ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 р.

№ 2-2/15823-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом

не з'явився, належно повідомлений про час і місце слухання справи

відповідача за первісним позовом

Борщевської В.В. дов. від 07.10.2008 року

Літвінової В.В. дов. від 25.09.2008 року

Ромашко М.В. дов. від 25.09.20085 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління"

на постанову

від 01.04.2008 року Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-2/15823-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління"

до

Санаторію "Чорномор'є"

про

стягнення 193663,20 грн.

за зустрічним позовом

Санаторію "Чорномор'є"

до

Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління"

про

визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року Кримське республіканське підприємство "Протизсувне управління" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Санаторію "Чорномор'є" про стягнення заборгованості за договором № 314-Ф у розмірі 193663,20 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що між Державним підприємством "Кримське республіканське протизсувне управління", правонаступником якого є Кримське республіканське підприємство "Протизсувне управління" та Санаторієм "Чорномор'є" 21.01.2005 року було укладено договір № 314 користування берегозахисними, протизсувними і пляжними спорудами міста Ялта у районі Санаторію "Чорномор'є", ділянки від буни №8 Лівадійського пляжу до буни № 7 Санаторію "Чорномор'є", протяжністю 420 м., а також пов'язаний з ним договір № 314-Ф від 21.01.2005 року на передачу коштів на відновлення та капітальний ремонт берегозахисних споруд. Кошти, що підлягали передачі у 2005 році, відповідно до договору № 314-Ф складали 45 748грн., перерахування яких мало було здійснитися відповідно до розрахунків на поточний рік відповідно до виставлених Управлінням рахунків. З урахуванням норм амортизаційних відрахувань за період дії договору № 314-Ф у відсотках до балансової вартості 1-ої групи основних фондів на дату подання позовної заяви за відповідачем склалась заборгованість з урахуванням податку на додану вартість на суму 193663,20 грн.

В свою чергу Санаторій "Чорномор'є" 19.12.2007 року звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" з зустрічним позовом про визнання недійсними договорів № 314 від 21.01.2007 року та № 314-Ф від 21.01.2007 року.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір № 314 є договором позички капітальної споруди (окремої її частини), а договір № 314-Ф є договором підряду на капітальне будівництво. Враховуючи те, що договір позики капітальної споруди укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а договір № 314 не засвідчений нотаріально, він є недійсним. Крім того, Санаторій "Чорномор'є" зазначає, що відповідно до Свідоцтва про право власності № 867 від 16.10.2001 року та оціночного акту від 18.06.2001 року № 1223 до об’єктів нерухомості, що входять до складу цілісного майнового комплексу санаторію, відносяться, крім іншого, і буни. Тобто, при укладенні спірних договорів сторони не врахували правовий статус майна, а також відсутність юридичного факту передачі майна будь-якому суб’єкту господарської діяльності. Також, позивач за зустрічним позовом зазначив, що санаторій уповноважений брати зобов’язання та здійснювати закупівлю аналогічних послуг за державні кошти лише в межах асигнувань передбачених кошторисом на конкретний бюджетний період (рік), тобто термін дії договору № 314-Ф не може перевищувати тривалість одного бюджетного періоду.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01-05.02.2008 року зустрічний позов задоволено.

Договори від 21.01.2005 року № 314 користування берегоукріпними, протизсувними і пляжними спорудами, від 21.01.2005 року № 314-Ф, укладені між Державним підприємством "Кримське республіканське протизсувне управління" та Санаторієм "Чорномор'є" визнано недійсними.

За апеляційною скаргою Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року залишено без змін.

Кримське республіканське підприємство "Протизсувне управління" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суд Автономної Республіки Крим від 11.01 –05.02.2008 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" посилаючись на те, що судові акти прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та присутніх у судовому засіданні представників позивача за зустрічним позовом, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи 21.01.2005 року між Державним підприємством "Кримське республіканське протизсувне управління", правонаступником якого є Кримське республіканське підприємство "Протизсувне управління" та Санаторієм "Чорномор'є" було укладено договори № 314 та № 314-Ф користування берегоукріпними, протизсувними і пляжними спорудами, за умовами яких Державне підприємство "Кримське республіканське протизсувне управління" взяло на себе зобов’язання надати Санаторію "Чорномор'є" в користування берегоукріпні споруди в районі санаторію від буни №8 Лівадійського пляжу до буни № 7 Санаторію "Чорномор'є", протяжністю 420 м., а Санаторій відповідно мав використовувати майно, перераховувати на рахунок Управління грошові кошти згідно з пред’явленими останнім рахунків.

