ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

23.07.2008
Справа  № 2/64

За позовом фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_1, м. Перечин

ДО відкритого акціонерного товариства
„Закарпатавтотранс”, м. Ужгород

ПРО зобов'язання до укладення договору про надання
послуг перевізникам, пов'язаних з обслуговуванням пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування в редакції, запропонованій позивачем
19.12.2007р.

(позовні вимоги
викладено у відповідності до заяви позивача, поданої 04.06.2008р. в порядку
вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України щодо уточнення
підстав позову)

Суддя О.Ф.
Ремецькі

Представники
сторін:

від позивача
- ОСОБА_2 -представник за
дорученням від 26.05.08р.

від
відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні
суду 05.06.2008р. судом за згодою сторін у відповідності до вимог статті 77
Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до
23.07.2008р. для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в
обгрунтування своїх доводів та заперечень.

Представник
позивача просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі по мотивах,
викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами
справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що позивачем у зв'язку
з закінченням строку дії попереднього договору про надання послуг перевізникам
пов'язаних з обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального
користування на автостанціях Закарпатської області у визначеному ч.3, ч.6 ст.
179, 181 Господарського кодексу України, ст. 641 Цивільного кодексу України
було направлена відповідачу пропозиція про укладення відповідного договору на умовах
проекту, запропонованого в даному зверненні. Вважає, що укладення відповідної
угоди на умовах, запропонованих позивачем, повністю відповідає положенням та
вимогам чинного законодавства в даних правовідносинах з огляду на норми Закону
України „Про автомобільний транспорт”, Правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.02.1997р. №176, а також Типовому технологічному процесу надання послуг
пасажирських автостанцій та автовокзалів, затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 28.08.2001р. №565. З огляду на те, що відповідач на
пропозицію позивача в установленому порядку відповідні не направив, протоколу
розбіжностей не надав, а сторони за даною угодою продовжують

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 23.07.2008 року по справі
№2/64

перебувати
учасниками правовідносин, що знаходяться у сфері дії Закону України „Про
автомобільний транспорт”, пропозиція позивача про укладення відповідної угоди
на умовах, запропонованих відповідача, підлягає прийняттю, а договір укладенню
на таких умовах.

Заперечує
доводи відповідача про неможливість укладення відповідної угоди на
запропонованих умовах через недосягнення сторонами згоди щодо його істотних
умов, тобто предмету договору, ціни, прав та обов'язків сторін, оскільки проект
угоди містить всі визначені чинним законодавством обов'язкові для даного виду
угод умови. Водночас, враховуючи відсутність затвердженої Мінтрансзв'язку
відповідно до пункту 114 Правил про надання послуг пасажирського автомобільного
транспорту Типової форми договору, інші умови договору, які не визначені
відповідними нормативно-правовими актами, згідно статті 638 ЦК України
визначаються на розсуд сторін і погоджуються ними.

Відповідач заперечує
з приводу обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі по мотивах,
викладених у поданому суду письмовому поясненні та просить взяти до уваги те,
що до отримання пропозиції позивача укласти договір на нових умовах,
відповідачем було надіслано відповідну пропозицію про продовження договірних
відносин на умовах договору, що діяв протягом 2007 року, на яку відповіді так і
не отримано. Заперечує доводи позивача про відсутність відповіді на пропозицію
позивача та її не надіслання у визначені законодавством строки, оскільки така
надіслана на дев'ятий день з дня надходження пропозиції позивача та
підтверджується копією витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції.
Однак, оскільки відповіді на таку пропозицію так і не було отримано,
26.02.2008р. позивачу було направлено повторну пропозицію, що вважає, свідчить
про відсутність ухилення відповідача від укладення відповідного договору.

Також заперечує
можливість прийняття проекту угоди позивача в цілому з підстав, наведених у
письмовому поясненні та з огляду на те, що договір у редакції ВАТ
„Закарпатавтотранс” погоджений із перевізниками області та введений в дію з
01.06.2007р. згідно Угоди №1 про взаємодію від 03.05.2007р., яка підписана
Закарпатською обласною організацією профспілки працівників автотранспорту та
шляхового господарства та Асоціацією автоперевізників Закарпатської області
„Закарпатавтотранс”. Крім того, просить взяти до уваги те, що відповідач
являється монополістом на ринку зазначених послуг у Закарпатській області
згідно розпорядження голови Закарпатського обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України  від
29.08.2005р. №50, а тому не може застосовувати різні умови до рівнозначних угод
з суб'єктами господарювання відповідно до Закону України „Про захист економічної
конкуренції”.

