ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.09.08 р.
Справа № 41/66пд

м.
Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя
господарського суду Донецької області
Гончаров С.А.

при
секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом: Державної податкової інспекції в Кіровському районі м. Донецька

до
відповідача-1: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк

до
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова Фірма „Сфера”,
м. Київ

про
визнання недійсним усного господарського зобов'язання від 06.02.2006р. та
застосування наслідків.

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач,
Державна податкова інспекція в Кіровському районі м. Донецька, звернувся до
суду з позовною заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.
Донецька та Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова Фірма „Сфера”, м.
Київ про визнання недійсним усного господарського зобов'язання від 06.02.2006р.
та застосування наслідків.

Ухвалою
суду від "06" лютого 2007 року було відкрито провадження в
адміністративній справі № 41/66пд та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою
від 18.08.2008 року закінчено підготовче провадження у справі та справу призначено
до судового розгляду.

Письмовою
заявою (вих. № 28426/10-013 від 10.09.2008 року) позивач змінив позовні вимоги
та просить суд стягнути в доход держави з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торгова Фірма „Сфера” прибуток, отриманий внаслідок порушення
встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності у
розмірі 19793,40 грн.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.05.2006 року між
відповідачами було укладено та виконане усне господарське зобов'язання, за яким
відповідачем-1 придбано товар на загальну суму 19793,40 грн., що
підтверджується податковою накладною № СФ-06/02-9 від 06.02.2006 року та
видатковою накладною № СФ-06/02-9 від 06.02.2006 року. Вартість товару сплачено
покупцем до прибуткового касового ордеру відповідача-2, про що свідчить
квитанція від 06.02.2006 року № 9 на загальну суму 19793,40 грн.

Позивач
стверджує, що постановою Шевченківського суду м. Києва від 19.08.2007 року по
справі № 1-П-51/2007 встановлено, що директором відповідача-2 створено ТОВ
„Торгова Фірма „Сфера” без мети здійснення підприємницької діяльності. Як
зазначає позивач, з моменту реєстрації підприємства податкова звітність до
податкових органів не подавалась, господарська діяльність не здійснювалась,
відповідач-2 податків та обов'язкових платежів, у тому числі суму ПДВ, отриману
за вказаною угодою, до бюджету не сплачував.

У
зв'язку з викладеним, з посиланням на ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість”, ст.ст. 238-240 Господарського кодексу України, позивач
просить стягнути з відповідача-2 в доход держави прибуток, отриманий внаслідок
порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської
діяльності у розмірі 19793,40 грн.

Відповідачі
про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином,  проте вимоги суду не виконали, представників
в судове засідання не направили. Враховуючи викладене, а також те, що наявних в
матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття постанови, суд
вважає необхідним вирішити спір по суті.

Розглянувши
матеріали справи, додатково надані сторонами документи та заслухавши пояснення
представників сторін суд встановив:

06.02.2006
року між відповідачами було укладено та виконано усне господарське
зобов'язання, за яким відповідач-2 здійснив продаж відповідачу-1 товару на
загальну суму  19793,40 грн. (в тому
числі ПДВ - 3298,90 грн.), що підтверджується податковою накладною № СФ-06/02-9
від 06.02.2006 року та видатковою накладною № СФ-06/02-9 від 06.02.2006 року.

Отриманий
за зазначеним господарським зобов'язанням товар відповідачем-1  був оплачений в повному обсязі, що
підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9 від 06.02.2006
року на суму 19793,40 грн.

Таким
чином, матеріалами справи підтверджується виконання між відповідачами 06.02.2006
року усної угоди купівлі-продажу, а саме, передача відповідачем-2 та отримання
відповідачем-1 товару на загальну суму 19793,40 грн. (з ПДВ) та оплата
відповідачем-1 отриманого за зазначеною угодою товару в такій же сумі. Докази
неналежного виконання угоди від 06.02.2006 року в матеріалах справи відсутні та
не надавались податковим органом.

Згідно
із п. 4 Розділу ІХ  „Прикінцевих
положень” Господарського кодексу України до господарських відносин, що виникли
до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України,
зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують
існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Угода,
на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, укладена та фактично
виконана у 2006 році, тобто після набрання чинності Господарським кодексом
України та, таким чином, суд керується законодавством, чинним на момент
виникнення відносин щодо укладення та виконання спірного господарського
зобов'язання, а саме Господарським кодексом України.

Відповідно
до статті 173 Господарського кодексу України, який набув чинності з
01.01.2004р., господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання
з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтями
174, 175 цього ж кодексу визначені підстави виникнення господарських
зобов'язань та визначено майново-господарські зобов'язання, а саме встановлено,
що господарські зобов'язання можуть виникати, в тому числі з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не суперечать; а також встановлено, що
майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають
між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Позивач
просить стягнути з відповідача-2 в доход держави прибуток, отриманий внаслідок
порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської
діяльності у розмірі 19793,40 грн.

