ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2008

Справа №2-2/9519-2008

за позовом: Приватна фірма «АПІЯ» (61012, м.Харків, вул.Енгельса, 24) до відповідача: Приватного підприємства «СПЕКТРАЛЬ –КРИМ» (95000. м.Сімферополь, вул.Самокіша, 5-Б)

про стягнення 125 601грн78коп.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : Святец – представник, довіреність у справі

Від відповідача : не з’явився.

Суть спору:

Позивач - Приватна фірма «АПІЯ» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Приватного підприємства «СПЕКТРАЛЬ –КРИМ» про стягнення 125 601грн78коп, у тому числі 117 350,00грн заборгованості, 3 118грн78коп. пені, 389грн85коп річних та 0,1% за користування чужими грошовими коштами у розмірі 4 743грн15коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладений договір поставки № Р-010708/1 від 01.7.2008р, на виконання умов якого позивачем передано відповідачу, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 192 800,00грн, але відповідач у порушення умов договору повністю не розрахувався за поставлений товар, що і стало підставою для нарахування пені, річних, процентів за користування чужими грошовими коштами та звернення позивача з позовом до суду.

6 жовтня 2008 року до суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми на рахунках відповідача.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином: рекомендованою кореспонденцією.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов'язання визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами було укладено договір поставки № Р-010708/1 від 01.7.2008р, відповідно до п.1.1, 1.2 якого позивач, як поставщик, зобов’язується у порядку та строки, встановлені договором, передати у власність покупцю – відповідачу товар, у встановленій кількості, відповідної якості та по узгодженій цині, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити його на умовах, встановлених у договорі. Кількість та асортимент кожної партії товару, що поставляється, вказуються у накладній, яка складена на підставі замовлення покупця, яка є невід’ємною частиною договору. Накладні оформлюються на кожну партію товару, що поставляється та мають силу специфікацій до договору.

Відповідно до п.3.3 договору покупець проводить оплату на умовах відстрочення платежу у продовж 30 календарних днів з моменту поставки партії товару, шляхом безготівкового розрахунку або готівкою, датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок поставщика.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач відповідно до накладних №r297.04.07.2008/500/а від 04.7.2008р, № r7.04.07.2008/501/а від 04.7.2008р та № r7.17.07.2008/500/а поставив відповідачу товар на 78 000,00грн, 76 400,00грн та 38 400,00грн відповідно, всього на 192 800,00грн, а відповідач прийняв у власність поставлений товар,що підтверджується довіреностями на отримання товару серії ЯПА №943246 від 04.7.2008рта серії ЯПЗ №331052 від 17.7.2008р

Відповідачем у порушення умов договору, повна оплата отриманого товару проведена не була, так відповідачем було сплачено лише 75 450,00грн. Сума боргу у розмірі 117 350,00грн за поставлений товар, Приватним підприємством «СПЕКТРАЛЬ –КРИМ», погашена не була, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у частині стягнення заборгованості у розмірі 117 350,00грн. позов обґрунтований, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення 3 118грн78коп пені за період з 04.8.2008р. по 17.9.2008р, 4 743грн15коп - 0,1% за користування чужими грошовими коштами на заборговану суму за весь час прострочення та 389грн85коп річних за 45 днів прострочення, які підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Стаття 549 ЦК України визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що за у випадку прострочення оплати товару покупець сплачує поставщику пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Тому, суд вважає, що розрахунок пені позивачем здійснений правильно та позов у частині стягнення 3 118грн78коп. пені обґрунтований та підлягає задоволенню.

У частині стягнення 389грн85коп річних позов також обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Розділом 6 «Проценти» договору встановлено, що сторони договору прийшли до згоди, що у випадку прострочення покупцем оплати поставленого товару зверх строку, обумовленого у п.3.3 договору, покупець зобов’язаний оплатити повну вартість товару, а також відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України сплачує проценти за користування чужими грошовими коштами. Процент на суму, що відповідає вартості неоплаченого товару складає 0,1% за кожен день від цієї суми за весь час прострочення.

Тоді як п.п.1,3 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тому суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення 4 743грн15коп - 0,1% за користування чужими грошовими коштами на заборговану суму за весь час прострочення обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог тоді як він такі до суду не надав.

Витрати по оплаті держмита витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу віднести на відповідача.

В засіданні суду за згодою представника позивача оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 31.10.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,75,82,84,85, ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «СПЕКТРАЛЬ –КРИМ» (95000. м.Сімферополь, вул.Самокіша, 5-Б,п/р 01 в філії «Кримське РУ» банку «Фінанси та кредит»,ТОВ, м.Сімферополь, МФО 384889, ІПН №92, св-во ПДВ 00958134) на користь Приватної фірми «АПІЯ» (61012, м.Харків, вул.Енгельса, 24, п/р 4332 у відділенні №2 ВАТ «Укрексімбанк» філія м.Харькова, МФО 351618, , ІПН 36,св-во платника ПДВ 100015008) 117 350,00грн заборгованості, 3 118грн78коп. пені, 389грн85коп річних, 4 743грн15коп - 0,1% за користування чужими грошовими коштами на заборговану суму за весь час прострочення, 1 256грн.01коп державного мита, 118,00грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.