ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
У Х В А Л А

04.08.08                                                                                 Справа № 6/463.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали скарги Товариства з додатковою відповідальністю “Попаснянський вагоноремонтний завод” № 186-ю від 23.04.08 на дії відділу ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по справі № 6/463 за позовом

Державного підприємства “Попаснянський вагоноремонтний завод”, м. Попасна Луганської області

до 1-го відповідача - Державної виконавчої служби Луганської області, м. Луганськ

до 2-го відповідача - Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, м. Луганськ

про стягнення 4 858 грн. 29 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від 1-го відповідача –Кашпуренко Ю.І., дов. від 04.08.08;

від 2-го відповідача –Шердець Я.С., дов. № 11-12/1-59 від 18.02.08;

від Головного управління юстиції Луганської області –не прибув;

від ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України –не прибув;

від підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області - Кашпуренко Ю.І., дов. від 04.08.08.

в с т а н о в и в:

Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, проте вказана обставина не перешкоджає розгляду даної справи, у зв’язку з чим скарга розглядається за відсутністю представника позивача.

Позивач –Товариство з додатковою відповідальністю “Попаснянський вагоноремонтний завод” звернувся до суду із скаргою від 23.04.08 № 186-ю на неправомірність дій відділу ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з вимогами:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по винесенню постанови про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 7015138 від 10.04.08;

- визнати недійсною постанову Відділу Примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про відмову в відкритті виконавчого провадження ВП № 7015138 від 10.04.08;

- зобов’язати Відділ Примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ господарського суду Луганської області № 6/463 від 19.02.0-7 про стягнення з Державного бюджету України на користь ТДВ «Попаснянський ВРЗ»зайво стягнутої суми виконавчого збору 4 858 грн. 29 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, зокрема на наступне.

18.04.08. позивач втрете отримав від ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України постанову від 10.04.2008. про відмову в відкритті виконавчого провадження –відмові в прийнятті до виконавчого провадження наказу господарського суду Луганської області № 6/463 про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача зайво стягнутої суми виконавчого збору 4 858 грн. 29 коп.

Позивач зазначає, що постанова суперечить вимогам ст. ст. 1,2,5 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Департамент ДВС Міністерства юстиції України надав до суду заперечення на скаргу, за яким з доводами позивач не погодився та зазначив, що відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про виконавче провадження»на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби покладено виконання рішень за якими боржниками є органи державної влади обласного підпорядкування, до яких відноситься ДВС Луганської області.

У даному випадку на виконання до Відділ Примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надійшов наказ господарського суду Луганської області № 6/463 від 19.02.07 про стягнення з Державного бюджету на користь ДП «Попаснянський вагоноремонтний завод»зайво стягнутої суми виконавчого збору у розмірі 4 858 грн. 29 коп.

В той же час, відповідно до пунктів 4, 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред’явлення виконавчого документу до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення та у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.19 Закону.

На підставі викладеного Департамент просить відмовити у задоволенні скарги.

2-й відповідач надав до суду заперечення на скаргу від 31.07.08 за яким визначив, що механізм виконання рішень про стягнення коштів, з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, відкритих в органах Державного казначейства, що прийняті судами, здійснюються згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ», затверджених Постановою КМУ від 09.07.08 № 609.

Згідно п. 6 вказаного Порядку повернення за рішенням судів надмірно та помилково сплачених до бюджету коштів здійснюється органами Державного казначейства.

Оцінивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

19.02.07. господарським судом Луганської області на користь позивача було видано наказ № 6/463 про стягнення з Державного бюджету зайво стягнутої суми виконавчого збору у розмірі 4 858 грн. 29 коп.

Відповідно до ст.20-1 Закону України «Про виконавче провадження»на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби покладається виконання рішень: за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищий чи центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, Касаційний суд України, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, військові прокуратури регіонів і військова прокуратура Військово-Морських Сил України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також інші органи державної влади; за якими стягненню підлягає сума боргу від десяти та більше мільйонів гривень або еквівалентна сума в іноземній валюті.

У даному випадку стягнення за наказом № 6/463 здійснюється з Державного бюджету України.

Згідно п.4 та п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пред’явлення виконавчого документу до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 19 цього Закону.

Тобто, вказаний виконавчий документ не підвідомчій відділу ПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчі дії проводяться державними виконавцем за місцем знаходження постійно діючого органу або майна боржника –юридичної особи.

Разом з цим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»у випадках передбачених законом, рішення судів та інших органів, щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, установами банків, кредитно-фінансовими установами.

Виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ здійснюється органами Державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Також, вказаною статтею визначено, що органи, установи, організації та особи, зазначені у частині першій статті не є органами примусового виконання.

Тобто, аналізуючи вказані норми закону слід зробити висновок, що органи Державного казначейства України у визначених законом випадках є органами примусового виконання.

Водночас з цим, відповідно до ст. 45, 46 виконавчий збір є коштами виконавчого провадження і зазначені витрати здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наказом Державного казначейства України № 226 від 10.12.02. затверджено порядок повернення платникам помилково та /або надміру сплачених податків зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до пункту 1.2 вказаного Порядку, повернення платникам помилково та /або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) здійснюється з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства з Планом рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України №119 від 28.11.2000, зі змінами і доповненнями, шляхом оформлення платіжних доручень на підставі відповідних документів. У тому числі виконавчих, податкових, митних та інших державних органів, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Разом з цим, слід визначити, що позивач у справі 04.12.07. звернувся до господарського суду Луганської області зі скаргою від 04.12.07. № 884-ю на неправомірність дій відділу ППВР ГУЮ у Луганській області, з вимогами: визнати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07 по виконанню наказу суду № 6/463 та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07 про стягнення з Державного бюджету на користь позивача зайво стягнутої суми виконавчого збору у розмірі 4 858 грн. 29 коп.

Зазначена скарга була судом задоволена і ухвалою від 25.02.08 суд визнав неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07 по виконанню наказу суду № 6/463 та скасував вказану постанову.

В той же час, постановою Луганського апеляційного господарського суду вказана ухвала господарського суду була залишена без змін.

Тобто, викладене свідчить про те, що на момент розгляду даної скарги судом було визначено, що неправомірні дії щодо відмови у відкритті виконавчого провадження були припущені саме Головним управлінням юстиції у Луганські області.

З огляду на викладене, підстав для задоволення скарги позивача не має, у зв’язку з чим її слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Скаргу позивача - ТДВ “Попаснянський вагоноремонтний завод” № 186-ю від 23.04.08 залишити без задоволення.

Суддя Т.А. Василенко