ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/106

30.09.08

За позовом Володарського районного споживчого товариства

До            Київської обласної спілки споживчих товариств

Про                      скасування договору делегування

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

Від позивача Снітко О.І. –керівник, Степаненко В.С. –предст.

Від відповідача Ситенок О.Д. –предст., Мальчик Т.Ю. –предст.

Обставини справи:

21.03.2008 Володарське районне споживче товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про скасування договору делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999, укладеного між Володарським районним споживчим товариством та Київською облспоживспілкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний договір суперечить чинному законодавству, статуту позивача 2003 року та порушує права Володарського споживчого товариства як юридичної особи та особисті права та інтереси пайовиків.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує, стверджуючи, що Володарське районне споживче товариство на час укладення спірного договору перебувало у складі Київської облспоживспілки, що підтверджується п. 1.3 статуту споживчого товариства, зареєстрованого 22.03.1999.

05.08.2008 Володарським районним споживчим товариством подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати недійсним та скасувати договір делегування повноважень та виконання окремих функцій від 16.04.1999, укладеного між Володарським районним споживчим товариством та Київською облспоживспілкою підписаний тодішнім головою правління Нечипоренко Анатолієм Івановичем. Позивач вказує, що не є членом Київської облспоживспілки, голова правління райспоживспілки Нечипоренко А.І. не мав будь-яких повноважень щодо підписання договору делегування. Крім того, позивач стверджує, що 15 квітня 2003 року у зв’язку з обранням нового складу правління ним було направлене повідомлення про розірвання спірного договору. Позивач також вказує, що викладені у спірному договорі делеговані повноваження не передбачені ст. 8 Закону України "Про споживчу кооперацію".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України "Про споживчу кооперацію" споживчі товариства можуть на добровільних засадах об'єднуватися у місцеві спілки, Центральну спілку споживчих товариств, і мають право вільного виходу з них. Взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. При цьому товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.

16 квітня 1999 року між Київською облспоживспілкою в особі голови правління та Володарським районним споживчим товариством в особі Нечипоренка А.Г. був укладений договір делегування повноважень та виконання окремих функцій.

Згідно з п. 2.1 договору Володарське споживче товариство на добровільних засадах входить до складу облспоживспілки і делегує їй повноваження і функції, визначені п.п. 2.1.1 –2.1.12 договору.

Відповідно до п. 2.1.11 договору Володарське районне споживче товариство взяло на себе зобов'язання представляти відповідачу для виконання делегованих повноважень бухгалтерську, статистичну звітність і нести відповідальність за її достовірність.

Таким чином, на підставі зазначеного договору між позивачем і відповідачем виникли цивільно-правові (договірні) відносини, за якими позивач став членом відповідача та набув відповідних прав і обов'язків; делегував відповідачу певні функції і повноваження; гарантував за виконання робіт та надання послуг, передбачених договором, перерахування грошових коштів на утримання апарату облспоживспілки.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що у разі, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відносини, пов'язані зі створенням і діяльністю споживчої кооперації, регулюються Законом України "Про споживчу кооперацію" та іншими законодавчими актами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про споживчу кооперацію" визначено, що первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об'єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану.

Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут.

В статуті споживчого товариства закріплені юридичні гарантії додержання прав членів споживчого товариства, які здійснюються шляхом застосування процедурно-процесуальних правил, а саме визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов'язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України.

На час укладання спірного договору діяльність Володарського районного споживчого товариства була врегульована статутом, зареєстрованим Володарською державною адміністрацією 22 березня 1999 року.

Згідно з п. 1.3 вищезазначеного статуту Володарське районне споживче товариство на добровільних засадах входить до складу Київської облспоживспілки та має право вільного виходу з неї за рішенням загальних зборів РайСТ при обов’язковій участі повноваженого представника облспоживспілки.

Пункт 1.4 вказаного статуту передбачав, що РайСТ делегує облспоживспілці, членом якої воно є, частину своїх повноважень та виконання окремих функцій. Конкретні умови делегування повноважень і функції визначаються договором між РайСТ та Київською облспоживспілкою і відповідними статутами споживспілок.

За таких обставин твердження відповідача про відсутність повноважень у голови споживчого товариства Нечипоренка А.І. на укладання спірного договору у зв’язку з відсутністю рішення загальних зборів товариства про вступ до Київської облспоживспілки суперечить статуту Володарського районного споживчого товариства, зареєстрованому Володарською державною адміністрацією 22 березня 1999 року.

Судом також визнається помилковою позиція позивача щодо наявності вичерпного переліку повноважень та функцій, які споживчі товариства можуть делегувати спілкам. Стаття 8 Закону України "Про споживчі кооперацію" не містить вичерпного переліку, навпаки вказано, що товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій. Частиною 2 ст. 15 вказаного Закону передбачено, що ревізії фінансово-господарської діяльності споживчих товариств, спілок та підпорядкованих їм підприємств проводяться їх ревізійними комісіями (ревізорами) або контрольно-ревізійним апаратом відповідних спілок чи аудиторськими організаціями.

Аналогічні положення щодо проведення ревізій містилися і у п. 4.8 статуту 1999р., яким передбачалося, що ревізії фінансово-господарської діяльності районного споживчого товариства проводяться його ревізійною комісією і в разі необхідності контрольно-ревізійним управлінням (відділом) спілки, до складу якої входить районне споживче товариство.

Пунктом 4.1 спірного договору визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє на період повноважень правлінь РайСТ та облспоживспілки, якщо після закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його розірвання, він вважається пролонгованим на наступний строк повноважень правління.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на обставини, що мали місце після укладання спірного договору, зокрема щодо обрання нового складу правління Володарського РайСТ, зміни правління Київської облспоживспілки, прийняття нової редакції статутів, не впливає на оцінку обставин, що існували на момент укладання спірного договору.

Разом з цим суд відзначає, що з урахуванням цих обставин позивач не позбавлений можливості заявити вимоги про розірвання договору делегування в порядку, передбаченому чинним законодавством, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Крім цього, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання недійсним спірного договору.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася бо могла довідатись про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної даності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позов про визнання спірного договору недійсним подано позивачем у березні 2008 року, тобто після спливу строку позовної давності. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Посилання позивача на необізнаність щодо існування спірного договору до прийняття Господарським судом Київської області рішення у справі №13/105-07 за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств до Володарського районного споживчого товариства про спонукання до виконання умов договору делегування, судом не приймається, оскільки ще в 2002р. позивач мав намір вийти зі складу Київської обласної спілки споживчих товариств, отже, вважав себе її членом. Про ці обставини свідчить постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2002 у справі №199/19-02 за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств до Володарського районного споживчого товариства, предметом спору в якій було визнання недійсною постанови зборів уповноважених Володарського районного споживчого товариства від 06.08.2002 про вихід райспоживспілки зі складу облспоживспілки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сплинув строк позовної давності, про застосування якого відповідачем подана заява (в справі), позов задоволенню не підлягає.

У зв’язку з відмовою в позові заявлене позивачем клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання спірного договору делегування, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                        Ю.М.Смирнова

Дата підписання рішення: 10.10.2008