ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.08
р.
Справа № 41/43пн

Суддя
господарського суду Донецької області
Гончаров С.А.

при
секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Промислово-фінансова компанія
„Будінвест”, м. Донецьк

до
відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Доля

про
визнання права власності на земельну ділянку

При
участі представників

від
позивача: Сьомка О.А. - довіреність від 09.04.2008 року

від
відповідача:ОСОБА_2 - довіреність від 09.04.2008року.

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач,
Товариство з обмеженою відповідальністю „Промислово-фінансова компанія
„Будінвест”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до
відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, визнання права власності на
земельну ділянку загальною площею 1,964 га, що розташована за адресою: Донецька
обл., Волноваський район, с. Андріївка.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що між ним та позивачем
досягнуто домовленість щодо істотних умов договору купівлі-продажу земельної
ділянки загальною площею 1,964 га, що розташована за адресою: Донецька обл.,
Волноваський район, с. Андріївка, що викладено у документі у вигляді договору
купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

Позивач
стверджує, що на виконання домовленостей ним сплачено відповідачу частина
вартості земельної ділянки, проте, відповідач не з'явився до нотаріуса для
нотаріального посвідчення договору що свідчить про його ухилення від дій по
нотаріальному посвідченню.

Заявою
від 11.04.2008 р позивач змінив предмет позову та просить за тих же підстав
визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.04.2008р.

Відповідач
проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що:

оскільки
цільовим призначенням земельної ділянки є ведення особистого селянського
господарства, то власником цієї земельної ділянки не може бути юридична особа,
а тільки фізична особа-громадянин, тому районний центр державного земельного
кадастру  не заповнить, не видасть та не
зареєструє, а районний відділ не підпише державний акт на право власності ТОВ
„Будінвест” на земельну ділянку з цільовим призначенням „особисте селянське
господарство”;

позивач
був зобов'язаний утримати податок з отриманого відповідачем доходу, але при
частковій сплаті в рахунок домовленості з продажу земельної ділянки цього
зроблено не було;

згідно
з п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України купівля продаж земельних
ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв)
для ведення особистого селянського господарства не допускається;

протокол
загальних зборів учасників позивача від 31.03.2008р. не відповідає вимогам
діючого законодавства, оскільки при вирішенні питання щодо придбання
товариством належної відповідачу земельної ділянки враховувався і його голос.

До
початку судового засідання представниками сторін заявлено клопотання про
відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами. За
результатами розгляду клопотання сторін задоволено судом.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд установив
наступне:

Позивач
є суб'єктом підприємницької діяльності - юридичною особою, зареєстрований
виконавчим комітетом Донецької міськради 28.02.2008р., про що йому видано
свідоцтво № 741688.

Відповідач
є суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, зареєстрований
Волноваською районною державною адміністрацією 16.10.2007р., про що йому видано
свідоцтво НОМЕР_1.

07.04.2008р.
між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, складений та
підписаний Договір купівлі продажу земельної ділянки, відповідно до п. 1.2.
якої: місцезнаходження земельної ділянки - Донецька обл., Волноваський район,
с. Андріївна, площа земельної ділянки - 1,964 га, цільове призначення земельної
ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно
до п. 2.1. наведеного договору продаж вчинено за 24140,04 грн. та передбачено,
що ця сума може бути сплачена покупцем частинами.

Згідно
до п. 1.3. договору та наданого позивачем державного акту на право власності на
земельну ділянку, ділянка належить відповідачу на праві власності на підставі
розпорядження Волноваської районної адміністрації № 786, цільове призначення
земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Договір
підписаний з боку покупця Холіним Г.В., який є директором позивача відповідно
до наказу № 1К від 03.03.2008р. та ОСОБА_1 Договір нотаріально не посвідчений.
Особисте підписання зазначеними особами тексту договору підтверджено
представниками сторін у судовому засіданні.

Відповідно
до наданого позивачем товарного чека, СПД ОСОБА_1 прийнято 10000,00 грн. в
якості часткової сплати за земельну ділянку площею 1,964 га. Представником
відповідача у судовому засіданні підтверджено отримання зазначеної суми в
якості частини оплати за наведеним вище договором купівлі продажу земельної
ділянки.

Як
вбачається з дослідженої судом заяви ОСОБА_3, цією заявою вона, як дружина
відповідача висловила свою згоду на укладання договору купівлі-продажу
земельної ділянки, що цілком посвідчує її волевиявлення та обумовлює
безпідставність твердження відповідача про необхідність підписання нею тексту
договору.

Відповідно
до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

У
даному випадку судом, на підставі дослідження письмових доказів, встановлено,
що між сторонами досягнуто домовленості по всіх суттєвих умовах договору та
відбулося його часткове виконання шляхом сплати покупцем продавцю частини
вартості земельної ділянки.

Відповідно
до ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивач
стверджує, що відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення
та просить визнати договір дійсним.

Відповідач
стверджує, про обґрунтованість своїх дій, оскільки, зокрема, власником
земельної ділянки з цільовим призначенням “особисте селянське фермерське
господарство” може бути виключно фізична особа.

Відповідно
до ст. ст. 1, 2 Земельного кодексу України право власності на землю
гарантується. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи державної влади.

