ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2008 р.

№ 02/4563

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Виконавчого комітету Черкаської міської ради

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.05.2008 року

у справі

№ 02/4563 господарського суду Черкаської області

за позовом

ТОВ "Черкасизалізобетонбуд"

до

Виконавчого комітету Черкаської міської ради

Комунального підприємства "Центральний стадіон"

Черкаської обласної державної адміністрації

про

стягнення 1722611,20 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Ніколаєв О.В.,

відповідача 1

відповідача 2

відповідача 3

не з’явились,

не з’явились,

Мазур Л.О.,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Черкасизалізобетонбуд" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з виконавчого комітету Черкаської міської ради 977012,20 грн. вартості виконаних позивачем у червні-серпні 2004 р. робіт по реконструкції центрального стадіону в м. Черкаси. Позивач неодноразово змінював підставу та розмір позовних вимог. Заявою від 10.10.2007 р. позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна в сумі 1722611,20 грн. по результатах проведеної судової експертизи. Заявою від 14.03.2008 р. позивач просив відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 18.03.2008 р. у справі № 02/4563 (суддя: Пащенко А.Д.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.05.2008 р. (судді: Яковлєв М.Л., Шевченко В.Ю., Міщенко П.К.) позов задоволено частково: стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь позивача кошти у сумі 1717693,60 грн., 17176,94 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 3105 грн. витрат на проведення судових експертиз.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, виконком Черкаської міської ради звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив скасувати рішення та постанову у даній справі як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановили господарські суди, ТОВ "Черкасизалізобетонбуд" протягом червня-серпня 2004 р. виконало роботи по капітальному ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону в м. Черкаси.

Відповідно до висновку №25/Буд. судової будівельно-технічної експертизи від 31.10.2006 р. вартість робіт, фактично виконаних позивачем, без урахування прихованих робіт, становить 920806 грн. Експерт вказав, що всі сектори центрального стадіону відрізняються між собою. При огляді секторів № 1-5, 23-27 визначено, що на секторах №№ 6-22 центрального стадіону бетонні роботи виконані зі ступенем технічної завершеності, аналогічно як на інших секторах, по яких роботи були виконані у 2003 р. та які не є предметом спору.

При огляді секторів №№ 6-22 та входу в стадіон зі сторони вул. Смілянська експерт з’ясував, що роботи виконані у відповідності до будівельних норм і правил, однак наявні незначні тріщини та відколи бетонних конструкцій, які не впливають на цілісність конструкцій секторів, кошторисна вартість робіт по виправленню дефектів становить 4813,20 грн. В експертному висновку також зазначено, що позивач при виконанні капітального ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону міг використовувати проектну документацію з кошторисним розрахунком на капітальний ремонт сектору центрального стадіону (проект № 67-03-КД 2003 року), розроблений Черкаською філією ДНДПВІ “НДІпроектреконструкція” (без реконструкції та перепланування).

За клопотанням позивача ухвалою суду від 03.04.2007 р. призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка вартість результату виконаних у 2004 р. ТОВ "Черкасизалізобетонбуд" робіт (робіт, матеріалів, інших витрат) по капітальному ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону в м. Черкаси станом на 01.04.2007 р.

Відповідно до висновку № 47/Буд. судової будівельно-технічної експертизи від 25.07.2007 р. (т.4, а.с.2-8) вартість виконаних позивачем у 2004 р. робіт по капітальному ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону в м. Черкаси станом на 01.04.2007 р. становить 1722611,20 грн., а вартість ремонтних робіт, які не впливають на цілісність конструкцій секторів станом на 01.04.2007 р. становить 4 917 грн. 60 коп.

Господарські суди з’ясували, що між позивачем та відповідачами не існувало письмового договору на виконання позивачем у червні-серпні 2004 р. робіт по капітальному ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону в м. Черкаси.

