ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 11/873/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів

Барицької Т.Л.

Шевчук С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду Миколаївської області

25.03.2008

Одеського апеляційного господарського суду

03.06.2008

у справі

№ 11/873/07

за позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

до

Миколаївського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону

про

визнання недійсним договору на постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування та стягнення 20 000,00 грн. збитків

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача

Іноземцев Є.С.;

- відповідача

Островський Ю.В., Віштал Д.А., Горностай С.П.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 07.10.2008 № 02-12/433, розгляд справи № 11/873/07 господарського суду Миколаївської області здійснюється у складі колегії суддів: Губенко Н.М. –головуючий суддя, судді Барицька Т.Л., Шевчук С.Р.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (далі –ВАТ "Миколаївгаз") звернулось з позовом до господарського суду Миколаївської області про визнання недійсним договору на постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування № 4/2006-06-5 від 01.02.2006, укладеного між ВАТ "Миколаївгаз" та Миколаївським воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном Державної спеціалізованої аварійно-рятувальної служби (далі –Миколаївський ВГРЗ), а також просило стягнути з останнього 20 000 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.03.2008 у справі № 11/873/07 (суддя Василяка К.Л.), залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 (колегія суддів у складі: Андрєєва Е.І. –головуючий суддя, судді Мацюра П.Ф., Ліпчанська Н.В.) у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх судових інстанцій, ВАТ "Миколаївгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 25.03.2008 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 у справі № 11/873/07 і направити справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на неповне з'ясування судами обставин справи, що призвело до прийняття судами першої та апеляційної інстанцій незаконного рішення; так, скаржник посилається на те, що судами не враховані положення пунктів 1.5, 3.2, 9 Порядку державної атестації аварійно-рятувальних служб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 213; господарськими судами не прийнято до уваги невідповідність пояснень, викладених у листі Головного управління Державної спеціалізованої (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства надзвичайних ситуацій України від 24.03.2008 № 177/38-ГУ, чинному законодавству України та не надано їм відповідної правової оцінки.

У відзиві на касаційну скаргу, Миколаївський ВГРЗ заперечує проти доводів, викладених у касаційній скарзі, та просить оскаржувані рішення залишити без змін, а вимоги касаційної скарги –без задоволення.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх судових інстанцій:

- 01.02.2006 між ВАТ "Миколаївгаз" та Миколаївський ВГРЗ був укладений договір на постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування № 4/2006-06-5;

- звертаючись з позовом, ВАТ "Миколаївгаз" послалось на те, що Миколаївський ВГРЗ на момент укладання договору не мав права надавати послуги, передбачені договором, оскільки дія свідоцтва Серії ЦМ № 001 від 04.06.2004, виданого Державній спеціальній (воєнізованій) аварійно-рятувальній службі МНС України, не розповсюджувалась на Миколаївський ВГРЗ, а таке право у останнього виникло лише з 16.05.2006, з моменту отримання свідоцтва про атестацію аварійно-рятувальної служби Серії КІД № 003; тому, на думку ВАТ "Миколаївгаз", даний договір на підставі ст. 230 ЦК України має бути визнаний недійсним;

- відмовляючи у позові, місцевий господарський суд виходив з того, що на момент укладення спірного договору діяло свідоцтво Серії ЦМ № 001 від 04.06.2004, яке було представлено ВАТ "Миколаївгаз" при підписанні договору, та проти якого, на той час, ВАТ "Миколаївгаз" не заперечувало, будь-яких інших обставин, які могли б бути підставою для визнання договору недійсним в порядку статті 230 ЦК України, ВАТ "Миколаївгаз" не вказано і відповідних доказів їх наявності не представлено;

- апеляційний господарський суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, погодився із даним висновком місцевого господарського суду, зазначивши при цьому також те, що даний висновок місцевого господарського суду підтверджуються листом-відповіддю Головного управління державної спеціалізованої (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України № 177/38-ГУ від 24.03.2008, в якому зазначено, що дія свідоцтва Серії ЦМ № 001 від 04.06.2004, виданого Державній спеціальній (воєнізованій) аварійно-рятувальній службі МНС України, розповсюджується на всі структурні підрозділи вказаної служби, у тому числі і на Миколаївський ВГРЗ, а новим свідоцтвом Серії КІД № 003 від 16.05.2006 Миколаївський ВГРЗ лише підтвердив атестацію на право організації та проведення аварійно-рятувальних робіт та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій по 34 кодах Державного класифікатора ДК 019-2001;

- враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив і у задоволенні вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину та стягнення 20 000,00 грн. збитків відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України.

Згідно із статтею 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Вищий господарський суд України вважає, що судові рішення у справі № 11/873/07 є такими, що повністю відповідають даним вимогам, в свою чергу, ВАТ "Миколаївгаз" не підтвердило відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України наявність підстав для визнання спірного договору недійсним у судовому порядку на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України, що в свою чергу унеможливлює і застосування положень ч. 2 ст. 230 ЦК України, відповідно до яких на винну сторону покладено обов'язок відшкодувати другій стороні збитки.

При цьому, усі доводи ВАТ "Миколаївгаз", викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами висновків.

Таким чином, застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим ними обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни прийнятих у справі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.03.2008 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2008 у справі № 11/873/07 залишити без змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" –без задоволення.

Головуючий суддя                                                    Н.М. ГУБЕНКО

Судді                                Т.Л. БАРИЦЬКА

С.Р. ШЕВЧУК