2006 року №4103 та №4102, від 03.04.2006 року №499 та №4100, згідно з якими між відповідачами було укладено угоду купівлі-продажу товарів, у вказаних податкових накладних у якості особи, яка складала накладні від імені приватного підприємства "Богатир", зазначений Зайцев С.А.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку про те, що приватне підприємство "Богатир" не мало законних підстав складати та надавати податкові накладні, а Зайцев С.А. не був особою, яка мала право підписувати вказані податкові накладні.

Судова колегія також зазначає, що оскільки у податкових накладних зазначена форма проведення розрахунків –„Розрахунковий рахунок”, тому сплати за отримані товари повинна була здійснюватись товариством з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" через банківські установи. Проте, під час перевірки податковою інспекцією руху грошових коштів на рахунках відповідачів було встановлено, що оплата за товари, вказані у податкових накладних, не відбулась.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 5 статті 203 зазначеного Кодексу встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини 1 статті 215 Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А статтею 234 Кодексу визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку про те, що угода, укладена між товариством з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" та приватним підприємством "Богатир" було укладено угоду з купівлі-продажу товарів, згідно податкових накладних від 29.04.2006 року №4150, від 27.04.2006 року №4146 та №4147, від 25.04.2006 року №4140, від 24.04.2006 року №4138, від 20.04.2006 року №4128 та №4127, від 19.04.2006 року №4126, від 14.04.2006 року №4117 та №4118, від 13.04.2006 року №4113, від 10.04.2006 року №4110, від 05.04.2006 року №4104, від 04.04.2006 року №4103 та №4102, від 03.04.2006 року №499 та №4100, має ознаки фіктивної угоди.

З урахуванням вимог пункту 11 частини 1 статті 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, відповідно до якого державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, судова колегія вважає позовні вимоги Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що прийнята з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтею 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, статтею 202, пунктом 3 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 червня 2007 року у справі № 2-19/2212-2007А скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Позов задовольнити.

5. Визнати недійсною угоду, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю "Иса Плюс" та приватним підприємством "Богатир" з купівлі-продажу товарів (згідно з податковими накладними від 29.04.2006 року №4150, від 27.04.2006 року №4146 та №4147, від 25.04.2006 року №4140, від 24.04.2006 року №4138, від 20.04.2006 року №4128 та №4127, від 19.04.2006 року №4126, від 14.04.2006 року №4117 та №4118, від 13.04.2006 року №4113, від 10.04.2006 року №4110, від 05.04.2006 року №4104, від 04.04.2006 року №4103 та №4102, від 03.04.2006 року №499 та №4100).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          Ю.М. Гоголь

В.І. Гонтар