ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.08

Справа №АС17/377-08.

За позовом: Суб‘єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Дяденко Петра Миколайовича

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.Суми

про визнання недійсним та скасування рішення.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача Фесенко М.І.

Від відповідача не з‘явився

У засіданні брали участь секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення №1139 від 26.05.2008 р. про донарахування страхових внесків і застосування до нього фінансових санкцій, а також визнати недійсною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-244/1 від 26.05.2008 р., видану йому Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про застосування фінансових санкцій №300 від 11.02.2008 р.

Позивач подав суду заяву про доповнення позовних вимог №68 від 09.07.2008 р. та просить суд скасувати вимогу про сплату боргу управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми №Ф-92/1 від 11.02.2008 р., в іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з‘явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 128 КАС України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що законодавством не передбачено звільнення фізичних чи юридичних осіб, які використовують працю найманих працівників, та обрали особливий спосіб оподаткування, від сплати внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 26.05.2008 р. управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми була проведена позапланова документальна перевірка Суб‘єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Дяденко Петра Миколайовича з питань правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду України за період з 01.04.2005 р. по 20.05.2008 р., за результатами якої складений акт №78 від 26.05.2008 р., та встановлено приховування позивачем сум заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, у 2005-2008 рр., що є порушенням ч.6 ст. 17, ст. 19 та п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування»; п. 4.1. розділу 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Фонду 19.12.2003 р. (далі за текстом – «Інструкція»; необчислення належних до сплати сум страхових внесків у 2005-2008 рр., що є порушенням ч.6 ст. 17, ст. 19, ч.2 ст. 20 та п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування»; п. 4.1. та п. 4.4. розділу 4 Інструкції, а також позивачу донараховано за 2005-2008 роки 23 322 грн. 91 коп. страхових внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування.

26.05.2008 р. відповідачем прийнято рішення №1139 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким до позивача застосована фінансову санкцію в розмірі 18 812 грн. 49 коп. та направлено на адресу позивача вимогу №Ф-244/1 від 26.05.2008 р. про сплату боргу - недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 23 322 грн. 91 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування» та п. 2.1.1. Інструкції підприємства, установи і організації, створені відповідно до Законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності, та господарювання та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб‘єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством є страхувальниками (платниками страхових внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування), тому повинні сплачувати страхові внески за найманих (застрахованих) осіб на загальних підставах, тобто 32 відсотка в 2005 р. та 31,8 відсотка в 2006 р.

Згідно пп. 1 п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України «Про збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування» для відповідних платників збору.

З метою уникнення сплати надмірних сум протягом періоду внесення відповідних змін до законодавства при сплаті страхових внесків за найманих працівників юридичними та фізичними особами – суб‘єктами підприємницької діяльності сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді відрахувань від єдиного та фіксованого податків за таких працівників, зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні звітні періоди.

Згідно пп.. 11.17 Інструкції суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків та інших платежів (в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що надходить за найманих працівників суб‘єктів підприємницької діяльності, які обрали відповідний, особливий спосіб оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснює господарську діяльність у сфері пасажирських транспортних перевезень за спрощеною системою оподаткування і сплачує єдиний податок, про що свідчать копії відповідних свідоцтв про сплату єдиного податку.

Відповідно до п.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб‘єктів малого підприємництва»суб‘єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов‘язкове державне пенсійне страхування.

Згідно листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 29.12.2004 р. №9192/0/04 з 1 січня 2004 р. до внесення відповідних змін до законодавства України суб‘єкти господарювання – платники єдиного податку сплачують внески до Пенсійного Фонду України згідно з нормами Указу Президента України від 03.07.1998 р. №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб‘єктів малого підприємництва».

Пунктом 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб‘єктів малого підприємництва» передбачено, що 42% від суми єдиного податку підлягає перерахуванню органами Державного казначейства на рахунок Пенсійного фонду України.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім'ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Так, судом встановлено, що позивачем були укладені ряд трудових договорів з найманими працівниками, а також протягом 2005-2008 років сплачено єдиний податок у розмірі 50% належної до сплати суми єдиного податку за кожного працівника, про що свідчать відповідні форми трудових договорів між працівником і фізичною особою та довідки про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку, видані Державною податковою інспекцією в м.Суми, які містяться в матеріалах справи.

Згідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач не подав суду доказів на підтвердження правомірності висновків, викладених в акті перевірки від 26.05.2008 р., тому рішення №1139 від 26.05.2008 р. про донарахування страхових внесків і застосування до позивача фінансових санкцій та вимога про сплату боргу №Ф-244/1 від 26.05.2008 р. підлягають скасуванню.

Вимоги позивача в частині визнання недійсними рішення №1139 від 26.05.2008 р. та вимоги про сплату боргу №Ф-244/1 від 26.05.2008 р., видана йому Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми є такими, що не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до ст. ст. 87, 94, 98 КАС України судові витрати по справі в розмірі 3 грн. 40 коп. підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про застосування фінансових санкцій №1139 від 26.05.2008 р.

3.          Скасувати вимогу про сплату боргу управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми №Ф-244/1 від 26.05.2008 р.

4.          Стягнути з державного бюджету м. Суми (р/р 0002 в УДК в Сумській області, МФО 837013, код ЗКПО 23636315, код 22090200, символ 095) на користь Суб‘єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Дяденко Петра Миколайовича (40000, м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 41, кв. 51, код ) 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті державного мита.

5.          В іншій частині провадження у справі №АС17/377-08 підлягає закриттю.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя            О.В. КОВАЛЕНКО