СУД
ПОСТАНОВА

"29" вересня 2008 р.

Справа №  9/139

Господарський суд Кіровоградської
області, м. Кіровоград, вул. Луначарського, 29, у складі головуючого судді
Шевчук О.Б., суддів Деревінської Л.В. та Коротченко Л.С., при секретарі
судового засідання Безчасній Н.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом: прокурора м.
Кіровограда, в інтересах держави, в особі управління з контролю за
використанням та охороною земель у Кіровоградській області, м. Кіровоград, вул.
Тімірязєва, 84,

до відповідача: Кіровоградської
міської ради, м. Кіровоград, вул. К.Маркса, 41,

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного
підприємства "Амальгама-Кіровоград-2007", м. Кіровоград, вул.
Шевченка, 60

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного
управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Кіровоградській
області, м. Кіровоград, вул. Пашутіна, 1

про визнання незаконним та
скасування пункту 8.129 рішення №405 від 28.12.2007 р.

Представники сторін:

від позивача - Поперешніченко О.В.,
довіреність №01/20 від 15.01.2008 р.;

від відповідача -  участі не брав;

від третіх осіб - участі не брав.

у судовому засіданні брав участь
старший помічник прокурора м.Кіровограда Буч Р.В. (посвідчення №449).

Час прийняття постанови: 15  год.
35  хв.

Прокурор м. Кіровограда в інтересах
держави, в особі управління з контролю за використанням та охороною земель у
Кіровоградській області, подав позов до Кіровоградської міської ради про
визнання незаконним та скасування пункту 8.129 рішення №405 від 28.12.2007
року  "Про розгляд звернень
юридичних та фізичних осіб з питань регулювання
земельних відносин".

Обгрунтовуючи свої вимоги, прокурор
посилається на порушення Кіровоградською міською радою при прийняті
оскаржуваного пункту рішення встановленого законом порядку погодження місця
розташування земельних ділянок та надання згоди на розроблення проектів їх
відведення, що визначено статтею 151 Земельного кодексу України та Порядком
вибору земельних ділянок, який затверджено постановою Кабінету Міністрів
України від 31.03.2004 р. № 427.

Крім того,  позовна заява містить посилання на те, що
оскаржуваний пункт рішення прийнято з порушенням визначеної законодавством
процедури, а саме: всупереч вимог Регламенту Кіровоградської міської ради,
затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради 16.05.2006 року.

Ухвалою господарського суду від
07.04.2008 року позовну заяву прийнято до розгляду,  відкрито провадження у справі №9/139 та
залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство
"Амальгама-Кіровоград-2007".

Ухвалою суду від 18.08.2008 року
залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в Кіровоградській області.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що: у прокурора відсутня компетенція щодо звернення до суду
по даній справі в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає
Управління з контролю за використанням  та охороною земель в Кіровоградській області;
прокурор неправильно тлумачить та застосовує норми матеріального права;
прокурором пропущено строки звернення до адміністративного суду з даною
позовною вимогою.

Треті особи письмові пояснення по
суті спору суду не надали.

Розглянувши наявні у справі докази,
заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд

В С Т
А Н О В И В:

Відповідно до статтей 1, 3
Земельного кодексу України  земля є
основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави;
земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи статті 13 Конституції
України визначають, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси
її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу. Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 140 Конституції
України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування
- це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання місцевого значення. Місцеве самоврядування
здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через міські
ради.

Статтями 142-145 Конституції
України передбачено, що до матеріальної основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють
територіальні  громади через органи
місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно з пунктом 34 частини 1
статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"
вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключно
компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відносин
визначені статтею 12 Земельного кодексу України. Відповідно до пунктів
"а", "б", "в", "к"  цієї статті
відповідачеві надані повноваження щодо: розпорядження землями
територіальних громад;  передачі
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб,
а також  у користування відповідно до
вимог цього Кодексу;  вирішення інших
питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

В силу  вищезазначених норм чинного законодавства
та  вимог п.12 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження
земельними ділянками  в межах міста
Кіровограда  здійснює Кіровоградська
міська рада.

28.12.2007 року на пленарному
засіданні  Кіровоградської міської
ради   прийнято рішення №405 "Про
розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин"
(надалі - Рішення №405).

Пунктом 8.129 цього рішення
погоджено місце розташування та надано
приватному підприємству "Амальгама-Кіровоград-2007" згоду на
розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на
10 років площею 0,685 га інших відкритих земель між базою військового містечка
та садовим товариством "Аграрник" для комплексної забудови житлових
малоповерхових за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого призначення, що перебувають у постійному
користуванні ГУ МНС України в Кіровоградській області (а.с. 15).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 144 Конституції
України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених
законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній
території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому
законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно зі статтею 19 Закону України
"Про прокуратуру" предметом нагляду за додержанням і застосуванням
законів є, зокрема,  відповідність актів,
які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

З урахуванням наведених норм,
прокуратурою м. Кіровограда при здійсненні нагляду за додержанням та
застосуванням законів у діяльності Кіровоградської міської ради, проведено
перевірку законності розгляду земельних питань сесією міської ради 28.12.2007
року, за  результатами  якої
прокурором м. Кіровограда внесено протест на Рішення №405, в якому
поставлено вимогу скасувати вказане рішення як незаконне.

Оскільки  внесений протест Кіровоградською міською
радою залишений  без розгляду, прокурором
м. Кіровограда подано адміністративний позов в інтересах держави, в особі
управління з контролю за використанням та охороною земель у Кіровоградській
області про визнання незаконним та скасування пункту 8.129  Рішення
№405.

Вимоги прокурора не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України
"Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності.  Згідно зі статтею 15 Закону невід'ємною
частиною договору оренди землі є проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

За правилами статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під
забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями
118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до статті 123 Земельного
кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у
постійне користування із земель державної або комунальної власності,
звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та
Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної,
міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються
матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу,
документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування.
Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту
відведення земельної ділянки.

За частиною 15 статті 151
Земельного кодексу України матеріали погодження місця розташування об'єкта
повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної
документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на
ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно
вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та
умови її відведення.

Таким чином, враховуючи положення
ст. ст. 123, 124 та 151 Земельного кодексу України, юридична особа, зацікавлена
в одержанні земельної ділянки в оренду, зобов'язана  подати відповідному органу клопотання з
доданими до нього: викопіюванням з генерального плану або іншої містобудівної
документації населеного пункту, копією плану земельної ділянки з нанесенням на
ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням
площі земельної ділянки, яку особа бажає отримати в оренду.

При цьому, господарський суд
враховує, що Земельний кодекс України  не
передбачає  обов'язкової умови щодо
наявності у юридичної особи, яка бажає отримати згоду  на розроблення проекту відведення земельної
ділянки,  акту вибору земельної ділянки
та матеріалів попереднього погодження місця розташування відповідної земельної
ділянки, на момент звернення до міської ради з клопотання про надання згоди на
розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Безпосередньо стаття 151 Земельного
кодексу України, на порушення якої вказує прокурор у позові, регламентує
порядок погодження питань, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок
і не може бути застосована в цілому при наданні, відповідним органом місцевого
самоврядування чи органом виконавчої влади,
згоди юридичним особам  на
розробку проекту відведення  земельної
ділянки  в оренду, в тому числі частина
друга цієї статті, відповідно до якої постановою Кабінету Міністрів
України  від 31.03.2004 року №427
затверджено Порядок вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів. Даний
Порядок визначає механізм вибору юридичними особами земельних ділянок для
розміщення об'єктів лише у разі їх вилучення чи викупу.

Так, згідно з пунктом 3  названого Порядку у клопотанні юридичних
осіб, заінтересованих у відведенні земельної ділянки, мають зазначатись,
зокрема, умови вилучення (викупу) земельної ділянки.  Дані умови
мають зазначатись  також  в акті комісії з питань вибору земельних
ділянок для розміщення об'єктів (пункт 6 Порядку).

Як вбачається із положень  частини 2 статті 116, статті 124 Земельного
кодексу України, частини 1 статті 792 Цивільного кодексу України, оренда
земельної ділянки полягає у наданні, передачі в користування, а не у вилученні
(викупі) чи відчужені.

За умовами частини 5 статті 116
Земельного кодексу України після вилучення (викупу)  надаються
у користування  лише ті земельні
ділянки, що перебувають  у власності або
у користуванні інших осіб.

Із змісту пункту  8.129 Рішення №405  дійсно
вбачається, що приватному підприємству
"Амальгама-Кіровоград-2007" надано згоду на розроблення проекту
відведення земельної ділянки, яка
перебуває у постійному користуванні ГУ МНС України в Кіровоградській
області.

Але учасниками судового процесу, в
тому числі прокурором та позивачем,  не
надано  жодного доказу в обгрунтування
того, що спірна земельна ділянка площею 0,685 га інших відкритих земель між
базою військового містечка та садовим товариством "Аграрник"
перебуває у постійному користуванні Головного управління МНС України в
Кіровоградській області і підлягала вилученню з метою надання її в оренду  приватному підприємству "Амальгама-Кіровоград-2007".

З урахуванням викладеного,
господарський суд прийшов до висновку про недоведеність порушення
відповідачем  норм статті 151 Земельного
кодексу України та Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 427 від 31.03.2004 року,
при прийнятті  спірного пункту Рішення
№405.

При вирішенні даного спору
господарський суд враховує також наступне. В силу статті 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів держави в
суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді інтересів
держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у
суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Зазначаючи у позові Управління з
контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області як особу
уповноважену здійснювати від її імені функції у спірних правовідносинах,
прокурор фактично подав позов про захист інтересів держави в тій частині її
повноважень, виконання яких від імені держави покладено на таке Управління.

Статус, завдання та повноваження
Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель визначені в
Положенні про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель
(далі по тексту - Держземінспекція), затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1958 від 25.12.2002 року Держземінспекція має територіальні
органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які
становлять єдину систему органів державного контролю за використанням і
охороною земель.

Згідно названого Положення
основними завданнями Держземінспекції є: участь у межах своєї компетенції в
реалізації державної політики у сфері земельних відносин; організація та
здійснення державного контролю за використанням і охороною земель.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про державний  контроль за
використанням та охороною земель" управління організовує і здійснює
державний контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування
встановленого порядку набуття та реалізації права на землю, передачі у
власність, викупу земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового
призначення.

