СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.07.08
Справа № 5/178

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Нове Село
Дрогобицький район Львівської області

до відповідача:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Бачина Старосамбірський район Львівської
області

Про стягнення 15 439,00 грн.

Суддя Петрик І.Й.

Секретар судового засідання Марочканич
І.О.

В судовому засіданні взяли участь представники Сторін:

від позивача:   ОСОБА_3 -представник, довіреність в
матеріалах справи.

від відповідача:  не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22 ГПК України, а саме його
процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: Позов
заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с. Нове Село Дрогобицький район
Львівської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Бачина
Старосамбірський район Львівської області
про стягнення  15 439,00 грн. заборгованості, в тому числі
14 300,00 грн. основного боргу, 959,00 грн. пені та 180,00 грн. трьох процентів
річних.

Причини відкладення розгляду справи
викладені в ухвалі суду від 02.07.2008 року.

В судовому засіданні 16.07.2008
року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та наполягає на
його задоволенні і просить справу розглянути в порядку ст.. 75 ГПК України за
наявними у ній матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним
правом на захист не скористався, явки свого представника в судове засідання
повторно не забезпечив, причини неявки не повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав.

Спір розглядається згідно ст. 75
ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача
в судовому засідання, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності,
судом встановлено:

Як встановлено судом та
підтверджено наявними у справі матеріалами, спірні правовідносини виникли з
договору купівлі-продажу №27 від 01.11.2007 року (надалі-договір), укладеного
між підприємцем ОСОБА_1 (продавець) та підприємцем ОСОБА_2 (покупець),
відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати покупцеві у
власність замовлені ним продовольчі товари, а покупець зобов'язується прийняти
ці товари та сплатити продавцю їх повну вартість за договірними цінами.
Асортимент і кількість продовольчих товарів визначається покупцем із наявних у
продавця продовольчих товарів. Розрахунки за отримані покупцем товари
здійснюються за договірними цінами (п.2.1 договору).

Термін дії договору від дня його
підписання і протягом двох календарних років (п.5.1 договору).

Згідно ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 202 ЦК України та
ст. 626 ЦК України, під  договорами
визнається двосторонній правочин як погоджена дія двох сторін, спрямована на
набуття, зміну або припинення  цивільних
прав та обов'язків.

Сторони вільні в укладені
договору  та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цивільного законодавства (ст. 627 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та
інших вимог, що ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Як вбачається із змісту наведених
норм зобов'язання за договором припиняються шляхом їх повного виконання, що в
даному випадку є  предметом судового
дослідження.

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання договору  відповідно до видаткової
накладної №424 від 24.12.2007р. позивач передав, а відповідач прийняв цукор в
кількості 60 мішків по 50 кг. в кожному за ціною мішка 143,00 грн. на загальну
суму 8580,00 грн., а відповідно до
видаткової накладної №431 від 27.12.2007р. позивач передав, а відповідач
прийняв цукор в кількості 40 мішків по 50 кг. в кожному за ціною мішка 143,00
грн. на загальну суму 5720,00 грн., а всього на загальну суму 14 300,00 грн.

Таким чином, шляхом укладення та
виконання договору N 27 позивачем та відповідачем, як суб'єктами
господарювання, здійснювалась їх господарська діяльність.

Згідно зі ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір N  27  від
01.11.2007 р.,  укладений між
сторонами,  у встановленому порядку  недійсним
не  визнано,  а
дії  сторін  по передачі
товарів  свідчать про його
виконання.

Відповідно до п. 4.1 договору,
оплата покупцем вартості продовольчих товарів здійснюється попередньо або за
згодою покупця після отримання товару протягом 15 каландарних днів.

Оскільки відповідач попередню
оплату не провів, то строк виконання грошових зобов'язань відповідно по
видатковій накладній №424 від 24.12.2007р.спливав 07.01.2008 року, а по
видатковій накладній №431 від 27.12.2007р. спливав 10.01.2008р.

Також як з'ясовано судом, що в
зв'язку із непроведенням відповідачем оплати у визначені договором строки,
позивач направив відповідачу претензію від 29.05.2008р. з вимогою оплатити
вартість поставленого товару, яка відповідачем залишена без відповіді та без
задоволення.

У
відповідності  з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 ГПК України
кожна  сторона  повинна
довести  ті  обставини,
на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України,
обставини справи, які  відповідно  до
законодавства  повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування,
не    можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Також, згідно ч.2 статті 4-3 ГПК
України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач при наданому йому праві
та можливостях доводи позивача не спростував, докази оплати вартості
поставленого йому продовольчого товару
суду не подав.

Оскільки відповідачем не спростовано
отримання від позивача товарів, а також не доведено проведення оплати за
отримані продовольчі товари по видатковій накладній №424 від 24.12.2007р. та по
видатковій накладній №431 від 27.12.2007р. по договору N 27 від 01.11.2007р.,
суд дійшов висновку про підставність та обгрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача заборгованості по вказаному договору  в сумі 14300,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України
кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами
або договором.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 4.2 договорусторони
визначили, що при порушенні термінів розрахунків за отримані продовольчі товари
відповідач сплачує пеню 0,5% за протермінування платежів у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Враховуюче те, що відповідач
порушив строки сплати вартості отриманого продовольчого твару, суд дійшов
висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача  580,00 грн. пені за порушеннятермінів
розрахунків по видатковій накладній №424 від 24.12.2007р. за період з
08.01.2008 року по 09.06.2008р. (154 дні) та 379,00 грн. пені за
порушеннятермінів розрахунків по видатковій накладній №431 від 27.12.2007р. за
період з 11.01.2008 року по 09.06.2008р. (151 день), а тому позовні вимоги в
цій частині також підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України , боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні
зобов'язання, проте відповідач, в порушення умов договору, прострочив виконання
грошового зобов'язання, оплату станом на день розгляду справи не провів
взагалі.

Зважаючи викладене вимоги позвича
про стягення з відповідача 180,00 грн. трьох процентів річних за весь період
прострочення виконання грошового зобов'язання по видатковій накладній №424 від
24.12.2007р. за період з 08.01.2008 року по 09.06.2008р. та по видатковій
накладній №431 від 27.12.2007р. за період з 11.01.2008 року по 09.06.2008р.
також підлягають до задоволення.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК
України, що складаються із 154,39 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33,
34, 36, 38, 43, 44, 49, 69, 75, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити  повністю.

2.          Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь     Фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2)  - 15 439,00 грн.
заборгованості, в тому числі 14 300,00 грн. основного боргу, 959,00 грн. пені
та 180,00 грн. трьох процентів річних,
та 154,39 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

3.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

4. Рішення може бути оскаржено до
Львівського апеляційного господарського суду
в  порядку, визначеному  розділом ХII ГПК України.

Суддя
Петрик І.Й.