ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 11/101

29.07.08

За позовом

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

до

Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про

вирішення переддоговірного спору за договором № 03-032-1-1-1

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Лєдок Д.С. –представник

від відповідача Бондаренко С.М. –представник, Ніколаєнко О.В. –представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 03-032-1-1-1 укладеним у редакції позивача.

В ході розгляду справи позивачем позовні вимоги уточнені, та відповідно до поданої заяви позивач просив суд розглянути вимоги про визнання укладеним Договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води № 03-032-1-1-1 у редакції позивача, доданої до позовної зави, при цьому:

- Пункт 2.3 Договору викласти у такій редакції: “Акт складається Виконавцем щомісяця і передається Замовнику (“нарочно”- з відміткою про його отримання Замовником, або поштою - цінним листом з описом вкладення) до 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов'язується протягом трьох днів з моменту отримання Акта підписати його, скріпити печаткою та повернути Виконавцеві (“нарочно”- з відміткою про його отримання Виконавцем, або поштою - цінним листом з описом вкладення) або надіслати мотивовану відмову від його підписання (“нарочно”- з відміткою про його отримання Виконавцем, або поштою - цінним листом з описом вкладення)”.

- Пункт 5.2. Договору викласти у такій редакції: “Термін дії Договору автоматично подовжується на той же строк, якщо жодна Сторона за цим Договором за місяць до закінчення терміну його дії письмово не повідомить іншу Сторону про намір припинити дію Договору або змінити його умови. Доказом належного повідомлення є відмітка іншої Сторони про отримання нею повідомлення або доказ направлення цього повідомлення поштою (фінансовий чек поштової установи та опис вкладення у цінний лист з реквізитами повідомлення)”.

- Пункт 5.4. Договору викласти у такій редакції: “З моменту підписання цього Договору втрачає силу Договір від 01 липня 2005 № 1 у частині надання послуг за допомогою насосного обладнання, що розташоване у тепловому пункті за адресою: м. Київ, вул. Каштанова, 8-Г”.

Відповідно до позовної заяви та письмових пояснень позивача, наданих у судовому засіданні 10.06.2008 р. позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ст. 16 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” комунальні послуги повинні надаватись споживачу безперебійно, а враховуючи, що підвищення тиску холодної води є невід'ємною складовою послуги з централізованого водопостачання, що здійснюється відповідачем, то укладення такого договору є обов'язковим з огляду на інтереси кінцевого споживача. Так, згідно із ст. 180 Господарського кодексу України вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Згідно з Розпорядженням в.о. Голови Київської міської державної адміністрації від 29.12.2007 року № 1795 до тарифів на комунальні послуги з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води для організацій всіх форм власності включено витрати на оплату послуг з підвищення тиску у центральних теплових пунктах, що є підтвердженням того, що такі відносини існують та повинні оплачуватись. А згідно з ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та зазначає, що звернення позивача з даним позовом до суду грубо порушує принцип свободи договору та вказує на те, що позивач не бажає погодити будь-які істотні поправки до проекту договорів чим порушує права відповідача передбачені ст.ст. 3, 626, 627, 628, 638, 640 ЦК України. А тому, даний позов позбавляє відповідача використати на свій розсуд можливості щодо укладення договору (або утриматись від укладення договорів), можливість визначити зміст договору на свій розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю контрагента. Відповідач вказує на те, що листом від 28.12.2007 р. № 03/4847 позивач надав пропозицію відповідачу про укладення договору. Розглянувши вказані проекти договору, відповідач не погодився з його окремими умовами та, керуючись ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу, направив позивачу з листом від 10.01.2008 року № 104/12-13/11-08 підписані та скріплені печаткою договори з відміткою “з протоколом розбіжностей” та два примірники протоколу розбіжностей до договору з правовим обґрунтуванням позиції відповідача по кожному пункту розбіжностей, які просив розглянути, підписати, скріпити печаткою та один примірник протоколу розбіжностей повернути на адресу відповідача. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач в порушення ст. 181 ГК України, погодивши окремі пункти протоколу розбіжностей до договору, не підписав вказаний протокол розбіжностей, не склав та не направив документ, що свідчить про цю згоду, а в порушення встановленої законом процедури звернувся до суду.

Крім того, відповідач у наданих в судовому засіданні 29.07.2008 р. додаткових письмових поясненнях до відзиву, вказує на те, що позов є безпідставним, необґрунтованим та пред’явленим до неналежної особи, Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" не є належним суб’єктом даних правовідносин та належною стороною договору і спору.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з листом від 28.12.2007 р. № 03/4847 з пропозицією укласти договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (далі –АК "Київенерго") та Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі –ВАТ "АК "Київводоканал" ).

Листом від 10.01.2008 р. № 104/12-13/11-08 ВАТ “АК “Київводоканал” повідомив АК "Київенерго", що отримав пропозицію АЕК “Київенерго” про укладення договорів, та за результатами її розгляду направив на адресу позивача примірник погодженого договору та два примірники протоколу розбіжностей до нього, з правовим обґрунтуванням по кожному пункту розбіжностей, які просив розглянути, підписати, скріпити печаткою та один примірник протокол розбіжностей повернути на адресу ВАТ “АК “Київводоканал”.

