донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.04.2008 р.                                                              справа №33/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка О.В.

суддів

Діброви Г.І. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від прокурора

Лисенко С.І. (за посвідченням)

від позивача:

Степанчук О.В. (за дорученням),

від відповідача:

Степанчук Є.М. (за дорученням,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Прокурора Приморського району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

на рішення (ухвалу) господарського суду

Донецької області

від

05.03.2008 року

по справі

№33/16 (Новікова Р.Г.)

за позовом

Прокурора Приморського району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

до

Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь Донецька область

про

стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4170грн.24коп., за послуги орендодавця у розмірі 45грн.75коп., пені у розмірі 100грн.22коп. на загальну суму 4316грн.21коп.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2008 року до господарського суду звернувся Прокурор Приморського району м. Маріуполя (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецька область (позивач) із позовом до Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь Донецька область (відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 4170грн.24коп., за послуги орендодавця у розмірі 45грн.75коп., пені у розмірі 100грн.22коп. на загальну суму 4316грн.21коп.

В процесі розгляду справи позивач звернувся з клопотанням про припинення провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 4170,24 грн. та послугам у розмірі 45,75грн. на підставі п.1 ст. 80 ГПК України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.03.2008р. провадження у справі в частині вимог про стягнення 4170,24грн. заборгованості з орендної плати та 45,75грн боргу за послуги орендодавця припинено через відсутність предмету спору, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 100,22грн. відмовлено.

Прокурор, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційне подання, в якому просить скасувати спірне рішення господарського суду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 100,22грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Позивач вважає неналежним, виконання відповідачем умов договору оренди нежилого приміщення (будівлі), щодо сплати орендної плати за користування приміщенням, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4170грн.24коп, пеня у розмірі 100грн.22коп. Крім того, сума боргу за послуги орендодавця у розмірі 45грн.75коп.

Відповідач вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, обговоривши доводи апеляційного подання, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди №4941-ж від01.09.07р. (далі-Договір), відповідно до якого позивач зобов’язався надати відповідачу у тимчасове користування нежитлове приміщення, а відповідач –сплачувати орендну плату, відповідно до п.4.1. Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що відповідач сплачує орендну плату за перший місяць у розмірі 1293,82грн. із розрахунку 11,03грн. за 1м.кв. та перераховує її на розрахунковий рахунок позивача не пізніше 20-го числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до пункту 4.3 Договору передбачений щомісячний порядок оплати, а також обов’язок відповідача отримати рахунок в бухгалтерії позивача.

Договором не передбачено строк виконання зобов’язання по сплаті орендної плати наступних за першим місяців.

Умови п.3.2 Договору містять посилання на обов’язок відповідача оплачувати послуги з обслуговування в розмірі 15,25грн. щомісяця із розрахунку 0,13грн. за 1м.кв. орендованої площі. Посилання на характер цих послуг, порядок та умови іх надання, Договір не містить.

Встановлено, що відповідачем платіжним дорученням №223 від 25.01.2008р. сплачено орендну плату за жовтень, листопад 2007р. у розмірі 14292,09грн., платіжним дорученням №261 від 29.01.2008р., грудень 2007р. у розмірі 6200,24грн., платіжним дорученням №222 від 25.01.2008р. сплачено 163,32грн. за послуги. Оскільки ця плата мала місце після подання позовної заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо припинення провадження в зазначеній частині позовних вимог у зв’язку з відсутністю предмету спору, на підставі п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор в апеляційній скарзі вимагає стягнути з відповідача пеню у розмірі 100,22коп. за несвоєчасну оплату оренди та послуг за жовтень-грудень 2007 року на підставі пунктів 4.2 та 4.3 Договору.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, пеня - господарська санкція у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.3 Договору з відповідача за вимогою позивача за заборгованість по сплаті орендної плати стягується пеня в розмірі двох облікових ставок Національного Банку України за кожний день заборгованості.

Господарський суд обґрунтовано дійшов висновку щодо недоведеності факту наявності підстав для нарахування пені та правильно відмовив в її стягненні з відповідача, оскільки умовами Договору строку оплати орендної плати не встановлено, тому несплата за оренду у жовтні –грудні 2007 року не може вважатися заборгованістю на момент подачі позову.

Посилання прокурора та позивача на пункти 4.2 та 4.3 Договору є безпідставними, оскільки в пункті 4.2 Договору закріплені порядок та строки сплати орендної плати лише за перший місяць оренди, змістом пункту 4.3 Договору, передбачено лише помісячну оплату за орендоване приміщення та строк отримання рахунків, що стосується порядку оплати, а не строків.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не скористався своїм правом на висування вимог до відповідача про сплату орендної плати, тому на момент подання позову до господарського суду Донецької області, право позивача не було порушено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 05.03.08р.у справі №33/16 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційного подання не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційному поданню покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне подання Прокурора Приморського району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.03.08р.у справі №33/16 залишити без змін.

Головуючий          О.В. Стойка

Судді:          Г.І. Діброва

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС