ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р.

Справа № 26/16-08-1136

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Соломахіної О.О.

за участю представників сторін:

Від позивача –Вардзєлова О.В.:, довіреність б/н від 29.10.2007 р.

Від відповідача –не з’явився. про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”

на рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2008 року

по справі № 26/16-08-1136

за позовом Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”

до відповідача: Одеської залізниці

про стягнення 6544,80 грн.

встановив:

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення.

Закрите акціонерне товариство (ЗАТ) „Макіївський металургійний завод” (далі - позивач) 25.032008 року звернувся у місцевий господарський суд Одеської області з позовом до Державного підприємства „Одеська залізниця” (далі відповідач) про стягнення з останнього 6544,80 грн. вартості недостачі вантажу (чавуну переробного рядового), який прибув по залізничній накладній № 49223597 від 24.02.2007р. у вагоні № 53514212, обґрунтовуючи позов комерційним актом № БК 012545/45 від 03.03.2007р. і незадоволенням відповідачем його претензії по погашенню вартості недостачі вантажу, яка на підставі ст. 315 ГК України та ст.ст. 909, 924-925 ЦК України і п.п. 111-114 Статуту залізниць повинна бути задоволена.           Крім того, позивач у позовній заяві заявив клопотання про відновлення йому пропущеного строку позовної давності, вважаючи причину пропуску строку поважною.

На підставі п. 133 Статуту залізниць України вантажоодержувач (ДП „Іллічівський морський торговельний порт”) передав право на пред’явлення претензії позову по відправці № 49223597 від 24.02.2007р. відправнику вантажу - ЗАТ „Макіївський металургійний завод”, про що зроблено відповідний запис у названій накладній.

Позовна заява від імені позивача (ЗАТ „Макіївський металургійний завод”) підписана директором ТОВ „Інтеріор” на підставі довіреності № 0109/89 від 06.07.2007р. (а.с. 20), виданої останньому позивачем у відповідності зі ст. 28 ГПК України.

На виконання ухвали суду першої інстанції позивач здійснив розрахунок позову з урахуванням природної втрати і граничного розходження маси вантажу на вагах відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу і в наданих до суду уточненнях до позову у процесі розгляду справи просив стягнути з відповідача 5921,22 грн. вартості нестачі вантажу.

У відзиві на позов відповідач його не визнав, посилаючись на те, що вагон прибув у справному стані і з відсутніми ознаками втрати вантажу і на пропуск позивачем строку позовної давності, передбачений п.136 Статуту залізниць України, який обчислюється згідно п. 134 цього Статуту.

Рішенням місцевого господарського суду від 23.05.2008р. (суддя Никифорчук М.І.) у позові відмовлено з огляду на пропуск без поважних причин строку позовної давності позивачем, хоча вина перевізника (Одеської залізниці) в нестачі вантажу матеріалами справи доведена у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить відновити йому строк на подання апеляційної скарги, оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись при цьому на пропуск строку для оскарження рішення суду з поважних причин, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги і матеріали справи. вислухавши представника позивача, застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між ЗАТ „Макіївський металургійний завод” і ТОВ „Інтеріор”, представником якого від імені позивача по довіреності останнього пред’явлений позов і подана апеляційна скарга, укладений договір поставки № 179/07 від 05.01.2007р. металопродукції згідно специфікації

При поставці позивачем металопродукції (чавун переробний рядовий) по залізничній накладній № 492233597 від 24.02.2007р. на адресу одержувача –Іллічівського морського .торговельного порту –на станції Знаменка Одеської залізниці 27.02.2007 року був складений комерційний акт АЕ № 878743/143 про нестачу металопродукції в кількості 4200 кг. Як зазначено в цьому комерційному акті, складеного посадовими особами станції, на поверхні вантажу в наявності заглиблення, в яких маркування відсутнє, що свідчить про доступ до вантажу під час його перевезення залізницею.

Вказаний комерційний акт був складений, як в ньому зазначено, на підставі акту загальної форми № 2865 від 27.02.2007р. у зв’язку з виявленим заглибленням у вагоні при прибутті потягу на станцію Знаменка.

При прибутті потягу на ст. Іллічівськ Одеської залізниці в доповнення до вказаного комерційного акту, складеного на станції Знаменка Одеської залізниці, був складений новий комерційний акт БК № 012545/45 від 03.03.2007р., згідно якому нестача вантажу (чавун переробний рядовий) складає 3600 кг. В цьому комерційному акті також зазначено заглиблення у вагоні, в яких маркування вантажу відсутнє, що, як зазначено вище, свідчить про доступ до вантажу під час його перевезення залізницею. Тому посилання останньої у відзиві на позов про відсутність її вини в нестачі вантажу по даній відправці є безпідставним.

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини..

Про відповідальність залізниці за незбереження вантажу під час його перевезення встановлено пунктами 114-115 Статуту залізниць України.

Згідно внесених змін до статті 925 ЦК України і ст. 315 ГК України Законом України від 23.06.2005р. до пред’явлення перевізникові позову. що випливає із договору перевезення вантажу, можливим є пред’явлення йому претензії, що свідчить, що пред’явлення позову до перевізника не залежить від пред’явлення чи непред’явлення йому претензії.

На підставі рішення Конституційного Суду України від 30.08.2002р. № 15-рп/2002 у справі про досудове врегулювання спорів, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002р. № 1973 було внесено зміни до Статуту залізниць України (п. 130), згідно з якими дотримання претензійного порядку пред’явлення вимог до перевізника не є обов’язковим, недотримання досудового порядку врегулювання спору не є перешкодою для звернення з позовом безпосередньо до господарського суду.

Згідно ст. 908 ЦК України , загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно –правовими атами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно –правовими атами та правилами, що видаються відповідно до них.

Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у статтях 257 і 258 ЦК України.

Однак, частиною другою статті 9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, що регулює майнові відносини при перевезенні вантажів, у тому числі і положення про позовну давність.

Частина п’ята статті 315 Господарського кодексу України та пункт 137 Статуту залізниць України встановлюють шестимісячний строк для пред’явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають із перевезення.

Виходячи з принципу рівності суб’єктів господарювання, з урахуванням ч. 2 ст. 9 ЦК України та пункту 136 Статуту залізниць України, позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту. тобто з дня встановлення, що спричинили заявлення позову ( складання комерційного акту, акту загальної форми, тощо).

Звертаючись до господарського суду з позовом до Одеської залізниці, ЗАТ „Макіївський металургійний завод” цей строк пропустило, про що сам визнає у позові, заявляючи у ньому клопотання про відновлення йому строку позовної давності.

Цей строк позовної давності позивач пропустив і при подачі позову до господарського суду Одеської області 29.02.2008р., який йому ухвалою цього суду від 07.03.2008р. № 31/219-08 було повернуто на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України в зв’язку з несплатою в установленому розмірі державного мита при поданні позову (а.с. 26), підстав для відновлення якого суд не мав.

Судом першої інстанції правомірно вказано в оскарженому рішенні, що повернення позивачу позовної заяви з зазначених обставин не є поважною причиною для відновлення пропущеного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З цього приводу у цій справі є рішення касаційних судових інстанцій (а.с. 32-35), а також практика Верховного Суду України по матеріалам справ і, зокрема, у справі № 17/160 від 16.05.2006р. за позовом ТОВ „Лемтранс” до Донецької залізниці, а також Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. № 01-8/917 „Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства”.

З зазначених вище обставин судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції і задоволення позовних вимог ЗАТ „Макіївський металургійний завод”.

Судовою колегією задоволено клопотання позивача про відновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки його доводи з цього приводу заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене , керуючись ст. ст. 53, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити позивачу строк на подання апеляційної скарги

Рішення господарського суду Одеської області від 23.05.2008 року у справі № 26/16-08-1136 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                                      В.М. Тофан

Судді:                                                                                           О.О.Журавльов

М.В. Михайлов