ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"17" жовтня 2008 р.                                                            Справа №13/5/998-А

За позовом            управління Пенсійного фонду України в                                                              Старосинявському районі смт. Стара Синява

до           відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в

Старокостянтинівському районі м. Старокостянтинів

про визнання неправомірними дії відповідача в частині не включення до                                акту щомісячної звірки витрат по відшкодуванню сум у розмірі

6998,83 грн. та зобов’язання внести до акту щомісячної звірки витрат                                по особових справах потерпілих, яким виплачується пенсія та

включити до нього неприйняту до відшкодування суму 6998,83 грн.

Суддя Матущак О.І.

За участю представників:

позивача : Бухенко І.В. по довіреності № 401/07 від 06.03.2008р.;

відповідача : Костюк Т.М. по довіреності № 88 від 05.03.2008р.

Постанова приймається 17.10.2008 р., оскільки в судовому засіданні 02.10.2008 р. оголошувалася перерва.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача в частині не включення до акту щомісячної звірки витрат по відшкодуванню сум у розмірі 6998,83 грн. та зобов’язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Старокостянтинівському районі внести до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання не прийняту до відшкодування суму в розмірі 6998,83 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем не прийнято до відшкодування суми виплачених пенсій за період з квітня 2005 р. по грудень 2007 р. по пенсіонерах Бондарю І.І. та Любарському П.О. в сумі 6502,22 грн., що підтверджується актами звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та розрахунками.

Крім цього, до вказаного вище акту відповідачем не включено суму 496,61 грн. відшкодування виплаченої допомоги на поховання громадян Кметь Г.Г та Брицького О.О.

В обґрунтування вимог посилається на ст.ст. 21, 24, 28 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності”.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги, а також зважаючи на висловлені представником відповідача усні заперечення з приводу не визнання суми 496,61 грн. відшкодування виплаченої допомоги на поховання громадян Кметь Г.Г та Брицького О.О., з ними погодився, а також повідомив, що у УПФУ у Старокостянтинівському районі відсутні документи що підтверджують причину смерті вказаних потерпілих та її причинний зв’язкок із нещасним випадком.

Відповідач у поданих запереченнях на позов просить відмовити у позові, посилаючись на те, що у відповідності до 2 ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України

Відповідно до положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків від 09.09.1994 року (набула чинності з дня здачі депозитарію трьома Сторонами повідомлень, що підтверджують виконання ними необхідних процедур ) далі - Угода.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 зазначеної Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва , або іншого ушкодження ( і в тому випадку коли втрата працездатності наступила в результаті нещасного випадку на виробництві пов'язаного з виконанням робітником трудових обов'язків, після переїзду постраждалого на території іншої Сторони ), смерті відбувається роботодавцем Сторони , законодавство якої розповсюджувалося на робітника в момент отримання каліцтва, або іншого ушкодження здоров’я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за заподіяну шкоду, здійснює її згідно зі своїм

національним законодавством.

Тобто, відшкодування потерпілому шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, здійснюється стороною тієї держави, де стався страховий випадок.

Відповідно до статті 3 Угоди - учасниць Співдружності незалежних Держав про гарантії прав громадян держав співдружності у галузі пенсійного забезпечення призначення та виплата пенсій громадянам інших держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Виходячи з викладеного, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян держав-учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей, які здійснюються за законодавством держави, на території якої вони проживають, не повинні враховуватись при призначенні, проведенні перерахування сум щомісячних виплат, а тим більше відшкодовуватися Фондом Пенсійному Фонду України.

Крім цього, відповідач заперечуючи проти позову в частині суми 496,61 грн. відшкодування виплаченої допомоги на поховання громадян Кметь Г.Г та Брицького О.О., посилається на ст. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 р. № 826 Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, п.п. 2.4, 2.10 Інструкції про встановлення причинного зв’язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої Наказом № 606 від 15.11.2005 р. Міністерства охорони здоров’я, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.12.2005 р. за № 1455/11735.

Розглядом наявних в матеріалах справи документів, господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до акту № 1 про нещасний випадок на виробництві від 24.04.1998 р. (Російська Федерація) стався нещасний випадок на виробництві, який спричинив гр. Бондарю І.І. трудове каліцтво. Згідно витягу із акту МСЕК серія МСЕ № 013416 від 08.09.2005р. група інвалідності третя, причина –трудове каліцтво.

Згідно архівної довідки від 11.05.1998 р. про нещасний випадок (Республіка Казахстан) 18.10.1966 р. стався нещасний випадок на виробництві, який спричинив гр. Любарському П.О. трудове каліцтво. Згідно витягу із акту МСЕК серія МСЕ № 280593 від 03.10.2001 р. група інвалідності третя, причина –трудове каліцтво.

Позивачем понесені витрати на виплату та доставку пенсій призначену по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актами звірок взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем, розрахунками сум виплаченої пенсії, актами щомісячної звірки потерпілих по особових справах потерпілих, наданим позивачем щомісячним розрахунком.

Управлінням Пенсійного фонду України у Старокостянтиніському районі понесено витрати на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві потерпілому Бондарю І.І. та Любарському П.О. за період з квітня місяця 2005 р. по грудень місяць 2007 р. загалом у сумі 6 502,22 грн.

