ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2008 Справа № 23/101

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Лазаренко П.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –Медвєдєв В.Л., довіреність від 24 червня 2008 року б/н;

від відповідача –Дерюга-Сурус О.М., довіреність від 20 грудня 2007 року б/н;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2008 року у справі № 23/101

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Обрій”, м.Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії “Павлоградвугілля” Відкритого акціонерного товариства “Шахта “Ювілейна”, м.Першотравенськ Дніпропетровської області,

Державної холдингової компанії “Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 75869,64 грн.,

за заявою Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2008 року у справі № 23/101(2004) (суддя Добродняк І.Ю.) відмовлено в задоволенні заяви ВАТ “Павлоградвугілля” про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2004 року у справі № 23/101 таким, що не підлягає виконанню.

При винесенні ухвали господарський суд, керуючись положеннями ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України, виходив із обов’язковості виконання судового рішення на всій території України, а також зазначив, що ст.ст.34, 37, 40, 40-1 Закону України “Про виконавче провадження” не передбачено повернення виконавчого документа чи припинення виконання рішення з підстав, вказаних у ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач –ВАТ “Павлоградвугілля”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі відповідач, з посиланням на положення ч.24 ст.1, ч.15 ст.11, ч.1 та ч.2 ст.14 Закону “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, зазначає про припинення його зобов’язань перед позивачем, відповідні вимоги позивача до відповідача є погашеними, а отже матеріальні правовідносини із сплати заборгованості між відповідачем та позивачем відсутні, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Позивач –ТОВ фірма “Обрій”, у поданому відзиві проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а ухвалу –без змін.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників позивача розгляд справи відкладався з 21 травня 2008 року до 25 червня 2008 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2004 року у справі № 23/101 стягнуто з Державної холдингової компанії “Павлоградвугілля”, правонаступником якого є боржник –ВАТ “Павлоградвугілля”, на користь позивача ТОВ фірми “Обрій” 70203,86 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 1993,30 грн. річних, 721,97 грн. витрат по сплаті держмита та 110,02 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу /а.с.57-58/.

На виконання рішення господарським судом 17 травня 2004 року виданий наказ /а.с.60, 67/.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2004 року у справі № 23/101 здійснено процесуальне правонаступництво, замінено боржника по справі Відкрите акціонерне товариство “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” його правонаступником –Відкритим акціонерним товариством “Павлоградвугілля” /а.с.70/.

30 листопада 2007 року боржником –ВАТ “Павлоградвугілля” до господарського суду подано заяву від 26 листопада 2007 року вих.№ 8/9231 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст.117 ГПК України /а.с.64-66/.

В обґрунтування вказаної заяви боржник, з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, зазначив, що не заявлені позивачем грошові вимоги у справі № Б 26/7/05 про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” вважаються погашеними, а тому обов’язок боржника є відсутнім і вважається припиненим.

З висновком господарського суду про відмову у задоволенні заяви боржника погодитись не можна.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 січня 2005 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” /а.с.71/.

В газеті “Голос України” від 24 вересня 2005 року № 181 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство “ВАТ “Павлоградвугілля”.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31 липня 2006 року у справі № Б26/7/05 затверджений реєстр вимог кредиторів ВАТ “Павлоградвугілля”. Ухвалено відповідно до ч.2 ст.14 закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” вважати погашеними вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі /а.с.72-87/.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2006 року у справі № Б26/7/05 затверджено мирову угоду від 18 вересня 2006 року у справі про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля”, провадження у справі припинено /а.с. 134-189/.

У відповідності зі ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість в сумі 64646,40 грн., стягнута з урахуванням індексу інфляції та річних рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2004 року у даній справі № 23/101, виникла у зв’язку з невиконанням боржником договірних зобов’язань у 2003 році. Оскільки грошові вимоги ТОВ Фірми “Обрій” до ВАТ “Павлоградвугілля” виникли до дня порушення справи про банкрутство відповідача № Б26/7/05, позивач відносно боржника є конкурсним кредитором.

Відповідно до п.15 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст.14 Закону.

Згідно ч.1 ст.14 вищевказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Як встановлено до ч.2 ст.14 Закону, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Стягувач –ТОВ фірма “Обрій”, із заявою до господарського суду про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство ВАТ “Павлоградвугілля” не звертався, його не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 31 липня 2006 року.

Таким чином, вимоги позивача до боржника в загальному розмірі 72197,16 грн. за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2004 року у справі № 23/101, виданого на виконання рішення від 27 квітня 2004 року, вважаються погашеними.

У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю або частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших підстав, господарський суд визнає наказ таким, що підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов’язку боржника за наказом повністю або частково у зв’язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Вказане свідчить про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 ГПК України та визнання наказу арбітражного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2004 року у справі № 23/101 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому судова колегія не погоджується з посиланням в ухвалі господарського суду щодо чинності та обов’язковості виконання рішення суду, оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Також судова колегія визнає невірним посилання суду в обґрунтування оскаржуваної ухвали на відсутність підстав для повернення виконавчого документа та припинення чи закінчення виконавчого провадження, передбачених нормами Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки у даному випадку йдеться про застосування положень ст.117 ГПК України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено ч.2 ст.4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта, у зв’язку з чим ст.117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону.

Крім цього, судова колегія вважає за необхідне відмітити про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за вимогами, які є погашеними на підставі ч.2 ст.14 Закону про банкрутство, висловленої в постановах від 02 жовтня 2007 року № 07/249 у справі № 6/73 за позовом ТОВ “Преобразователь-сервіс ЛТД” до ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” про стягнення 86869,48 грн. та від 20 травня 2008 року № 08/144 у справі № 30/169 за позовом АТЗТ “Спецбудмонтаж” до ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” про стягнення 581022,60 грн. /а.с. 12-13, т.2 /.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала господарського суду у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ВАТ “Павлоградвугілля”.

Керуючись ст.ст.103-105, 106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2008 року у справі № 23/101 скасувати.

Заяву відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” про визнання наказу таким що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2004 року у справі № 23/101 таким, що не підлягає виконанню.

Головуючий                                           О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                       В.А. Медяник