ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№ Б-31/04-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. –головуючий-доповідач,

Коваленко В,М.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова

на ухвалу

та постанову

господарського суду Харківської області від 12.01.2008

Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008

у справі

господарського суду

№ Б-31/04-08

Харківської області

за заявою

державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова

про визнання банкрутом

товариства з обмеженою відповідальністю консалтингової агенції «Віват»

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявника

не з’явились

від боржника

не з’явились

ВСТАНОВИВ :

в січні 2008 року державна податкова інспекція у Червонозаводському районі міста Харкова (далі –інспекція) звернулась до суду з заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю консалтингової агенції «Віват»(далі –боржника), в порядку статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону) - на тій підставі, що боржник має заборгованість у сумі 116,90 грн., його керівні органи відсутні за своїм місцезнаходженням, майна в боржника немає, не надає на протязі року до органів державної податкової служби податкові декларації, документи бухгалтерської звітності, підприємницьку діяльність боржник фактично припинив.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2008 заяву про порушення справи про банкрутство повернуто без розгляду, керуючись статтею 93 Цивільного кодексу України, статтями 1, 17-19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців»( далі - Закон № 755); статті 7, абзацу 3, 6 статті 9, статті 52 Закону, статей 4-3, 33, 34, 86 ГПК України, мотивуючи ухвалу тим, що заява не містить обставин відсутності боржника і припинення його підприємницької діяльності та до заяви не додано належних доказів відсутності боржника за його місцезнаходженням і припинення підприємницької діяльності, а також доказів неподання до податкового органу декларацій та іншої бухгалтерської звітності протягом року.

Не погодившись з винесеною ухвалою, інспекція звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2008.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, інспекція звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд, аргументуючи їх прийняття порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі –Закону).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Пунктом 5 статті 1 Закону № 755 передбачено, що місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені

Статтею 16 Закону № 755 передбачено, що з метою забезпечення органів державної влади та учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб (підприємців) створюється Єдиний державний реєстр, який містить відомості щодо місцезнаходження юридичної особи, дати та номеру записів про проведення державної реєстрації юридичної особи, дату та номеру записів про внесення змін до нього, дати видачі або зміни свідоцтва про державну реєстрацію, дані про установчі документи, дати та номери записів про внесення змін до них, про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням тощо.

Відповідно до вимог статті 17 Закону № 755, який набув чинності з 01.07.2004 року в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 18 Закону № 755, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру , не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Закон № 755 також визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, які здійснюються державним реєстратором (пункт 7 статті 19 зазначеного Закону).

Згідно з частиною 8 статті 19 Закону № 755, якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Виходячи з вимог частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, із статуту боржника вбачається, що виконавчим органом боржника є генеральний директор, який без доручення виконує дії від імені боржника. Із наданої суду довідки ЄДРПОУ, станом на 13.06.2007, не вбачається внесених відомостей про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

Відтак, суди дійшли висновку про те, що в ЄДРПОУ відсутній запис про відсутність боржника за адресою місцезнаходження відповідно до частини 8 статті 19 Закону № 755.

Зважаючи на викладене, суди надали оцінку довідці ЄДРПОУ (а.с. 9-10) як неналежному доказу в обґрунтування обставин відсутності боржника за адресою місцезнаходження.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що інспекція не надала належних доказів відсутності боржника за юридичною адресою або місцезнаходження постійно діючого виконавчого органу юридичної особи.

Доводи боржника про неврахування судами доказу відсутності підприємницької діяльності боржника, яким на думку скаржника є подання останнього податкового звіту 30.10.2006 колегія суддів вважає такими, що виходять за межі касаційного перегляду справи, оскільки касаційною інстанцією не здійснюється оцінка доказів. Висновками попередніх судових інстанцій зазначений доказ визнано недостатнім для висновку про припинення господарської діяльності боржником, оскільки згідно статті 4.1.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»наступний розрахунок при подачі квартальної звітності повинен подаватися протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу, тобто 10 лютого 2007 року. Тому саме з цього моменту слід відраховувати річний термін неподання звітності.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про те, що доведення відсутності господарської діяльності ініціюючим кредитором повинно відбуватися на підставі сукупності доказів, якими можуть бути податкові декларації, витяги з банківських рахунків про відсутність обороту коштів боржника та інші фактичні дані, які безспірно доводять припинення боржником господарської діяльності.

Відтак, доводи скаржника про порушення судами норм матеріального права при винесені оскаржуваних судових актів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції від 12.01.2008 та постанови суду апеляційної інстанції від 26.02.2008, а доводи касаційної скарги вважає такими, що не спростовують законності висновків попередніх судових інстанцій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Червонозаводському районі міста Харкова залишити без задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 та ухвалу господарського суду Харківської області від 12.01.2008 залишити без змін.

Головуючий Л. Катеринчук

Судді                                                                        В. Коваленко

Н. Ткаченко