Відповідно до пункту 5 Положення
про Держземінспекції та статті 10 Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель" управління та державні інспектори з
контролю за використанням і охороною земель в межах своїх повноважень мають
право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством
України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення
винних осіб до відповідальності; звертатися до органів прокуратури з клопотанням
про подання позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово
зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Поряд з цим, чинним законодавством
не покладено на управління з контролю за використанням та охороною земель у
Кіровоградській області
повноваження  звертатись до суду з
позовами  про визнання  незаконними чи скасування  рішень органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Дозвіл на розробку проекту відводу
дає право підприємству лише розробляти проект, що не тягне за собою виникнення
права користування земельною ділянкою. Отже,
рішення органу місцевого самоврядування про надання юридичній особі
згоди на розроблення проекту землеустрою
не є порушенням встановленого законом порядку передачі земельних
ділянок.

Правові та організаційні основи
діяльності у сфері землеустрою визначаються Законом України "Про
землеустрій". Згідно статті  58
даного Закону врахування державних інтересів при здійсненні землеустрою на
місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених загальнодержавними
програмами щодо використання та охорони земель, схемами землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, проведення
державної експертизи і здійснення державного контролю за використанням та
охороною земель.

Прокурором в позовній заяві не
викладено та не доведено  неврахування
державних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому  рівні.

Статтею 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування" встановлено, що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, підставами для визнання
рішення Кіровоградської міської ради незаконним є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав
цей документ. Обов'язковою умовою є також порушення у зв'язку з його прийняттям
інтересів позивача у справі.

Прокурор в поданій заяві вказує на
порушення відповідачем процедури прийняття рішення (пункт якого оспорюється), а
саме - Регламенту Кіровоградської міської ради п'ятого скликання, затвердженого
рішенням Кіровоградської міської ради від 16.05.2006 року № 1.

Поряд з цим, прокурором не
зазначено та не доведено яким чином недодержання (порушення) процедурних питань
вплинуло на законність  прийняття рішення
та порушило інтереси держави в особі управління з контролю за використанням та
охороною земель у Кіровоградській області.

Як зазначено безпосередньо у
позовній заяві, назване управління організовує і здійснює державний контроль за
дотриманням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства
України, в тому числі дотримання встановленого порядку набуття та реалізації
права на землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх
відповідно до цільового призначення.

Недодержання міською радою
процедури - Регламенту не є порушенням у сфері земельного законодавства.
Прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання юридичній особі
згоди на розробку проекту  землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в оренду не свідчить про недотримання
Кіровоградською міською радою порядку
набуття та реалізації права на землю, передачі у власність, викупу
земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового призначення.

Згідно п. п. 34 п. 1 ст. 26, п. 1
ст. 46, п. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської
ради вирішуються питання регулювання земельних відносин; сесія складається з
пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради; рішення ради
приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Незаконними, як зазначалося вище,
визнаються акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України.

Рішення від 28.12.2007 року №405,
законність якого оспорюється прокурором м. Кіровограда, прийнято на пленарному
засіданні Кіровоградської міської ради в межах її повноважень. Докази того, що
обговорення такого рішення більшістю депутатів не відбувалося відсутні.

З викладених у позовній заяві
обґрунтувань, господарський суд не вбачає доведеності порушення прийнятим
Кіровоградською міською радою рішенням №405 від 28.12.2007 року (пунктом, що
оскаржується) інтересів держави з питань регулювання земельних відносин,
повноваження за додержанням яких державою покладено на управління з контролю за
використанням та охороною земель в
Кіровоградській області.

Статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін, що передбачено пунктом 1 статті
100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Управління з контролю за
використанням та охороною земель в Кіровоградській області не зверталося до
прокурора про захист його прав, обов'язків чи інтересів. Фактично позов подано
про захист інтересів держави у формі представництва - звернення до суду із
адміністративним позовом про визнання незаконним акту органу місцевого
самоврядування.

Прокурор звернувся до
господарського суду із заявою про визнання незаконним та скасування пункту
8.129 Рішення  №405 після спливу строку,
встановленого частиною четвертою статті 21 Закону України "Про
прокуратуру". Пояснення поважності причин пропуску зазначеного строку  суду не наведено.

На відмові у задоволенні позову у
зв'язку, крім інших підстав, за яких позов не визнається, із пропущенням строку
звернення до адміністративного суду, наполягає Кіровоградська міська рада.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та матеріали даної справи
господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення  даного позову. В задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст. 71, ст. 160, ст. 162,
ст. 163, ст. 167, ст. 186, ст. 254, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та
перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд

П О С Т А Н
О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної
сили.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її виготовлення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копії постанови направити сторонам,
третім особам, прокурору м. Кіровограда та прокурору Кіровоградської області.

Головуючий суддя
О.Б.Шевчук

Судді                                                                                      Л.В.Деревінська

Л.С.Коротченко

Дата
виготовлення постанови

в
повному обсязі: 06.10.08, 12:00