ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2008 р.

№ 22/33-08-703

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.

суддів:

Грека Б.М.

Стратієнко Л.В.

за участю представників:

від позивача

від відповідача

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень"

на

ухвалу

від 26 лютого 2008 року господарського суду Одеської області

у справі

за позовом

ТзОВ комерційний банк "СоцКомБанк"

до

Відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень"

про

стягнення 206 400 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2008 року позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення 206 400 грн.

Окрім того, позивач, в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26 лютого 2008 року (суддя Торчинська Л.О.) задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. Накладений арешт на майно, що належить ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень", в тому числі на майно, вказане в оскаржуваній ухвалі суду.

У касаційній скарзі ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень" просить вказану ухвалу суду скасувати, як прийняту з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що припущення позивача про невжиття заходів до забезпечення позову може впливати на права та законні інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.

Проте, з вказаними висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до роз’яснень, що містяться в п.4.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову," розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя), має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді справ, предметом яких є стягнення заборгованості, судам необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи та їх розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову.

Також, ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обгрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Приймаючи ухвалу про забезпечення позову, місцевий суд зазначених вимог не врахував, що визнати законним і обґрунтованим не можна.

Крім того, згідно ч.2 ст.15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням відповідача є АР Крим, м.Сімферополь, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи –ВАТ "Європейський банк розвитку та заощаджень".

На підставі ч.1 ст.17 ГПК України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.

За вказаних обставин, ухвала місцевого господарського суду Одеської області підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу господарського суду Одеської області від 26 лютого 2008 року скасувати, задовольнивши касаційну скаргу.

Справу передати до розгляду господарському суду Одеської області.

Головуючий, суддя Дерепа В.І.

С у д д і Грек Б.М.

Стратієнко Л.В.