Господарський
суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Згідно
акту № 2772 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість,
складеного 24.07.2006 року комісією, створеною відповідно до розпорядження ДПІ
у Солом'янському районі м. Києва від 05.06.2002 року, було анульовано
реєстрацію платника податку на додану вартість - ТОВ „Торгівельна фірма
„Сфера”.

Як
вбачається з інформаційної довідки Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва від 20.11.2006 року № 12356/7/16-201,
відповідачем не було сплачено до бюджету податків та обов'язкових платежів, у тому
числі суму ПДВ, отриману за усною угодою від 06.02.2006 року.

Постановою
Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2007 року по справі №
1-П-51/2007 встановлено, що у 2005 році ОСОБА_2 зареєстрував та придбав ряд
суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття
незаконної діяльності, зокрема, ним було зареєстровано ТОВ „Торгівельна фірма
„Сфера” з метою фіктивного підприємництва, без мети здійснення підприємницької
діяльності, яке господарську діяльність не здійснювало, відкриті ОСОБА_2
розрахункові рахунки використовувались невстановленими слідством особами з
метою конвертації грошових коштів готівкою, які надходили з інших підприємств;
ОСОБА_2, як посадова особа, договорів фінансового характеру не укладав, до ДПІ
не звітував, що дало можливість невстановленим особам ставити підписи на
фінансово-господарських документах, завірених печаткою товариства, від його
імені і вести незаконну господарську діяльність, що була прикрита із зовнішньої
сторони легальними діями по створенню суб'єкта підприємницької діяльності.
Встановлено, що ОСОБА_2 своїми навмисними діями, які виразилися в здійсненні
фіктивного підприємництва, тобто створення та придбання суб'єктів
підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної
діяльності, вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ст. 205 ч. 2 КК
України.

Як
вбачається з матеріалів справи, на момент укладання та виконання між
відповідачами усної угоди купівлі-продажу від 06.02.2006 року відповідач-2 був
зареєстрований як платник податку на додану вартість, через що був зобов'язаний
в строки та в обсязі, передбачені Законом України „Про податок на додану
вартість” декларувати та сплачувати до бюджету суми податку на додану вартість,
отримані від ведення господарської діяльності.

Відповідно
до пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”
датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку.

Статтею
67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем-2 не було
сплачено до державного бюджету суми податку на додану вартість, отримані за
господарським зобов'язанням, виконаним відповідачами 06.02.2006 року.

Крім
того, як встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від
16.08.2007 року по справі № 1-П-51/2007, відповідача-2 було створено для
зайняття незаконною діяльністю та використовувалось для конвертації грошових
коштів та мінімізації доходів інших підприємств.

З
урахуванням викладеного, суд робить висновок про порушення відповідачем-2
встановлених законодавством правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно
до ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених
законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади
або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування
визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею
239 цього ж кодексу встановлено, що органи державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом,
можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські
санкції, до яких відноситься, зокрема, вилучення прибутку (доходу).

Згідно
ст. 240 Господарського кодексу України прибуток (доход), одержаний суб'єктом
господарювання внаслідок порушення встановлених законодавством правил
здійснення господарської діяльності, а також суми прихованого (заниженого)
прибутку (доходу) чи суми податку, несплаченого за прихований об'єкт
оподаткування, підлягають вилученню в доход відповідного бюджету в порядку,
встановленому законом.

Таким
чином, зважаючи на порушення відповідачем-2 встановлених законодавством правил
здійснення господарської діяльності, яке полягає у несплаті до державного
бюджету України сум податку на додану вартість, отриманих за господарським
зобов'язанням, виконаним відповідачами 06.02.2006 року, до відповідача-2 мають
бути застосовані адміністративно-господарські санкції у вигляді вилучення доход
держави прибутку (доходу), отриманого ним за господарським зобов'язанням, що виникло
за усною угодою купівлі-продажу, укладеною між відповідачами 06.02.2006 року.

Враховуючи
викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись
ст. 67 Конституції України, ст.ст. 173-175, 238-240, п. 4 Розділу ІХ  „Прикінцевих положень” Господарського кодексу
України, пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України „Про податок на додану
вартість”, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 66, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167,
185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова Фірма „Сфера” (03151, м.
Київ, вул. Солом'янська, 5, ЄДРПОУ 03151) у доход держави прибуток, отриманий
внаслідок порушення встановлених законодавством правил здійснення господарської
діяльності у розмірі 19793,40 грн.

Постанова
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова
може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої
інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
Гончаров
С.А.