ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 30/364

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кохан Трейд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року у справі № 30/364 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Контакт", м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кохан Трейд", м. Київ, про розірвання договору оренди,

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "Реал-Контакт" Бурячек І.М. (дов. від 16.04.2008 р.);

відповідача –ТОВ "Кохан Трейд" –Ващенко О.В. (дов. № 09/11-01 від 09.11.2007 р.);

встановив:

У вересні 2007 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Реал-Контакт" пред'явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кохан Трейд" про розірвання договору оренди № 32/03 від 1 квітня 2003 року.

Вказував, що на підставі договору оренди № 32/03 від 1 квітня 2003 року, укладеного між ним (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кохан Трейд" (орендарем), позивач передав відповідачу нежитлове приміщення загальною площею 1000 кв.м. в будинку № 4 по вул. Героїв Космосу в м. Києві.

Посилаючись на ту обставину, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по договору, своєчасно не вносить орендну плату, чим порушує вимоги п.п. б п. 2.2.1 договору та ст.ст. 525, 526 ЦК України, позивач просив розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 32/03 від 1 квітня 2003 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 3 грудня 2007 року (суддя Ващенко Т.М.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на те, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди, а отже не було додержано процедури розірвання господарських договорів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року (колегія суддів у складі: Губенко Н.М. –головуючого, Барицької Т.Л., Ропій Л.М.) рішення скасовано. Позов задоволено.

Постановлено розірвати договір оренди № 32/03 від 1 квітня 2003 року.

Постанова мотивована посиланнями на ст. 651 ЦК України, якою передбачено розірвання договору на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, а також посиланнями на порушення відповідачем вимоги п.п. б п. 2.2.1 договору щодо своєчасного здійснення орендної плати.

У касаційній скарзі ТОВ "Кохан Трейд", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 квітня 2003 року між ТОВ "Реал-Контакт" (орендодавцем) та ТОВ "Кохан Трейд" (орендарем) укладено договір оренди № 32/03, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування на умовах оренди частину нежилого приміщення, розташованого у будинку № 4 по вул. Героїв Космосу у м. Києві, загальною площею 1 000 кв.м.

В подальшому були укладені додаткові угоди до договору оренди, відповідно до яких змінювалась площа переданих в оренду приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.4 договору № 32/03 встановлено строк дії договору до 31 березня 2008 року.

Згідно із пунктом 8.4 договору даний договір може бути розірваний або припинений з підстав, передбачених умовами договору або положеннями чинного законодавства, в тому числі у випадку неналежного виконання зобов’язань сторонами.

Підпунктом 8.5.1 пункту 8.5 договору сторонами погоджено, що даний договір може бути достроково розірваний орендодавцем у випадку ненадходження платежів на рахунок орендодавця впродовж 30 днів.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв’язку із систематичним порушенням відповідачем договірних зобов’язань по сплаті орендної плати у визначеному порядку та розмірі, позивач, починаючи з червня 2004 року по вересень 2007 року, звертався до відповідача з претензіями сплатити заборгованість по орендній платі, в яких ставилося питання про розірвання договору оренди у випадку несплати заборгованості по орендній платі.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 188 ГК України та ст. 525 ЦК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному проваджені судом встановлено, що позивач передав відповідачу в орендне користування спірне приміщення по акту приймання-передачі від 20 травня 2003 року, а відповідач, в порушення п. 2.2 договору, не сплачує встановлену договором орендну плату.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги та постановляючи рішення про розірвання договору оренди, суд апеляційної інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідачем, в порушення ст. 33 ГПК України, не надано доказів сплати орендної плати, що дає позивачу передбачене ст. 651 ЦК України право на розірвання договору найму.

На підставі встановлених фактичних обставин, судом апеляційної інстанції з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Посилання скаржника на ту обставину, що позивачем не дотримано порядку розірвання господарських договорів, передбаченого ст. 188 ГК України, оскільки не було надіслано на адресу відповідача пропозиції щодо розірвання договору оренди № 32/03 від 1 квітня 2003 року, – на увагу не заслуговують та спростовуються встановленими судом обставинами та наявними у матеріалах справи доказами, а саме претензіями на які посилався суд апеляційної інстанції в яких позивач ставив питання про розірвання договору.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ст. 188 ГК України, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кохан Трейд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 березня 2008 року у справі № 30/364 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

С. Самусенко