Передумовою для виконання позивачем у 2004 р. вказаних робіт було виконання позивачем робіт по ремонту секторів №№ 1-5, 23-27 у 2003 р. на підставі договору, укладеного позивачем та КП "Центральний стадіон". Роботи проводилися відповідно до проектної документації з кошторисним розрахунком на капітальний ремонт сектору центрального стадіону (проект № 67-03-КД 2003 року), розробленої Черкаською філією ДІ “НДІпроектреконструкція”, яка, як встановлено експертизою, могла бути використана для виконання робіт і на решті секторів стадіону.

Для виконання капітального ремонту центрального стадіону (всіх секторів) позивач задіяв підйомні крани та іншу габаритну техніку, встановлення та розбирання якої потребує значних витрат. У 2004 р. позивач продовжував виконувати роботи по капітальному ремонту центрального стадіону (секторів №№ 6-22) та протягом 3 місяців виконав значний об’єм роботи. Як наголосили господарські суди, ні перший, ні другий відповідачі не вимагали від позивача припинити роботи по капітальному ремонту центрального стадіону та звільнити стадіон, йому не перешкоджали виконувати ці роботи. Навпаки, 24.08.2004 р. на стадіоні проведено святкування Дня незалежності.

Господарськими судами також встановлено, що центральний стадіон належить до комунальної власності міста Черкаси.

У ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказано власні (самоврядні) повноваження виконавчого органу міської ради, до яких належить, зокрема, організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об’єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення; виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об’єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.

Зважаючи на положення ст.ст. 5, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" господарські суди прийшли до висновку про те, що виконавчий комітет Черкаської міської ради є належним відповідачем. Водночас, суди прийшли до висновку, що КП “Центральний стадіон” не може вважатися набувачем майна, оскільки підприємство не є власником стадіону, воно не наділене повноваженнями на власний розсуд розпоряджатися майном комунальної власності міста.

Крім того, суди відхилили доводи першого відповідача про те, що кошти позивачу повинна сплачувати Черкаська обласна державна адміністрація, оскільки суду не подано доказів наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем-3, центральний стадіон не належить до обласної комунальної власності, не вказано також будь-яких інших підстав для таких тверджень.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Між позивачем та відповідачем 1 відсутній письмовий договір про виконання капітального ремонту секторів №№ 6-22 центрального стадіону в м. Черкаси, однак, в результаті виконання позивачем капітального ремонту центрального стадіону на суму 1717693,60 грн. (за вирахуванням кошторисної вартості виправлення виявлених недоліків) поліпшено його стан на цю суму. Суд визнав доведеним факт того, що саме позивач вклав матеріали, роботу та інші затрати у поліпшення центрального стадіону.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов’язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Судами встановлено неможливість відокремлення виконаного позивачем від усього майна –центрального стадіону в м. Черкаси, який використовується за призначенням саме в результаті виконаної позивачем роботи та виконаних ним поліпшень майна в зв’язку з проведеним капітальним ремонтом стадіону. Суд також зазначив, що несуттєвим є відсутність розрахунку суми позову та перелік майна, оскільки висновок експертизи є належним доказом вартості робіт і затрачених матеріалів та доказом дійсної вартості набутого майна, яке неможливо відокремити від усього об’єкту центрального стадіону в м. Черкаси.

Суди прийшли до висновку, що саме виконком Черкаської міської ради повинен був вжити заходів до належного оформлення фактичних відносин по капітальному ремонту центрального стадіону в м. Черкаси, який здійснювався протягом майже 3 місяці і результат якого використовується більше як два роки, або належним чином припинити роботу позивача на об’єкті.

З огляду на викладене, господарські суди визнали обгрунтованим позов про стягнення із відповідача 1 коштів в сумі 1717693,60 грн., що складає вартість безпідставно набутого майна.

Однак, з такими висновками господарських судів неможливо погодитись, з огляду на наступне.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення" від 29.12.1976 р. №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981 р. № 4, від 25.12.1992 р. № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судові рішення у даній справі зазначеним вимогам не відповідають.

Вирішуючи даний спір, господарські суди не з’ясували правову природу спірних правовідносин, норм матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин та не встановив дійсних прав та обов’язків сторін.