Вивчивши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд
встановив:

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом, 05.06.2007 року між відкритим
акціонерним товариством „Закарпатавтотранс” (далі -Сторона 1) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (далі -Сторона 2) було укладено договір за №213 про надання
послуг перевізникам пов'язаних з обслуговуванням пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування на автостанціях Закарпатської області.

Згідно пункту
6.1 договору, термін дії договору закінчився 31.12.2007р.

Сторона 2
листом б/н  від  19.12.2007
року направила на   адресу   Сторони 1
проект  договору №1 від 01.01.2008
року про надання послуг перевізникам

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 23.07.2008 року по справі
№2/64

пов'язаних з
обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на
автостанціях Закарпатської області в двох примірниках.

Надіслання
відповідної пропозиції позивачем на адресу відповідача 19.12.2007р. та її
отримання 26.12.2007р. уповноваженим представником відповідача підтверджується
повідомленням про вручення цінного листа за №5481100 (арк. справи 28).

Також з
матеріалів справи вбачається, що Сторона 1
листом № 04/19-1015 від 24.12.2007р.
у зв'язку з закінченням 31.12.2007 року терміну дії договору надіслала
додаткову угоду про продовження дії договору на новий термін на тих же умовах,
що були ним визначені. У підтвердження надіслання такого листа з додатками на
двох аркушах відповідач надав копії витягів з журналу реєстрації вихідної
кореспонденції (арк. справи 63-64), з яких вбачається реєстрація поштового
відправлення на 1 арк., а також в якості адресата не вказано позивача у справі.

В свою чергу,
згідно листа №07/02-04 від 04.01.2008р. Стороною 1 було також надіслано Стороні
2  відповідь на пропозицію про укладення
договору на 2008 рік на нових умовах, згідно якої відповідач повернув Стороні 2
запропонований  проект,  однак, протоколу розбіжностей до такого
проекту договору не приєднано.

В силу вимог
статті 3 Закону України „Про автомобільний транспорт” цей Закон регулює
відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних  послуг,
органами  виконавчої  влади
та органами    місцевого   самоврядування,   пасажирами,
власниками транспортних
засобів,  а  також
їх  відносини  з
юридичними  та фізичними  особами
-  суб'єктами підприємницької
діяльності,  які забезпечують  діяльність
автомобільного  транспорту  та
безпеку перевезень.

В свою чергу,
статтею 32 цього ж Закону визначено, що відносини автомобільного перевізника,
що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних  маршрутах  загального
користування,  із власниками
автостанцій визначаються договором. Предметом договору  автомобільного  перевізника,
що здійснює перевезення
пасажирів   на   автобусних
маршрутах загального користування,
з  власниками  автостанцій
є  надання послуг  та виконання робіт, пов'язаних з
відправленням і прибуттям пасажирів. Даною нормою також закладено принцип
обов'язковості укладення власниками автостанцій відповідного договору з
автомобільним  перевізником,  що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального користування, яке пов'язується з наявністю
в   нього
договору  із  органами
виконавчої  влади  та
органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на  автобусних маршрутах  загального
користування  чи дозволу органів
виконавчої влади  та  органів
місцевого  самоврядування  на
обслуговування маршрутів
загального   користування,   що
пролягають  через  цю автостанцію.

Як вбачається з
матеріалів справи, між позивачем та Закарпатською обласною державною
адміністрацією, як замовником, за результатами проведених конкурсів та
відповідно до рішень конкурсного комітету, укладено чотири договори на
перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, а
також у позивача діє ліцензія, яка засвідчує його право на здіснення вказаної
діяльності (ліцензіяНОМЕР_1серії АВ від 25.05.2007р.).

До того ж, у
відповідності з вимогами статті 174 Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із   закону
або  іншого  нормативно-правового  акта,
що  регулює господарську  діяльність,
саме  таким  є
публічне  господарське
зобов'язання,   яке   виникло
між  позивачем  та
відповідачем  у результаті надання
останнім  послуги  перевізникам пов'язаних з

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 23.07.2008 року по справі
№2/64

обслуговуванням
пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на автостанціях
Закарпатської області.

Статтею  178 Господарського кодексу України,  яка регламентує питання виконання
публічних  зобов'язань  встановлено, що  суб'єкт
господарювання,  який  відповідно
до закону та своїх установчих документів зобов'язаний  здійснювати
виконання  робіт, надання   послуг
або   продаж  товарів
кожному,  хто  до
нього звертається на
законних  підставах,  не
має  права  відмовити
у виконанні  робіт,  наданні
послуг,  продажу товару за
наявності у нього такої можливості або надавати
перевагу  одному  споживачеві перед іншими, крім випадків,
передбачених законодавством.

Згідно ст.  179
Господарського  кодексу  України, укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін,  якщо існує
пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору певних категорій
суб'єктів господарювання. Суб'єкти
господарювання,  які  забезпечують
споживачів, зазначених   у   частині
першій  цієї  статті,
електроенергією, зв'язком,
послугами залізничного та інших видів транспорту,  а  у
випадках,  передбачених  законом,
також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами
їхньої  продукції  (послуг). Законодавством  можуть
бути  передбачені  обов'язкові умови таких договорів.

Взаємовідносини
у сфері автоперевезень регулюються Законом України „Про автомобільний
транспорт”, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997р. №176, а
також Типовому технологічному процесу надання послуг пасажирських автостанцій
та автовокзалів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від
28.08.2001р. №565 та іншими нормативними актами.

Відповідно
до  ч.
5  ст.  181 Господарського кодексу України,  сторона,
яка  одержала  протокол
розбіжностей   до договору, зобов'язана  протягом
двадцяти  днів  розглянути
його. В цей же строк  вжити  заходів
для  врегулювання  розбіжностей
з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності,  що залишились
неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

Аналіз
запропонованого до укладення проекту договору свідчить про те, що такий договір
відноситься до договорів про надання послуг.

Згідно з вимогами
ст.  901 ЦК України за договором про  надання
послуг  одна  сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням  другої  сторони
(замовника)   надати   послугу,
яка споживається  в  процесі вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності,  а  замовник
зобов'язується   оплатити   виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

При цьому,  п.  2
названої статті встановлено,  що
положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів  про надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до
приписів статті 915 ЦК України договір перевезення транспортом загального
користування відноситься до публічних договорів, передбачених статтею 633 ЦК
України.

Як вбачається з
матеріалів справи, надісланий позивачем відповідачу проект договору та його
істотні умови, в тому числі розміри фіксованої плати за надання послуг,
наведені в додатку №1 до даного проекту договору, в повному обсязі відповідає
нормативно-правовим актам, якими регулюється порядок укладення таких угод.
Предмет договору, ціна, права та обов'язки сторін, які повинний містити договір
в повному обсязі відповідають вимогам
Закону України „Про автомобільний транспорт”, Правил надання послуг
пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від

Продовження
рішення господарського суду Закарпатської області від 23.07.2008 року по справі
№2/64

18.02.1997р.
№176, а також Типовому технологічному процесу надання послуг пасажирських
автостанцій та автовокзалів, затверджених Наказом Міністерства транспорту
України від 28.08.2001р. №565. Водночас, враховуючи відсутність затвердженої
Мінтрансзв'язку відповідно до пункту 114 Правил про надання послуг
пасажирського автомобільного транспорту Типової форми договору, то інші умови
договору, згідно статті 638 ЦК України, визначаються сторонами із дотриманням
принципу свободи договору.

Відтак,
надісланий позивачем відповідачу проект договору про надання послуг
перевізникам, пов'язаних з обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а
його укладення є обов'язковою умовою здійснення позивачем ліцензованої
діяльності по перевезенню пасажирів.

Відмова
відповідача в укладенні на запропонованих позивачем умовах відповідного
договору про надання послуг перевізникам, пов'язаних з обслуговуванням
пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, викладена в листі
№07/02-04 від 04.01.08р. з посиланням на статус відповідача, як монополіста на
ринку автостанційних послуг у Закарпатській області та не невідповідністю
запропонованих умов договору до інших рівнозначних угод з суб'єктами
господарювання без наведення конкретних умов проекту договору з якими Сторона 1
не згідна, є безпідставною, оскільки закладені позивачем в договір умови
здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом, порядок та розмір
оплати за надання таких послуг, повністю відповідають вимогам чинного
законодавства та є рівнозначними  тим, за
якими сторони керувались протягом 2007 року.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов
задоволити повністю.

2. Договір №1
від 01.01.2008р., надісланий приватним підприємцем ОСОБА_1 відкритому
акціонерному товариству „Закарпатавтотранс” про надання послуг перевізникам
пов'язаних з обслуговуванням пасажирів на автобусних маршрутах загального
користування на автостанціях Закарпатської області вважати укладеним на умовах
запропонованих позивачем в редакції від 19.12.2007р. з моменту набрання
рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з
ВАТ „Закарпатавтотранс”, м. Ужгород, вул.. Капушанська, 102 (рах. НОМЕР_2 в
Закарпатській філії АКБ „Національний кредит”, МФО 312624, )
на користь приватного підприємця ОСОБА_3,АДРЕСА_1 (НОМЕР_3) суму 85 грн. у
відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає
законної сили в порядку ст. 85 Господарського
процесуального  кодексу  України.

Суддя
О.Ф. Ремецькі