ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 р.

№
21/520-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Муравйов
О.В. -головуючий Полянський А.Г. Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 11.02.2008 року

у
справі

№
21/520-07 Господарського суду Харківської області

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Закритого
акціонерного товариства "Серп і Молот"

про

стягнення
в сумі 5000,00 грн.

За
участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:

не з'явився не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду Харківської області з позовом до Закритого акціонерного товариства
"Серп і Молот" про стягнення в сумі 5000,00 грн.

Рішенням
Господарського суду Харківської області від 13.12.2007 року по справі №
21/520-07 суддя (Пелипенко Н. М.) в задоволенні позовних вимог Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 року по справі №
21/520-07 (головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай Ю.О., Плужник О.В.)
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської
області від 11.02.2008 року по справі № 21/520-07 залишено без змін.

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 подав до Вищого господарського
суду України касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.02.2008 року, в якій він просить скасувати рішення
суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В касаційній скарзі
заявник стверджує про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права.

Представники
сторін на судове засідання не з'явились, хоча про час та місце були повідомлені
належним чином, ухвалу суду направленого на їх адресу рекомендованої
кореспонденцією. Враховуючи особливості розгляду справи судом касаційної
інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 ГПК України,
колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що неявка
представників сторін не перешкоджає розгляду справи без їх участі за наявними
матеріалами.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній
справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 ГПК України Вищий господарський суд
України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих
господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі
встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою
для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду
або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами
першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25.05.2006 року між позивачем
та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 укладено
договір про надання правових послуг та специфікація № 1 до цього договору,
відповідно до яких позивач доручив Суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичній особі ОСОБА_2 представляти його інтереси у господарський справі №
55/171-06 про стягнення з відповідача 50 000,00 грн. у вказаній специфікації
обумовлено, що розмір оплати за послуги надані Суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особі ОСОБА_2 позивачеві становить 10% від суми позовних
вимог, яка буде стягнута з відповідача відповідно до рішення господарського
суду.

Рішенням
Господарського суду Харківської області від 06.02.2007 року позовні вимоги
позивача задоволені частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 50
000,00 грн. попередньої оплати, 500 грн. витрати по сплаті державного мита, 118
грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Позивач
зазначає, що вказане рішення сторонами по справі не оскаржувалось та у
встановленому порядку набуло законної сили.

Суди
першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що послуги на підставі
договору № 10 від 25.05.2006 року надавались позивачу не адвокатом і витрати
позивача по оплаті цих послуг не мають обов'язкового характеру, а факт їх
наявності та розмір не знаходиться у необхідному зв'язку із заборгованістю,
тобто збитки, пов'язані із сплатою юридичних послуг не можна розуміти як збитки
в розумінні ст. 224 Господарського кодексу України.

Склад
судових витрат визначено статтею 44 Господарського процесуального кодексу
України. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді
справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату
стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується
відповідними документами.

Крім
того, відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України
справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень наданих їм законом та установчими документами, через свого
представника.

Керівники
підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені
законодавством або установчими документами, подають господарському суду
документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджується
довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за
підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Відповідно
до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати,
що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому
Законом України “Про адвокатуру”. Дія вказаного закону поширюється тільки на
осіб, які є адвокатами.

Поняття
особи, котра є адвокатом наводиться в статті 2 Закону України “Про адвокатуру”,
яка зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну
освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше
двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю та прийняв присягу адвоката України.

Таким
чином стаття 44 Господарського процесуального кодексу України передбачає
відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені стороною за
отримання послуг, лише адвокатами, а не будь-яким представником.

Враховуючи
викладене, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування
рішення Господарського суду Харківської області від 13.12.2007 року та
постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2008 року по
справі № 21/520-07 в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Рішення
Господарського суду Харківської області від 13.12.2007 року по справі №
21/520-07 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від
11.02.2008 року по справі № 21/520-07 залишити без змін.

Головуючий   суддя
О.В. Муравйов

Судді
А.Г. Полянський

Г.М.
Фролова