Не дійшовши згоди щодо запропонованих відповідачем умов договору № 03-032-1-1-1 позивач передав переддоговірний спір на вирішення суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи та наданих сторонами пояснень судом встановлено, що відповідач не має наміру та не бажає отримувати від позивача послуги з підвищення тиску холодної води, проте відповідач має намір укласти договір на відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання для підвищення тиску холодної води, встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має на меті та пропонує укласти відповідачу договори, правова природа яких надання послуг з підвищення тиску холодної води, обґрунтовуючи свою правову позицію тим, що “Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України” від 01.07.94 № 65 встановлюють загальний порядок користування системами комунального водопостачання та водовідведення та не встановлюють зобов'язань між сторонами щодо підвищення тиску в системах холодного водопостачання, у зв'язку з чим позивач вважає, що сторони повинні врегулювати свої відносини самостійно, на власний розсуд, шляхом укладення спірного договору.

Натомість, відповідач вбачає за доцільне укласти договір про відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що даний вид договору передбачений “Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України”, зокрема, п. 5.1 передбачено, що відповідач повинен відшкодовувати позивачу реальні (вже понесені) витрати позивача на експлуатацію насосного обладнання. Відповідач вважає, що сторони не мають право відступати від положень даного акту при укладенні договору.

У відповідності до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 646 Цивільного кодексу України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах є відмовою від одержання пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) має бути повною і безумовною.

Таким чином, направлення відповідачем позивачу протоколу розбіжностей, є відмовою від акцепту і у той же час є новою пропозицією. Вказаний факт, крім цього, підтверджується іншою правовою природою запропонованого ВАТ “АК “Київводоканал” договору.

Позивач також не акцептував пропозицію відповідача щодо укладання договорів про відшкодування позивачу витрат на експлуатацію насосного обладнання встановленого в котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них, проте передав розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору № 03-032-1-1-1, на вирішення суду. Зокрема, позивач просить визнати укладеним договори про надання послуг з підвищення тиску холодної води у редакції позивача.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, серед яких вказано й договори, визначено також статтею 11 Цивільного кодексу України.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, визначено статтею 179 Господарського кодексу України. Згідно з частиною 3 цієї статті укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю.

Судом встановлено, що жодним правовим актом органу державної влади та органу місцевого самоврядування не встановлена обов'язковість укладання договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води, про що також зазначає та наполягає позивач у позовній заяві, визнає та не спростовує відповідач у відзиві на позовну заяву, а тому спірні правовідносини сторін під час укладання договорів про надання позивачем відповідачу послуг з підвищення тиску холодної води можуть бути вирішені судом лише за домовленістю сторін.

Відповідно до частин 2, 3, 5 статті 181 Господарського кодексу України Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Суд звертає увагу, що частини 3, 4, 5, 7 статті 181 Господарського кодексу України застосовується у випадках, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов.

Судом встановлено, що сторони не погоджуються з умовами договорів запропонованими одна одній та мають намір укласти договори, які є різними за своєю правовою природою, сторони не дійшли згоди щодо жодної істотної умови договорів, зокрема, сторони прийняли та погодили лише п.п. 4.1, 4.2, 6.1, 7.1, 7.2, 7.4, 7.5, 7.6, 7.7, 7.8, 7.9 договору, які містять загальноприйняті умови при укладанні договорів, не розкривають зміст та предмет договору та не відображають мету сторін під час укладання спірного договору.

Відповідач зауважив, що договори повинні укладатись лише за домовленістю сторін. Згідно твердження відповідача позов грубо порушує принцип свободи договору, позбавляє можливості відповідача визначити зміст договору на свій розсуд, а головне відповідач звертає увагу, що даний спір переданий на вирішення суду без згоди та погодження відповідачем.

Також частиною 2 статті 67 Господарського кодексу України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

В силу статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або, якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

У відповідності до статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачем не наведено жодних доказів та підстав, в

силу яких у відповідача виникає обов'язок укласти такий договір з позивачем на

запропонованих АК “Київенерго” умовах, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не погоджується на передання переддоговірного спору, який виник між сторонами, на вирішення суду, судом визнаються безпідставними вимоги позивача щодо визнання укладеним договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води у запропонованій позивачем редакції.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення аналогічного змісту містяться й у Господарському кодексі України (ч. 2 ст. 180 ГК України). Пунктом 8 цієї ж статті визначено, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Враховуючи те, що сторонами не погоджено всі істотні умови договору про надання послуг з підвищення тиску холодної води, в силу закону та відсутності на це згоди відповідача, розбіжності, які виникли між сторонами, в даному випадку не можуть бути в примусовому порядку вирішені судом, а тому заявлені позовну вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач у своїх додаткових поясненнях до відзиву по справі № 11/101 також зазначає, що “Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій”, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05р. № 560 визначено, що під час розрахунку нормативних витрат враховуються: середньомісячні витрати на оплату праці (далі - заробітна плата) та середньомісячні матеріальні витрати за рік окремо за статтями експлуатаційних витрат, плановані трудовитрати, що не можуть перевищувати розміру, передбаченого нормами часу та нормами обслуговування для робітників і виробничого персоналу, встановленими центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. (п. 6 Порядку). Пунктом 26 Порядку визначено формулу визначення розміру витрат на підкачування води за місяць. Відповідно до п. 1 Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають зазначені послуги. Суд погоджується із висновком Відповідача, що він не є суб'єктом правовідносин, врегульованих зазначеною Постановою, оскільки не є балансоутримувачем багатоквартирних будинків.

В зв’язку з відмовою у позові, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені ГПК України.

Суддя Ю.М. Смирнова

Дата підписання рішення: 11.08.2008 р.