Як встановили господарські суди позивач здійснив капітальний ремонт секторів № 6-22 центрального стадіону м. Черкаси без укладення договору підряду та просив стягнути з відповідача 1 вартість робіт та матеріалів.

Відповідно до вимог ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Статтею 877 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов'язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв'язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об'єкта будівництва.

Господарські суди з’ясувавши, що позивач виконував капітальний ремонт секторів № 1-5, 23-27 центрального стадіону на підставі договору підряду укладеного з КП "Центральний стадіон" не перевірили обставини виконання позивачем положень ст. 877 ЦК України.

Крім того, задовольняючи позов господарські суди ухилились від встановлення обставин виконання сторонами вимог чинного законодавства при проведенні капітального ремонту об’єкту нерухомості.

Зокрема, з огляду на вищезазначені норми матеріального права підрядник зобов’язаний виконувати роботи визначені у проектній документації та в кошторисі. Крім того, для проведення капітального ремонту позивач повинен був отримати дозвіл на здійснення будівельних робіт.

Відповідно до ч. 10 ст. 29 Закону України "Про планування і забудову територій" здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Пунктом 1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 р. № 273 визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Відтак, висновок господарських судів про правомірність дій позивача, оскільки ні перший, ні другий відповідачі не вимагали від позивача припинити капітальний ремонт центрального стадіону та звільнити стадіон є передчасним.

Положеннями ст. 13 ЦК України передбачено, зокрема, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Як стверджує позивач у позові вартість виконаних ремонтних робіт на центральному стадіоні становить 977012,20 грн., разом з тим, позивач збільшив розмір позову та просив стягнути з відповідача-1 вартість робіт станом на момент розгляду справи у суді. Господарські суди стягуючи з відповідача-1 кошти у сумі 1717693,60 грн., не перевірили у повній мірі законність дій позивача та обгрунтованість позовних вимог.

Крім того, стягуючи з виконкому Черкаської міської ради кошти у сумі 1717693,60 грн., господарські суди не врахували, що виконавчий комітет є органом держави та його фінансування здійснюється з бюджету.

Відповідно до ст. 63 Бюджетного кодексу України місцевий бюджет містить в собі надходження і витрати на виконання повноважень, зокрема, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами Державного бюджету; розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів; бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання держбюджету.

Статтею 78 Бюджетного кодексу України передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних рад або міські, селищні чи сільські голови забезпечують виконання відповідних місцевих бюджетів. Місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету. Казначейське обслуговування місцевий бюджетів здійснюється територіальними органами Державного казначейства України за функціями, визначеними статтею 48 цього Кодексу.

Державне казначейство України веде облік всіх надходжень, що належать місцевим бюджетам. Між тим, суди обох інстанцій розглядаючи спір по суті, наведених приписів закону не врахували та не залучили до участі у справі відповідний орган Державного казначейства. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України визначено, що у будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення норм процесуального права, а саме, якщо господарський суд прийняв рішення, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Водночас, у касаційній скарзі скаржник наголошує, що центральний стадіон у м. Черкаси належить до комунальної власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною 5 ст. 60 цього Закону передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Суди попередніх інстанцій не перевірили доводів скаржника про необхідність залучення до участі у справі Черкаської міської ради на права та законні інтереси якої може вплинути рішення у даній справі.

Наведене свідчить про те, що господарські суди, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, не здійснили всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а відтак їх висновки є передчасними.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, рішення та постанова у даній справі підлягають скасуванню, як такі що прийняті про неповному з’ясуванні обставин справи та не відповідають вимогам норм матеріального права, а справа підлягає передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1113, 1117, 11110-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Черкаської області від 18.03.2008 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22.05.2008 р. у справі № 02/4563 скасувати, а справу направити до господарського суду Черкаської області на новий розгляд.

Головуючий, суддя Н. Дунаєвська

Судді: М. Михайлюк

М. Мележик