ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/243

12.08.08

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по

місту Києву

До           Державного підприємства з впровадження та налагодження електронних

вимірювань «Укренергоналадкавимірювання»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Головний інформаційно-обчислювальний центр державного підприємства

національної енергетичної компанії «Укренерго»

Про           стягнення 20981,73 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача Дятел Ю.В. –по дов. № 48 від 22.05.2008

Від відповідача не з’явились

Від третьої особи Самопал В.С. –по дов. № б/н від 25.04.2008

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про стягнення з Державного підприємства з впровадження та налагодження електронних вимірювань «Укренергоналадкавимірювання»заборгованості по орендній платі державним нерухомим майном загальною площею 138,4 кв. м. на користь державного бюджету України суму основної заборгованості у розмірі 12827,25 грн., пеню в розмірі 2344,75 грн., збитки від інфляції в розмірі 5809,73 грн.

Відповідач в судове засідання не з’явився, письмовий відзив на позов не подав, не виконав вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 25.06.2008 та ухвал від 10.07.2008, від 17.07.2008, від 29.07.2008.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Зазначена в позовній заяві адреса відповідача (м. Київ, вул. Комінтерну, 27) є адресою його місцезнаходження згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України виданого станом на 03.07.2008.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Третя особа письмових пояснень на виконання вимог суду не подала. В судовому засіданні представник третьої особи будь яких пояснень з приводу вимог позивача надати не зміг.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.03.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Державним підприємством з впровадження та налагодження електронних вимірювань «Укренергоналадкавимірювання» (орендар) було укладено договір оренди № 1506 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (надалі - майно), площею 138,40 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Комінтерну, 27, що знаходиться на балансі Головного інформаційно-обчислювального центру державного підприємства національної енергетичної компанії «Укренерго»(балансоутримувач), вартість якого становить за експортною ціною станом на 31.12.2004 –629 506,40 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 10.1. договору сторонами встановлено, що договір укладено на 11 місяців, що діє з 15.03.2005 до 15.02.2006 включно. За відсутності заяв однієї із сторін договору, договір в силу ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»продовжений на той самий термін.

Умовами договору передбачено, що повернення майна здійснюється аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі орендованих нежитлових приміщень від 28.02.2006, який свідчить про те, що орендар повернув балансоутримувачу приміщення в будинку по вул. Комінтерну, 27 корисною площею 35,16 кв. м. (кім. 911, 910).

Як вбачається з матеріалів справи 01.06.2006 складені два акти прийому-передачі орендованих приміщень, які свідчать про те, що орендар повернув балансоутримувачу нежитлові приміщення в будинку по вул. Комінтерну, 27 корисною площею 39,52 кв. м. (кім. 906,907) та відповідно площею 63,72 кв. м. (кім. 903, 904, 905).

Таким чином договір оренди № 1506 від 15.03.2006 припинив свою дію з 01.06.2006, що не заперечується самим позивачем.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 5.2. договору орендар зобов’язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції) січень 2005 –5 335,07 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди березень 2005 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий, березень місяці 2005 року.

Згідно п. 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць

Пунктом 3.3. договору встановлено, що орендна плата перераховується орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції таким чином:

70% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету;

30% орендної плати перераховуються орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Згідно п. 5.6. договору орендар зобов’язався подавати Регіональному відділенню ФДМ України по м. Києві копії платіжних доручень з відміткою банку про перерахування 50 та 50 відсотків орендної плати до 12 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Однак, відповідач в порушення умов договору не виконав основного обов’язку орендаря, орендну плату до державного бюджету повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість і яка, як вбачається з наданого позивачем та неоспореного відповідачем розрахунку, становить 12 827,25 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3. ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Однак, суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки орендна плата, яка має сплачуватись до бюджету в розмірі 70%, нарахована позивачем на площу орендованих приміщень в розмірі 138,40 кв. м., тоді як свідчать матеріали справи відповідач 28.02.2006 по акту прийому-передачі повернув частину орендованого приміщення (35,16 кв. м.) балансоутримувачу.

За розрахунками суду від розміру орендованої площі 103,24 кв. м. (138,40 кв. м. –35,16 кв. м. = 103,24 кв. м.) орендна плата за березень 2006 року становить 3104,63 грн., за квітень 2006 року –3092,34 грн., за травень 2006 року –3107,52 грн., за червень 2006 –99,72 грн., загалом 9 623,57 грн.

Таким чином, з урахуванням боргу за лютий 2006 року в розмірі 219,36 грн. заборгованість відповідача з орендної плати перед бюджетом складає : 219,36 грн. + 9 404,21 = 9 623,57 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9 623,57 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 203,68 грн. (12 827,25 грн. –9 623,57 грн. = 3 203,68 грн.) не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»за невиконання зобов'язань за договором оренди, /…/, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в п. 3.3. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

При укладанні договору № 1506 від 15.03.2005 сторони визначили розмір відповідальності за порушення зобов’язання щодо оплати орендних платежів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно до п. 3.5. договору оренди та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», розмір якої, за розрахунками суду виходячи з розміру боргу 9 623,57 грн., становить 1 752,80 грн. Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 1 752,80 грн., обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення 591,95 грн. пені (2 344,75 грн. –1 752,80 грн. = 591,95 грн.) в позові слід відмовити, оскільки пеня нарахована позивачем на суму боргу в розмірі 12 827,25 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками суду розмір збитків від зміни індексу інфляції становить 4 358,38 грн. Вимоги позивача в частині стягнення збитків від зміни індексу інфляції у розмірі 4 358,38 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків від зміни індексу інфляції 1 451,35 грн. (5 809,73 грн. –4 358,38 грн. = 1 451,35 грн.) необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства з впровадження та налагодження електронних вимірювань «Укренергоналадкавимірювання» (м. Київ, вул. Комінтерну, 27, код 13668596) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву за реквізитами: рахунок ВДК у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, код 26077968 ГУДК в м. Києві, МФО 820019, КЕКД 22080300 - 9 623 (дев’ять тисяч шістсот двадцять три) грн. 57 коп. основного боргу, 1 752 (одну тисячу сімсот п’ятдесят дві) грн. 80 коп. пені та 4 358 (чотири тисячі триста п’ятдесят вісім) грн. 38 коп. збитків від індексу інфляції.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Воєнпошив»(м. Київ, вул. Федорова, 20, код 30021454) в доход Державного бюджету України 157 (сто п’ятдесят сім) грн. 34 коп. витрат по сплаті державного мита.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Воєнпошив»(м. Київ, вул. Федорова, 20, код 30021454) 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

5. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Суддя

В.В.Сівакова

Рішення підписано 18.08.2008