ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/645

04.03.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»

До           Державного підприємства «Вугілля України»

Про            стягнення 20964,64 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Месеренко Л.С.- представник за довіреністю № 08-30 від 02.01.2008 року; Сапса Т.В.- представник за довіреністю № 08-29 від 02.01.2008 року;

Від відповідача Пилипчук О.С. - представник за довіреністю № 11-02/3-Д від 10.01.2008 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»до Державного підприємства «Вугілля України»про стягнення 20964,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 р. порушено провадження у справі № 37/645, розгляд справи було призначено на 21.01.2008 року о 15-15.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2008 року не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі не виконав, але через канцелярію Господарського суду міста Києва надав клопотання про долучення до матеріалів справи довідку № 84 від 12.12.2007 року, яка видана ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень»ст. Бурштин на підтвердження оплату позивачем залізничних послуг, пов’язаних з повернення вантажовідправником неякісного вугілля.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання 21.01.2008 року з’явився, проте відзив на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2008 року не з’явився, проте через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що представники відповідача перебувають у відрядженні. Позивач проти поданого клопотання не заперечував.

Представник позивача вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 21.01.2008 року виконав частково, зокрема, позивач не надав суду власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, нема справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та нема рішення цих органів з такого спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2008 року розгляд справи було відкладено до 25.02.2008 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.02.2008 року оголошувалась перерва до 04.03.2008 року, про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 04.03.2008 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача 20964,64 грн. збитків, завданих поставкою вугілля неналежної якості.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.03.2008 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в позові відмовити, посилаючись на те, що ВАТ «Західенерго», не викликало представника Постачальника для проведення спільного опробування вугілля, в результаті чого ДП «Вугілля України»було позбавлено можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам Договору поставки. Тобто, виклик позивача не містив передбачених Договором та Інструкцією П-7 умов, а саме:

найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо на момент виклику рахунок не отриманий;

основні недоліки виявлені в продукції;

час, на який назначене приймання продукції по якості або комплектності (в межах встановленого для приймання строку);

кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що такого виклику не отримав, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам Договору поставки. Телеграма, додана до претензії по своїй суті викликом не є, оскільки в ній констатується факт повернення вагонів з вугіллям, що не відповідає вимогам п. 18 Інструкції П-7. На підставі вищевикладеного, відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки саме ВАТ «Західенерго»були порушені установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, а саме право відповідача на прийняття участі у спільному відборі та опробуванні поставленої вугільної продукції. Відповідно до п. 4.15 Договору, претензії покупця з якості вугілля відповідачем не приймаються.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.03.2008 року судом за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Західенерго»(покупець) та Державним підприємством «Вугілля України»(постачальник) було укладено договір поставки № 9-02/1-П (далі – договір), відповідного до умов якого (п. п. 1.1, 1.2) постачальник зобов’язується поставити покупцю вугільну продукцію (далі - вугілля) в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі, а покупець зобов’язується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору вугілля постачається партіями залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP залізнична станція призначення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс»в редакції 2000 р. за реквізитами покупця, вказаними в додатках до договору. Мінімальна норма відвантаження –4 напіввагони.

Пунктами 4.1, 4.4, 4.9 договору сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П6 та № П7 від 25.04.1966р., з подальшими змінами і доповненнями, ДСТУ 1137-64 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Правила приймання по якості», ДСТУ 4083-2002 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», ГТР 34.09.110-2003 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи»та/або іншими нормативними актами України, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору. Приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажовідправника. Якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше верхнього значення, допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажовідправника.

На виконання умов договору 01 червня 2007 року філією «Львіввуглезбуд»(далі - вантажовідправник) на адресу Бурштинської ТЕС за залізничними накладними №№ 36017257 (вагони №№ 63484984, 63802037, 66775909, 63829881, 65698078, 66936063, 68750579, 66033481, 65098253, 684811860), надійшло вугілля марки Г.

При прийманні спірного вугілля позивачем встановлений факт поставки вугілля невідповідної якості.

Зокрема, за результатами випробування відібраних лабораторних проб вугілля, проведеного хімлабораторією Бурштинської ТЕС встановлено, що вугілля не відповідає якісним характеристикам, зазначених у договорі, оскільки фактичний вміст золи у спірному вугіллі дорівнював 38,9 % %, в той час як рівень показника якості встановлений умовами договору в редакції додатку № 06/07-Б від 29.05.2007 року не може перевищувати 35 % для рядового вугілля.

Про поставку неякісного вугілля позивач повідомив відповідача та вантажовідправника телеграмами № № 604, 678 від 01.06.2007 року.

Відповідно до п. 4.12. Договору сторони передбачили, що постачальник і покупець мають право перевірити якість поставленої партії вугілля шляхом спільного випробування та проведення хіманалізу. Хіманаліз виконується у лабораторії ТЕС вантажоотримувача. Дані, отримані в результаті спільного випробування та проведення хіманалізу приймаються до розрахунку обома сторонами.

На вимогу вантажовідправника для контрольного випробування було повторно відібрано вугілля. Результати випробування лабораторної проби підтвердили, що вміст золи у вугіллі становив 43,1 , що підтверджується актом приймання вугілля № 3731 від 06.06.2007 року, який підписаний представниками Буршитинської ТЕС та представниками вантажовідправника за довіреністю № 57 від 29.05.2007 року, представником ДП «Вуглехімічна лабораторія»ТОВ Підприємство енергетичного призначення «Горенерго». Дані результати підтвердили висновок про невідповідність показників якості вугілля умовам договору в редакції додатку № 06/07-Б від 29.05.2007 року.

