СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

24 червня 2008 року

Справа № 2-2/1134-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Єгорова О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

прокурор: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора № 3" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 01 квітня 2008 року у справі № 2-2/1134-2008А

за позовом Прокурора Київського району міста Сімферополя

(вул. Сергеєва-Ценського, 26, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

в інтересах держави в особі Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

(вул. Комінтерну, 25, місто Київ, 01032)

в особі відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Кримському регіоні" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Набережна, 69, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора № 3"

(вул. Чкалова, 179, місто Феодосія, Автономна Республіка Крим, 98112)

(вул. Гарнаєва, 75, місто Феодосія, Автономна Республіка Крим, 98100)

про стягнення 340,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київського району м. Сімферополя АР Крим звернувся до господарського суду АР Крим з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго” в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” до Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 3 про стягнення 340,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2007 року було винесено Постанову №47-кр про накладення на Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора № 3 штрафу за порушення законодавства про електроенергетику в розмірі 340,00 грн. за невиконання Припису №43/39 від 04.12.2006 року, яким вимагалось виконати та представити протоколи випробувань та вимірів електрообладнання на усіх об’єктах та ділянках Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 3. На момент звернення до суду штраф не оплачений, що і стало підставою для звернення прокурора Київського району м. Сімферополя АР Крим до суду.

Постановою господарського суду АР Крим від 01.04.2008 року у справі № 2-2/1134-2008А позов прокурора Київського району м. Сімферополя задоволено. Суд стягнув з Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 3 на користь Державного бюджет України 340,00 грн. штрафу.

Не погодившись з постановою господарського суду АР Крим, Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора № 3 звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову прокурора Київського району м. Сімферополя відмовити.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції питання щодо наявності у відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” ДП „Національна енергетична компанія „Укренерго” повноважень на проведення перевірки та накладення штрафу. Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора № 3 також вважає, що позивач у даній справі не являється суб’єктом владних повноважень, у зв’язку з чим, даний спір безпідставно вирішено в порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та прокурор у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності нез’явившихся представників сторін за наявними документами в матеріалах справи.

У зв’язку з закінченням повноважень у судді Горошко Н.П. та зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Гоголя Ю.М., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Борисову Ю.В. та Гонтаря В.І. Головуючим у справі призначено суддю Плута В.М.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.06.2008 суддю Гонтаря В.І. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго” створено відповідно до Закону України „Про електроенергетику” та Наказу Міністерства енергетики України від 15.04.1998 року № 54 на базі державних підприємств „Національний диспетчерський центр електроенергетики „України” та „Державна електрична компанія „Укрелектропередача”.

Відповідно до пункту 2.2.16 Статуту Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго”, до напрямків його діяльності відноситься здійснення державного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії відповідно до Закону України „Про електроенергетику” та Положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про електроенергетику", державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України.

Частинами 4 та 5 статті 9 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії здійснює нагляд за електричними і тепловикористовуючими установками та тепловими мережами споживачів та суб'єктів електроенергетики.

Державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право, зокрема, давати споживачам та суб'єктам електроенергетики приписи про приведення засобів обліку, контролю та регулювання споживання електричної і теплової енергії у відповідність з нормами, правилами і стандартами в електроенергетиці.

Аналіз положень Закону України „Про електроенергетику” дозволяє судовій колегії не погодитись з доводами відповідача у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі про відсутність у позивача належних повноважень на здійснення відповідної перевірки та винесення припису.

Так, 04.12.2006 року Державним підприємством „Національна енергетична компанія „Укренерго” в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” у відношенні Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора № 3 було винесено припис № 43/39 про необхідність виконання та представлення протоколів випробувань та вимірів електрообладнання по усіх об’єктах, ділянках КП ЖЕК № 3 з терміном виконання до 04.02.2007 року (а.с.6).

Судовою колегією встановлено, що 12.02.2007 року Державним підприємством „Національна енергетична компанія „Укренерго” в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” у присутності Житлово-експлуатаційної контори № 3 здійснено перевірку виконання припису № 43/39 від 04.12.2006 року, встановлено факт невиконання наведеного припису, порушення таким чином статті 27 Закону України „Про електроенергетику”.

У зв’язку з цим, у відношенні Житлово-експлуатаційної контори № 3 було складено акт перевірки № 43/01 від 12.02.2007 року та винесено постанову №47-кр від 03.04.2007 року про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику в розмірі 340,00 грн. за невиконання Припису № 43/39 від 04.12.2006 року.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до статті 27 Закону України „Про електроенергетику”, за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду, пошкодження приладів обліку, суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встановленою формою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постанова № 47-кр від 03.04.2007 року отримана відповідачем згідно поштового повідомлення 10.04.2007 року та не оскаржувалась.

Згідно з частиною 6 статті 27 Закону України „Про електроенергетику", суми стягнених штрафів зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 Положення „Про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1312 від 21.07.1999 року, суб'єкт господарської діяльності повинен сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення.

Господарський суд АР Крим вірно встановив, що відповідач у встановлений законом строк призначений до сплати штраф не сплатив, у зв’язку з чим, є вірним висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора Київського району м. Сімферополя про стягнення з Житлово-експлуатаційної контори № 3 було винесено припис № 43/39 340,00 грн. штрафу в примусовому порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність розгляду даної справи за нормами Кодексу адміністративного судочинства України у зв’язку з відсутністю у позивача ознак суб’єкта владних повноважень, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів входить розгляд спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Для визначення спору як такого, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути законодавче уповноваження хоча б одного суб`єкта владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

В частині 4 пункту 5.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року № 04-5/120 зазначено, що якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій" і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Пунктом 5.3 вказаних вище Рекомендацій зазначено, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах:

а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність, за умови, що оскаржуваний акт згідно із законодавством України є обов'язковим до виконання;

б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління;

г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Так, Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії законодавчо уповноважена здійснювати нагляд за електричними і тепловикористовуючими установками та тепловими мережами споживачів та суб'єктів електроенергетики, давати споживачам та суб'єктам електроенергетики приписи про приведення засобів обліку.

У даному випадку мало місце винесення енергонаглядаючою організацією припису з вимогою до його виконання із встановленням граничної дати, а також дії з контролю на виконанням припису за наслідками якого було застосовано санкції.

Тому, судова колегія вважає, що позивач у даній справі підпадає під поняття суб’єкта владних повноважень та вирішення даного спору на нормами Кодексу адміністративного судочинства України є вірним.

Статтею 200 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова суду першої інстанції у даній справі відповідає вимогам статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 195, 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Житлово-експлуатаційної контори № 3 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної республіки Крим від 01 квітня 2008 року у справі № 2-2/1134-2008А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М. Плут

Судді                                                                      Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова