ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2008 р. Справа № 5/2415

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Веденяпіна О.А.

суддів: Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при секретарі Гаврилюк Т.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Соболь В.П. - начальник,

Мельник С.Г., довіреність №42 від 26.05.2008 року (був присутній в

судовому засіданні 12.06.2008р.);

від відповідача: Приведьон В.М., довіреність №436 від 20.05.2008 року,

розглянувши апеляційну скаргу будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району

на рішення господарського суду Житомирської області

від "11" березня 2008 р. у справі № 5/2415 (суддя Брагіна Я.В.)

за позовом будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (смт. Озерне Житомирського району Житомирської області)

до Новогуйвинської селищної ради

(смт. Новогуйвинськ Житомирського району Житомирської області)

про стягнення 86 451,33 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Новогуйвинської селищної ради 86 451,33 грн. збитків.

Позивач у позовній заяві вказує, що у зв'язку із несвоєчасним затвердженням відповідачем тарифів на користування гарячою водою і опаленням для населення, тарифів на квартирну плату і плату за утримання будинків йому завдано збитки на загальну суму 86 451,33грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 березня 2008 року у справі №5/2415 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району подало апеляційну скаргу (з урахуванням уточнень), в якій просить частково скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги в сумі 73 065,16 грн., посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району вказує, що в силу Закону України "Про житлово-комунальні послуги" квартирна плата є житловою послугою, а опалення - комунальною.

Позивач зазначає про відсутність в чинному законодавстві такого повноваження органу місцевого самоврядування як погодження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, вважає дії відповідача щодо перевірки обґрунтованості тарифу по квартирній платі незаконними та такими, що виходять за межі його компетенції. Звертає увагу на те, що прострочка в несвоєчасному погодженні тарифів на квартплату складає п'ять місяців п'ятнадцять днів, в результаті чого за період з 01 січня 2005 року по 15 червня 2005 року йому завдано збитки в сумі 73 065,16 грн.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів скарги.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримують.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст.34 вищевказаного Кодексу передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

З наведеного випливає, що фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно - правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Тому для застосування позадоговірної відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 із наступними змінами "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 440 ЦК УРСР шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наведеної судової практики дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування шкоди.

Відповідно до пунктів 2,10 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, а також здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг.

Ч.1 п.2 ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до пунктів 2,3 ст.18 вищевказаного Закону на вимогу органів місцевого самоврядування, установи організації, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, надають відповідну інформацію.

Органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, а також організовувати проведення перевірок на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади.

Позивач не належить до комунальної власності, що підтверджується Положенням про будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини та довідкою ЄДРПОУ.

В силу приписів пунктів 2,3 ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Отже, відповідачеві належать делеговані повноваження щодо погодження економічно обґрунтованих тарифів.

29 листопада 2004 року начальник будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району звернувся до голови Новогуйвинської селищної ради з листом №95, згідно якого подав на розгляд та погодження Новогуйвинської селищної ради тарифи по планових показниках на 2004 рік за користування гарячою водою і опаленням для населення та організацій і тарифи квартирної плати та плати за утримання будинків: гаряча вода - 7,72 грн., опалення 1 куб. м. для населення - 0,84грн., а для організацій 1,76грн., квартплата - 0,40грн.(а.с.8, т.1).

Як вбачається із додатку до даного листа позивач надав голові Новогуйвинської селищної ради тільки розрахунки вартості гарячої води на 1 чоловіка і вартості 1 куб. м опалення та розрахунок вартості 1 куб м житлової площі, а не первісні документи, які підтверджують ці розрахунки.

В зазначеному листі позивач не вказує за який період просить затвердити нові тарифи, а лише зазначає - по плановим показникам на 2004 рік.

З метою встановлення економічної обґрунтованості витрат на виробництво житлово-комунальних послуг відповідачем створено комісію та за результатами перевірки складено акт від 17 березня 2005 року, яким встановлено, що запропоновані позивачем нові тарифи є завищеними.

Рішенням двадцять другої сесії Новогуйвинської селищної ради четвертого скликання від 09 червня 2005 року з 15 червня 2005 року погоджено тарифи за надані житлово -комунальні послуги, водопостачання, водовідведення, гаряче водопостачання, опалення та квартплату.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач правомірно вимагав від позивача документи для економічного обґрунтування тарифів та звертався до Державної інспекції з контролю за цінами в Житомирські області та до управління житлово-комунального господарства з метою перевірки тарифів, оскільки погодженню підлягають лише економічно обґрунтовані тарифи.

Слід зазначити також, що чинним законодавством не врегульовано порядку погодження (затвердження) тарифів для підприємств, установ, що не належать до комунальної власності, а також не передбачено строків щодо їх погодження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем в порушення ст.33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту завдання йому збитків як невідворотного результату незаконних дій або бездіяльності відповідача і тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

За таких обставин, рішення господарського суду Житомирської області від 11 березня 2008 року у справі №5/2415 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 11 березня 2008 року у справі №5/2415 залишити без змін, а апеляційну скаргу будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району - без задоволення.

2. Справу №5/2415 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам;

4 - в наряд.