ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

№ 6/68/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є.Борденюк,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Державного підприємства (ДП) "Національна атомна електрична енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

на постанову

від 17.04.2008 року

Запорізького апеляційного господарського суду

у справі

№ 6/68/08

за позовом

Приватного підприємства (ПП) "Антал"

до

ДП "Національна атомна електрична енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

про

стягнення 12 776 грн. 46 коп.

В судове засідання прибули представники сторін:

відповідача

Татаренко А.М. (дов. від 16.05.2008 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника відповідача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

ПП "Антал" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" 10908,56 грн. втрат від інфляції та 1867,90 грн. –3% річних, нарахованих за період з жовтня 2006 р. по грудень 2007 р. на суму основного боргу за договором № 552(1)01 УК від 17.09.2001 р., стягнуту рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. по справі № 15/369.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 року у справі № 6/68/08 (суддя Місюра Л.С.), яке постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 17.04.2008 року (колегія суддів: Зубкова Т.П., Колодій Н.А., Шевченко Т. М.) залишено без зміни, позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 10908,56 грн. втрат від інфляції, 1867,90 грн. –3% річних, а також судові витрати.

Судові рішення мотивовані тим, що 17.09.2001 р. між ПП "Антал" (постачальником, позивачем у даній справі) та ДП НАЕК "Енергоатом в особі ВП "Запорізька АЕС" (покупцем, відповідачем у даній справі) було укладено договір № 552(1)01 УК, відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач –прийняти та оплатити продукцію, визначену пунктом 1.1 Договору.

У зв’язку з неналежним виконанням ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" своїх зобов’язань за Договором ПП "Антал" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, а також втрат від інфляції та 3 % річних, нарахованих за 2004 рік.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. у справі № 15/369 позов ПП "Антал" задоволено: стягнуто на його користь з ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" 49810,80 грн. основного боргу за Договором, а також 6126,73 грн. інфляційних втрат та 1494,32 грн. –3 % річних за 2004 рік (а.с. 15-16). Постановами Запорізького апеляційного господарського суду від 06.04.2006 р. та Вищого господарського суду України від 12.09.2006 р. рішення суду першої інстанції у справі № 15/369 залишено без змін (а.с. 17-22).

Станом на січень 2008 р. рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. по справі № 15/369 в частині стягнення 49810,80 грн. основного боргу за Договором залишалося невиконаним.

Діюче законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

Відтак, після прийняття судом рішення по справі № 15/369 про стягнення боргу за Договором грошове зобов'язання боржника (відповідача) не припинилось, оскільки кредитор (позивач) реально грошові кошти не отримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Тобто, передбачені ст. 625 ЦК відсотки річних та інфляційні втрати можуть нараховуватись кредитором до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання боржником.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ДП "Національна атомна електрична енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" просить рішення та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 625 ЦК України, яка, на думку скаржника, не підлягає застосуванню, та ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2006 р. у справі № 15/369 стягнуто на користь ПП "Антал" з ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "ЗАЕС" 49810,80 грн. основного боргу за Договором, а також 6126,73 грн. інфляційних втрат та 1494,32 грн. –3 % річних за 2004 рік.

Позов заявлений про стягнення річних та інфляційних витрат за період з жовтня 2006 р. по грудень 2007 р., нарахованих на суму грошових коштів, примусове стягнення яких не завершене. На день звернення до суду з позовом, неоплаченою є сума 49 810,80 грн. Правовою підставою позову визначені положення ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто інфляційні витрати та річні є невід’ємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу та з урахуванням строків позовної давності.

Зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України).

Ухвалення 01.02.2006 року рішення про стягнення заборгованості за 2003 рік свідчить про заявлення відповідного позову у межах строків позовної давності. Зважаючи на визначений ст. 71 ЦК УРСР строк для захисту права за позовом у три роки, заявлення позову у січні 2008 року про стягнення річних та інфляційних витрат є таким, що заявлений з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.80 ЦК УРСР, закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, судовими рішеннями попередніх інстанцій помилково задоволені позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат та річних як невід’ємної частини боргу, право на вимогу якої виникло у 2003 році.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Національна атомна електрична енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2008 року, постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 17.04.2008 року у справі № 6/68/08 скасувати.

У позові відмовити.

Головуючий, суддя М. Остапенко

Судді : Є. Борденюк

В. Харченко