ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 р.

№ 21/185

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника позивача:

Колотієвського О.П. та представника відповідача –Міщенко М.В.

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорембудсервіс"

на постанову

від 27.12.2007

Київського міжобласного

апеляційного господарського суду

у справі

№ 21/185

господарського суду

Полтавської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорембудсервіс"

до

Кременчуцької міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Комунального підприємства "Кременчуцьке міське бюро технічної інвентаризації"

про

визнання майна цілісним майновим комплексом

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "Агрорембудсервіс" звернулося з позовом до Кременчуцької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - комунального підприємства "Кременчуцьке міське бюро технічної інвентаризації", згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги, просило визнати за позивачем право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, на розі вулиць Красіна та Горького, вартістю 298636,00 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 31.07.2007 у справі № 21/185 позов задоволено. Визнано за ТзОВ "Агрорембудсервіс" право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, на розі вулиць Красіна та Горького та до складу якого входять санвузол, контрольно-пропускний пункт та цегельно-бетонна опорна стінка, на якій змонтовано металеву огорожу і металеві ворота.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.12.2007, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 27.12.2007, а рішення господарського суду першої інстанції від 31.07.2007 залишити без змін. Зокрема, скаржник посилається на те, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст. 18, 22, 24 Закону України "Про містобудування".

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено апеляційним судом, і це відповідає наявним матеріалам справи, 25.12.2001 між позивачем та відповідачем у справі був укладений договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 840 строком до 01.09.2006, згідно умов якого позивач прийняв у тимчасове користування земельну ділянку для експлуатації обслуговування відкритої автостоянки на розі вул. Красіна і Горького у м. Кременчуці.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовував його тим, що він провів облаштування автостоянки та збудував об’єкти нерухомості зі своїх матеріалів, що є підставою для набуття за ним права власності на новостворене майно відповідно до ст.ст. 331, 376 ЦК України.

Сукупності встановлених по справі обставин апеляційний суд дав належну оцінку і дійшов до правильного висновку про безпідставність заявленого позову. При цьому, апеляційний суд правильно виходив з того, що позивач, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України, не надав доказів, які б підтверджували обґрунтованість його вимог, що саме ним було виконано будівельно-монтажні роботи по облаштуванню вказаної автостоянки в тому об’ємі, на яких він наполягає, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність його посилань на ст. 331 ЦК України, оскільки позивачем не доведено факту виготовлення ним нової речі.

У цьому ж зв‘язку, апеляційний суд обґрунтовано не надав значення посиланням позивача на ст. 376 ЦК України, відповідно до якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб, оскільки умовами договору тимчасового користування землею № 840 не передбачено, що землекористувач має право зводити будівлі і споруди.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Разом з тим, оскільки судове провадження по справі, як це вбачається з наявних документів, відбулось без врахування зазначеної позивачем ціни позову –298636,00 грн., - що, всупереч вимогам ст. 105 ГПК України, не було прийнято до уваги апеляційним судом при вирішенні питання відносно нового розподілу судових витрат, з позивача за розгляд справи в судах першої та другої інстанціях підлягає достягненню державне мито в загальному розмірі 4250,56 грн.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорембудсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 27.12.2007 у справі № 21/185 залишити без змін, доповнивши зазначене судове рішення наступним:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорембудсервіс" в доход державного бюджету 4250,56 грн. державного мита.

Доручити господарському суду Полтавської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.