Частинами 2, 3 статті 690 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитись ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв'язку із зберіганням неприйнятого товару та його поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

У зв’язку з надходженням на Буршитинську ТЕС вугілля із значними перевищеннями встановлених договором гранично допустимих критерії якості, 05.06.2007 р. вугілля у вагонах №№ 63484984, 63802037, 66775909, 63829881, 65698078, 66936063, 68750579, 66033481, 65098253, 684811860 повернуто Бурштинською ТЕС третій особі, що підтверджується квитанцією про приймання вантажу № 36087016 від 05.06.2007, виданою залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

Поставкою вугілля, якість якого не відповідає умовам договору, позивачу було завдано збитки на загальну суму 20964,64 грн., зокрема сплатою залізниці:

-          провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Соснівка Львівської залізниці в сумі 11502,00 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 13802,40 грн., що підтверджується квитанцією про приймання вантажу №№ 36087016 від 05.06.2007 року;

-          плати за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС в сумі 5815,00 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 6978,00 грн., що підтверджується відомістю плати за користування вагонами № 1081/1064 від 05.06.2007 року;

-          плати за оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 153,53 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 184,24 грн., що підтверджується накопичувальною карткою для додаткових зборів.

Таким чином, позивач вважає, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором, позивач зазнав збитки в розмірі 20964,64 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що до предмету доказування у даній справі відноситься встановлення судом, на підставі належних засобів доказування поставки відповідачем вугілля неналежної якості та порушення ним вимог договору щодо якості товару.

Відповідач як на підставу своїх заперечень посилається на те, що не викликав представника постачальника для проведення спільного опробування вугілля, в результаті чого ДП «Вугілля України» було позбавлено можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Відповідач зазначає, що виклик відповідача не містить передбачених договором та Інструкцією П-7 умов, а саме:

-          найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо на момент виклику рахунок не отриманий;

-          основні недоліки виявлені в продукції;

-          час, на який зазначене приймання продукції по якості або комплектності (в межах встановленого для приймання строку);

-          кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Відповідач стверджує, що такого виклику не отримував, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Телеграма, додана до претензії по своїй суті викликом не є, оскільки і ній констатується факт повернення вагонів з вугілля, що не відповідає вимогам п. 16 Інструкції П-7.

Судом визначено, що оскільки сторонами передбачено у договорі, що порядок прийняття продукції за якістю здійснюється відповідно до Інструкції П-7, її правила розповсюджуються на узгоджені умови договору, обов’язкові для застосування.

Суд відзначає, що заперечення відповідача є необґрунтованим та безпідставним, оскільки абзацом 2 пункту 16 Інструкції П-7 передбачено, що при виявлені невідповідності якості поставленої продукції «одержувач зобов’язаний викликати для участі в прийманні продукції і оформлення двохстороннього акту представника іногороднього виробника (відправника)...».

Представник іногороднього виробника (відправника) зобов’язаний з’явитися не пізніше ніж у триденний строк після отримання виклику, без врахування часу на проїзд, якщо інший строк не передбачений у договорі (пункт 19 Інструкції П-7).

Пунктом 4.9. Договору було встановлено, що якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника на протязі 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажоотримувача.

У випадку порушення покупцем вимог п. 4.1. та п. 4.9. його претензії щодо якості та кількості вугілля постачальником не приймаються (п. 4.15. Договору).

Відповідно до вимог Інструкції П-7 та п. 4.9 договору позивач телеграмами № № 604, 678 від 01.06.2007 року повідомив вантажовідправника ДП «Львіввуглезбут»та постачальника ДП «Вугілля України»про надходження на Бурштинську ТЕС вугілля неналежної якості. Крім того, приймання вугілля на Бурштинську ТЕС здійснювалось за участю представника вантажовідправника та постачальника Зворотної Л.Г., яка діяла на підставі довіреності № 57 від 29.05.2007 р.

Судом встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про надходження на адресу позивача неякісного вугілля, та не був позбавлений можливості направити свого представника для проведення спільного опробування неякісного вугілля.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Позивачем на підтвердження плати за користування вагонами за час простою, провізної плати та плати за оформлення документів у розмірі 63650,35 грн. до матеріалів справи долучені відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки, а також довідки видані станцією Бурштин Львівської залізниці.

Відповідно до пункту 6.4 договору, за постачання вугілля пошарового завантаження в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів, або вугілля, асортимент якого не відповідає вимогам договору, постачальник несе відповідальність у вигляді повного відшкодування всіх збитків покупця, зв'язаних з постачанням такого вугілля (витрати по транспортуванню вугілля до вантажоотримувача, переадресація вагонів, плата за використання вагонів, витрати на подачу-прибирання вагонів, витрати на проведення хіманалізу вугілля, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберіганню, реалізації вугілля та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку з виконанням договору поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає себе потерпілою, має право звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на загальну суму 20964,64 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (шкоди), необхідно з’ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов’язання, однак на нього покладено обов’язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання та завданими збитками.

Відсутність своєї вини у порушенні зобов’язання доводить особа, яка вчинила таке порушення (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, вугілля, яке повернене позивачем, було прийнято відповідачем без заперечень, що свідчить про визнання відповідачем своєї вини у порушенні зобов’язання за Договором.

Отже судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов‘язання перед позивачем щодо поставки вугілля належної якості.

Про наявність причинного зв‘язку між протиправною дією відповідача та збитками позивача свідчить факт порушення відповідачем договірного зобов’язання щодо поставки вугілля належної якості, що призвело до заподіяння збитків позивачу у вигляді понесених витрат.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов щодо стягнення збитків в розмірі 20964,64 грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 623, 672, 690, 918 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) 20964 (двадцять тисяч дев’ятсот шістдесят чотири) грн. 64 коп. завданих збитків, 209 (двісті дев’ять) грн. 64 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 11.08.2008 року