Акти щомісячної звірки за вказаний період складались без урахування витрат на виплату та доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві потерпілому Бондарю І.І. та Любарському П.О., а також без урахування суми 496,61 грн. відшкодування виплаченої допомоги на поховання громадян Кметь Г.Г та Брицького О.О., що також підтверджується актами про нещасний випадок, довідками МСЕК та копіями свідоцтв про смерть.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.10 Закону України „Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991р. із змінами і доповненнями, пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

При цьому, згідно ст. ст. 23 та 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення” призначення та виплата пенсій, у тому числі, пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999р. із змінами і доповненнями останній, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Згідно ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено, згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

При цьому, згідно п. п. „г” п. 1 ст. 21 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому, або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Нормою ч. 2 п. 5 ст. 24 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соіціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страхувальниками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат , пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат , затвердженого правлінням Пенсійного фонду України , правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. №5-4/4 .

Пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі Списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України на місцях.

Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій та до 20 числа місяця, наступного за звітним , подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (пункт 6 Порядку).

Згідно п.7 Порядку Фонд страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним , перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Як вбачається, спір виник на стадії проведення звірки витрат по особових справах потерпілих та підписання актів щомісячної звірки з підстав неприйняття Фондом соціального страхування від нещасних випадків до заліку витрат на виплату пенсій громадянам, нещасний випадок з якими стався за межами України.

Згідно вищезазначеної норми п. 5 Порядку передбачено складання щомісячних актів звірки органами фондів, тобто і сторонами по справі. Відповідно у відповідача також є обов’язок його підписання.

При цьому, судом враховуються вищезазначені норми ст.ст. 2, 21, 24 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”.

Крім того, приймаються до уваги доводи позивача з посиланням на ст.ст. 1, 5, 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., згідно яких пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється законодавством держави, на території якої вони проживають. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди. При переселенні в межах держав-учасниць угоди виплата пенсій за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія по даному виду передбачена законодавством за новим місцем проживання.

Судом не приймається до уваги в якості заперечення на позовні вимоги посилання відповідача на Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, підписаної 09.09.1994 року, так як питання правомірності призначення пенсії громадянам Бондарю І.І. та Любарському П.О. не є предметом даного позову.

За таких обставин, позовні вимоги в частині вимог відшкодування суми виплачених пенсій громадянам Бондарю І.І. та Любарському П.О. обґрунтовані матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині відшкодування виплаченої допомоги на поховання громадян Кметь Г.Г та Брицького О.О., то господарським судом враховується наступне нормативне обґрунтування:

У відповідності до ст. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 р. № 826 „Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, розмір і процедура проведення та обліку витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг встановлюються правлінням Фонду для обласних управлінь його виконавчої дирекції на диференційній основі відповідно до фінансових можливостей та місцевих умов за поданням виконавчої дирекції Фонду. При цьому проводяться витрати на: саме поховання; придбання одягу, взуття, інших предметів для похорону; організацію поминального обіду; релігійні обряди; виготовлення і встановлення пам'ятників та огорож тощо.

Згідно ж п.п. 2.4, 2.10 Інструкції про встановлення причинного зв’язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої Наказом № 606 від 15.11.2005 р. Міністерства охорони здоров’я, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.12.2005 р. за № 1455/11735, розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом проводять на підставі таких документів:

направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання (отруєння), або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) або лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу (далі - ЛПЗ), суду чи прокуратури;

свідоцтва про смерть або його копії;

посмертного епікризу, завіреного адміністрацією ЛПЗ, в якому перебував на лікуванні, диспансерному нагляді померлий;

оригіналу медичної карти амбулаторного хворого, з описом її змісту, зробленим ЛПЗ;

копії протоколу патолого-анатомічного розтину з гістологічним дослідженням, затвердженої завідувачем патолого-анатомічного бюро, головним лікарем чи заступником головного лікаря з медичної частини або з поліклінічного розділу роботи, чи акта судово-медичного та судового гістологічного дослідження, затвердженого начальником обласного бюро (міського, районного відділення) судово-медичної експертизи (якщо вони були проведені);

акта про нещасний випадок на виробництві, якщо був нещасний випадок;

медико-експертної справи померлого (подається на підставі даних останньої довідки МСЕК про визначення інвалідності та/або відсотків втрати професійної працездатності, яку надають родичі померлого).

Висновок про наявність або відсутність причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом оформляється довідкою у трьох примірниках, що використовується МСЕК за формою, що затверджується МОЗ України та видається: перший - установі, що надавала направлення до МСЕК, другий - відповідному відділенню виконавчої дирекції Фонду, третій - заявнику. Підставою є акт визначення причинного зв'язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (форма акта затверджується МОЗ України).

Зважаючи на відсутність у позивача вказаного вище висновку про причинний зв’язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, та не надсилання його в адресу відповідача, позовні вимоги у даній частині є необґрунтованими і підлягають відмові у задоволенні.

Щодо судових витрат, то судом враховується звільнення позивача і відповідача від сплати держмита згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” із змінами і доповненнями.

Керуючись ст.ст.6, 14, 17 (ч.1 п.3), 71, 86, 104, 158-163, 167, 254-255, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідача в частині не включення до акту щомісячної звірки витрат по відшкодуванню сум у розмірі 6 502,22 грн.

Зобов’язати відповідача внести до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачується пенсія та включити до нього неприйняту до відшкодування суму 6 502,22 грн.

В решта частині позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача в частині не включення до акту щомісячної звірки витрат у сумі 496,61 грн. виплаченої допомоги на поховання, у задоволенні відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Дані заяви подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Оскільки в судовому засіданні 17.10.2008 р. оголошувалася вступна та резолютивна частина постанови, повний її текст виготовлено 22.10.2008 р.

Суддя