При цьому, судами встановлено, що договір № 314 містить ознаки договору позики капітальної споруди (окремої її частини), а договір № 314-Ф - договору підряду на капітальне будівництво, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3, 7.1 договору №314 Управління безоплатно передало санаторію "Чорномор'є" берегоукріпні і протизсувні споруди для користування протягом 49 років.

За змістом пункту 1 статті 827 та пункту 3 статті 828 Цивільного кодексу України такий правочин є договором позики капітальної споруди (безоплатного використання майна).

Відповідно до пункту З.2.2, пункту 3.2.4 договору № 314 санаторій "Чорномор'є" зобов'язується слідкувати та ремонтувати майно за свої кошти, що відповідає статті 833 Цивільного кодексу України. За умовами зазначеного договору будь-які розрахунки між позичальником (підприємством) та користувачем (санаторієм) не передбачені.

Відповідно до пункту 3 статті 828 та пункту 2 статті 793 Цивільного кодексу України договір позики капітальної споруди (окремої її частини) укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи те, що договір № 314 позики капітальної споруди (окремої її частини) не посвідчений нотаріально, такий договір за своєю формою не відповідає вимогам закону, та відповідно до частині 2 статті 215, частині 1 статті 220 Цивільного кодексу України, є недійсним.

Що стосується договору №314–Ф, то суди дійшли висновку, що у взаємовідносинах сторін за цим договором - Санаторій виступає замовником послуг та робіт, що будуть надаватися Управлінням, а Санаторій буде сплачувати ці послуги та роботи за рахунок державних коштів.

Такий порядок закупівлі робіт і послуг суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до Довідки про внесення санаторію в Єдиний державний реєстр неприбуткових організацій (рішення про внесення неприбуткової установи в Реєстр № 13291/10115-1 від 28.07.2003 року, довідка взяття на облік платника податків № 1558 від 2707.2005 року) - санаторій є неприбутковою організацією та не формує фонду амортизаційних відрахувань.

Так, відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" умови здійснення процедур закупівлі робіт і послуг Санаторієм у будь-якого суб'єкта господарювання можуть встановлюватися або змінюватися виключно цим Законом. Тобто, закупівлю робіт та послуг, пов'язаних з поточним утриманням або капітальним ремонтом споруд, Санаторій уповноважений здійснювати лише в учасника процедури закупівлі, визначеного її переможцем, що передбачено пунктом 1 статті 34 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" .

Пунктами 2.4.1, 2.4.2, 2.4.3 договору № 314 - Ф Управління без проведення тендерних процедур (цінові пропозиції, відкриті торги із зменшенням ціни, тощо) було визначено єдиним виконавцем робіт та послуг, закупівля яких здійснювалася за державні кошти. Такий порядок визначення виконавця робіт та послуг суперечить пункту 1 статті 34 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

За таких обставин, суди дійшли висновку, що договір № 314-Ф від 21.05.2005 року не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки згідно зі статтею 1 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" - закупівля, що повністю або частково здійснюється за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень, проводиться із застосуванням тендерних процедур.

При цьому, згідно з договором № 314-Ф, обсяг послуг Управління, який щорічно пропонується Санаторію до закупівлі, перевищує суму 50 тисяч гривень.

Відповідно до пункту 5 та пункту 6 статті 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів приймають бюджетні зобов'язання і здійсняють видатки тільки в межах бюджетних асигнувань встановленими кошторисами. Видатки державного бюджету на покриття зобов'язань прийнятих за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом і законом "Про Державний бюджет України", не визнаються бюджетними зобов'язаннями і не можуть здійснюватися.

Врахувавши викладене суди дійшли висновку про те, що санаторій уповноважений брати зобов'язання та здійснювати закупівлю аналогічних послуг за державні кошти лише в межах асигнувань передбачених кошторисом на конкретний бюджетний період (рік).

Згідно з пунктом 3 статті 21 Бюджетного кодексу України, санаторій як бюджетна установа не має права відраховувати кошти (надавати позики) юридичним та фізичним особам, крім випадків, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України".

Передбачений умовами договору № 314-Ф порядок розрахунків суперечить встановленому чинним законодавством порядку використання бюджетних коштів, що є підставою для визнання договору недійсним.

Враховуючи викладене, попередні судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для визнання договору № 314 від 21.01.2005 року та договору № 314-Ф від 21.05.2005 року недійсними, оскільки сторони в момент укладення угоди не дотрималися вимог закону, а відтак позовні вимоги Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління", що ґрунтуються на вищевказаних договорах, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01 -05.02.2008 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року у справі № 2-2/15823-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Касаційну скаргу Кримського республіканського підприємства "Протизсувне управління" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                         Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач