ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2008

Справа №2-22/7243-2008

Позивач – Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Красноперекопськ» - звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Красноперекопської міської ради про стягнення 114743,71 грн. бюджетного відшкодування фактичних витрат з надання житлово-комунальних послуг пільговій категорії.

Управління праці та соціального захисту населення Красноперекопської міської ради визнає наявність заборгованості перед Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Красноперекопськ» у сумі 114743,71 грн., однак у зв’язку із перебігом терміну позовної давності просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

25 січня 2002 р. між Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Красноперекопськ» та Управлінням праці та соціального захисту населення Красноперекопської міської ради укладено договір № 3 «Про співпрацю з забезпечення пільг ветеранам війни», предметом якого було надання житлово-комунальних послуг пільговій категорії населення.

Згідно із розділом 2 договору від 25.01.2002 р. Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м.Красноперекопськ» забезпечує надання житлово-комунальних послуг пільговій категорії громадян ( п.2.2 договору).

П.6.1. договору встановлено, що він набирає сили з моменту підписання, строк його дії – до 31.12.2002 р. Строк дії договору може бути пролонгованим на рік, якщо жодна з сторін за місяць до його закінчення не заявила у письмовій формі про його розірвання.

Управління праці та соціального захисту населення Красноперекопської міської ради здійснює оплату на підставі наданих КРП «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційне господарство» розрахунків, актів звірення та списків до 4 числа кожного місяця станом на 1 число наступного за звітним місяця із зазначенням прізвищ, адрес та сум відшкодування витрат за користування житлового-комунальними послугами на бюджетний рахунок КРП «Виробниче підприємство водопроводно-каналізаційне господарство»(п.3.1 договору).

Між позивачем та відповідачем 04.04.2002 р. підписано акт звірення взаємних розрахунків, підписаний обома сторонами, згідно з яким заборгованість відповідача складає 114743,71 грн. , яка на момент розгляду справи на погашена.

Таким чином, відповідач не виконав прийнятих на себе зобов’язань за договором від 25.01.2002 р. у частині відшкодуванння фактичних витрат з надання житлово-комунальних послуг пільговим категоріям громадян.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 193 ГК встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не заперечує проти того, що умови за договором у частині відшкодування фактичних витрат з надання житлово-комунальних послуг пільговим категоріям громадян, однак доказів на підтвердження сплати позивачу 114743,71 грн. вартості наданих житлово-комунальних послуг не надав.

Разом з тим, відповідачем заявлене клопотання про застосування терміну позовної давності.

Згідно зі ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ( ст.257 ЦК України).

Згідно зі ст. 267 Цивільного Кодексу України заява прозахист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна заява надіслана позивачем до господарського суду, згідно з поштовим штемпелем, 06.06.2008 р.

Враховуючи те, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, утворилась за період з січня по травень 2002 р. та позивачем не надані докази того, що термін позовної давності він пропустив з поважних причин, суд вважає що клопотання відповідача про застосування терміну позовної давності у зв’язку з його пропуском підлягає задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні, яке відбулось 07.07.208 р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення оформлено та підписано 10.07.2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.