ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
_______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2008 р.                                                  Справа № 10/144

За позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Батьківщина”, вул. Незалежності, 51, с. Калюжинці, Срібнянського району Чернігівської області, 17311

До відповідача:           Приватного сільськогосподарського підприємства „Лан”, с. Сільченкове, Талалаївського району Чернігівської області, 17200

Третя особа на стороні відповідача 1: Болотницька сільська рада,

с. Болотниця, Талалаївського району Чернігівської області

Третя особа на стороні відповідача 2: Державне підприємство „Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” (м. Київ, вул. Народного ополчення, 3) в особі Чернігівської регіональної філії , 14000, м. Чернігів, вул.О.Молодчого,6

Третя особа на стороні відповідача 3: Талалаївська районна державна адміністрація, смт. Талалаївка, Чернігівська область, 17200

про визнання договору оренди землі дійсним

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

Від позивача: не з»явився

Від відповідача: не з»явився

Від третьої особи 1: не з’явився,

Від третьої особи 2: Школьний В.В., довіреність б/н, від 03.06.2008, начальник юридичного відділу, паспорт серія НК 941406 виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 10 травня 2001р.

Від третьої особи 3: не з»явився

Подано позов про визнання договору оренди земельної ділянки дійсним. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.05.2007р. між сторонами був укладений договір на умовах суборенди землі сільськогосподарського призначення на території Болотницької сільської ради. Даний договір не був належним чином зареєстрований в Державному земельному кадастрі, однак обидві сторони вчинили дії щодо виконання цього договору, що, на думку позивача, є підставою для визнання даного договору дійсним на підставі ст..218 Цивільного кодексу України.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. В судовому засіданні 16.09.08р. він заявив, що є орендарем 1562 га землі сільськогосподарського призначення, яку він орендує у 292 власників земельних паїв (зазначені договори зареєстровані у Болотницькій сільській раді) та 115,66 га земельної ділянки , орендодавцем якої є Талалаївська районна державна адміністрація. Факт надання позивачу в суборенду частини зазначених земельних ділянок сільськогосподарського призначення, використання їх позивачем у господарської діяльності у 2007 –2008р. та отримання ним від позивача орендної плати за суборенду в 2007році 730 га землі в сумі 99623 грн. визнає.

Судом в якості третіх осіб на стороні відповідача були залучені Болотницька сільська рада, Талалаївська районна державна адміністрація та ДП «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»в особі Чернігівської регіональної філії.

Болотницька сільська рада надала суду письмові пояснення та документи, що витребовувались ухвалою суду та заявила клопотання про розгляд справи за відсутності її повноважного представника, яке було задоволено судом.

Талалаївська районна державна адміністрація надала суду письмові пояснення та документи, що витребовувались ухвалою суду, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи.

ДП «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»в особі Чернігівської регіональної філії заявило про те, що у вирішенні справи по суті позовних вимог покладається на розсуд суду.

25.09.08р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 03.10.08р. Після перерви представником позивача було надано письмове клопотання, в якому він просить визнати нікчемним(недійсним) спірний договір з моменту його укладення, з підстав невідповідності вимогам ст..15 Закону України «Про оренду землі», а також визначити правову позицію вказаного договору згідно чинного законодавства.

Клопотання відхилено судом, оскільки у ньому змінюється і предмет, і підстава позову, що унеможливлює його розгляд у даному провадженні, оскільки по суті заявлене клопотання є новим позовом до суду.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають суттєве значення для вирішення спору , господарський суд , -

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2007р. сторонами був підписаний договір оренди землі, відповідно до якого відповідач( орендодавець) надає, а позивач ( орендар) приймає в строкове платне користування на умовах суборенди земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану в межах Болотницької сільської ради. Договір не зареєстрований в Державному земельному кадастрі , строк дії договору до 31 грудня 2008р. Зазначені земельні ділянки (паї) площею 1562 га орендуються відповідачем у фізичних осіб –власників паїв за договорами оренди, зареєстрованими у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток –паїв Болотницької сільської ради, що підтверджується належним чином посвідченими копіями договорів оренди земельної частки-паю та витягом з Журналу реєстрації договорів оренди Болотницької сільської ради Талалаївського району Чернігівської області в матеріалах справи. Зазначені договори діють також до 31.12.2008р.

Згідно п.2 Договору, площа земельної ділянки визначається відповідно до акту прийому –передачі, за яким здійснюється передача земельної ділянки орендарю з 15 по 25 травня 2007р. Акт прийому –передачі, що є невід»ємною частиною договору оренди землі, відсутній. Договором також не визначено місце розташування та розмір земельної ділянки. Позивач просить визнати дійсним договір оренди землі від 07.05.07р. з підстав, зазначених в ч.2 ст.218 Цивільного Кодексу України. Згідно ч.2 цієї статті, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

В обґрунтування своїх вимог, позивач надає докази користування ним спірною земельною ділянкою, зокрема, сплату ним відповідачу 99623,10 грн. за суборенду землі, що підтверджується копією банківської виписки від 25.12.07р. по особовому рахунку позивача, копії актів витрат насіння, садильного матеріалу, мінеральних, органічних, бактеріальних добрів тощо. Відповідач в судовому засіданні визнає факт користування земельною ділянкою площею 730 га позивачем та сплату ним орендної плати за 2007рік в сумі 99623 грн., згідно рахунку № 52 від 22.12.2007р. ( а.с.47). Будь –яких підтверджень щодо визначення сторонами місця розташування та розміру земельної ділянки, що надається в суборенду позивачу за договором від 07.05.07р., а також доказів надання згоди орендодавців - власників землі на суборенду такої земельної ділянки суду не надано.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Матеріалами справи підтверджено, що договір оренди землі від 07.05.07р.підписаний сторонами та скріплений печатками(а.с.7-8).

Відповідно до ст..204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст.95 Земельного кодексу України, що визначає права землекористувачів, встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Позивачем не наведено доказів порушення його права відповідачем. Невиконання сторонами вимог ст.ст.8,15,17,18 Закону України «Про оренду землі», зокрема, невизначеність у договорі місця розташування та розміру земельної ділянки, що є істотною умовою договору оренди землі, відсутність акту прийома –передачі, відсутність державної реєстрації договору тощо, не має наслідком недійсність договору, а є лише підставою для визнання такого договору недійсним. Крім того, способи захисту прав та інтересів, встановлені ст.16 Цивільного кодексу України, ст..20 Господарського кодексу України, ст..152 Земельного кодексу України, не містять такого способу захисту, як визнання договору дійсним. Зазначені статті допускають застосування інших способів захисту, передбачених законом,. Саме таким є визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст.218 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, але зазначена норма застосовується до правочину, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми та за наявності факту оспорювання такого правочину, що не знайшло свого підтвердження при судовому розгляді справи.

Враховуючі вищезазначене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити .

Суддя І.Г.Мурашко