Земельний
кодекс України інші акти законодавства, що регулюють земельні правовідносини не
містять у собі обмежень щодо набуття права власності юридичними особами на
земельні ділянки з цільовим призначенням “особисте селянське фермерське
господарство”. Набуття права власності тією чи іншою особою та подальше
використання земельної ділянки за її цільовим призначенням є різними поняттями,
ніяким чином не пов'язаними з формою та статусом особи, яка є власником
земельної ділянки певного цільового призначення.

Суд
зазначає, що юридична особа має право придбати земельну ділянку з цільовим
призначенням “особисте селянське фермерське господарство”, але у разі придбання
повинна дотримуватись вимог законодавства щодо незмінності цільового призначення
та може реалізовувати таку незмінність опосередковано, наприклад, шляхом
надання такої земельної ділянки в оренду, шляхом сумісного використання з
фермерським господарством і. т. ін.

У
такому випадку, при придбанні земельної ділянки не відбувається та не може
відбутися порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель
передбаченого ст. 19-22 Земельного кодексу України, а тому відсутні підстави
для застосування наслідків такого порушення, зокрема, відмови в державній
реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною (п. в) ст. 21
Земельного кодексу України)

Суд
спростовує твердження відповідача про те, що районний центр державного
земельного кадастру не заповнить, не видасть та не зареєструє, а районний
відділ не підпише державний акт на право власності ТОВ „Будінвест” на земельну
ділянку з цільовим призначенням „особисте селянське господарство” .

Згідно
з  п. 2.9. Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності
на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, що затверджена наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43 та Зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647
заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку
покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України,
регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх
структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації.  Згідно п. 2.14 цієї ж Інструкції у разі
відчуження земельних ділянок із земель приватної власності державний акт на
право власності на земельну ділянку підписує відповідний державний орган
земельних ресурсів на підставі копії відповідного договору, вірність якої
засвідчена нотаріусом. Згідно п. 3.2. державна реєстрація державних актів на
право власності на земельну ділянку здійснюється структурними підрозділами
Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

У
даному випадку обов'язок заповнити, підписати, видати та зареєструвати  державний акт на право власності ТОВ
„Будінвест” на земельну ділянку з цільовим призначенням „особисте селянське
господарство” з боку відповідних  центрів
державного земельного кадастру та/або їх структурних підрозділів і інших
землевпорядних підприємств та організацій та відповідного державного органу
земельних ресурсів є обставиною встановленою судом в ході розгляду спору.

Також
не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що позивач повинен був
виступити в якості податкового агента та утримати податок з доходу, сплаченого
ним відповідачу.

Так,
відповідно до п. 4.3.18. ст. 4 Закону України “Про податок з доходів фізичних
осіб” до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу
платника податку не включається, зокрема, сума доходу, отриманого таким
платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв), майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації згідно з нормами земельного
законодавства.

Відповідно
до довідки Андріївської сільської ради № 253 від 15.04.2008р. спірна земельна
ділянка отримана відповідачем шляхом безоплатної приватизації згідно до вимог
діючого законодавства в межах передбачених ст. 121 Земельного кодексу України.

Наведена
норма передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в тому числі,
для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Таким
чином, на доходи отримані внаслідок продажу наведеної земельної ділянки
розповсюджуються приписи п. 4.3.18. ст. 4 Закону України “Про податок з доходів
фізичних осіб”, такі доходи оподаткуванню не підлягають, а тому позивач не був
зобов'язаний утримувати з них будь-які суми податків в якості податкового
агента.

Наведені
обставини щодо підстав отримання відповідачем земельної ділянки шляхом
безоплатної приватизації обумовлюють також безпідставність посилань відповідача
на положення п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Так,
п. б) наведеного пункту не допускає купівлю-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання)
земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для
ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок,
виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для
ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв),
крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку
відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних
потреб.

Тобто,
закон не допускає купівлю продаж лише земельних ділянок для ведення особистого
селянського господарства, виділених в натурі (на місцевості) власникам
земельних часток (паїв). У даному випадку, як зазначалось, і підтверджується
довідкою Андріївської сільської ради земельна ділянка отримувалась не в результаті
розпаювання, а в межах безоплатної приватизації, тому положення п. 15
Перехідних положень Земельного кодексу України на неї не розповсюджуються.

Щодо
посилань відповідача на невідповідність вимогам п. 3 ст. 98 ЦК України
протоколу загальних зборів засновників від 31.03.2008р., то з дослідження
тексту протоколу такого не вбачається. Текст протоколу свідчить про те, що по
третьому питанню (щодо придбання у ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,964 га)
особи, які брали участь у голосуванні висловились одностайно. Протокол не
визначає, що саме ОСОБА_1 брав участь у голосуванні по цьому питанню.

Враховуючи
наведене, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач
безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 07.04.2008р.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 21, 22, 121, п. 15
Перехідних положень Земельного кодексу України, п. 3 ст. 98, ст.ст. 657, 220
Цивільного Кодексу України,  п. 4.3.18.
ст. 4 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, ст.ст. 1, 2, 22,
32, 33, 43, 44, 49, 78, 82, 83, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні
вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Промислово-фінансова компанія
„Будінвест” до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.04.2008р. -  задовольнити.

Визнати
дійсним укладений 07.04.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю
„Промислово-фінансова компанія „Будінвест” та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 1,964 га, що
розташована за адресою: Донецька обл., Волноваський район, с. Андріївна,
цільовим призначенням  - для ведення
особистого селянського господарства, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного
акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 697550 зареєстрованого за
№ 66 від 03.10.2007р.

Рішення
набуває законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття.

Суддя