СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 травня 2008 року

Справа № 2-26/1756-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Змейкова Г.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: Калінін Олексій Павлович, довіреність №59/100 від 14.04.08;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Медведчук О.Л.) від 19.03.2008 року у справі № 2-26/1756-2008А

за позовом комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" (вул. Лермонтова, 17,Сімферополь,95000)

до          Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим (вул. Р. Люксембург, 29,м.Сімферополь,95000)

Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання незаконними та скасування пункту акту та податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою про визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 4 „Висновок” акту Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року; а також визнання незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 17.09.2007 року та податкового повідомлення-рішення №/1 від 30.11.2007 року.

Позивачем заявою від 28.02.2008 року доповнено позовні вимоги та просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 2 розділу 4 „Висновок” акту Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року, а також визнати незаконними та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.09.2007 року, податкове повідомлення-рішення №/1 від 30.11.2007 року та податкове повідомлення рішення №/2 від 12.02.2008 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Медведчук О.Л.) від 19.03.2008 року у справі №2-26/1756-2008А позов задоволено частково. Скасовано пункт 2 розділу 4 акту Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2008 року, визнані незаконними та скасовані податкові повідомлення-рішення №/0 від 17.09.2007 року, №/1 від 30.11.2007 року, №/2 від 12.02.2008 року. У частині позовних вимог відносно Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим позов залишено без розгляду.

У частині задоволення позовних вимог постанова суду мотивована тим, що бюджетні дотації, надані позивачу у межах, визначених бюджетним законодавством, не є об’єктом оподаткування податком на додану вартість.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення спору були порушені вимоги норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Сотула В.В. від 27.06.2008 року у складі колегії було замінено суддю Щепанську О.А. на суддю Плута В.І.

У судовому засіданні 27.06.2008 року представник податкової інспекції підтримав вимоги апеляційної скарги, представники позивача та податкової адміністрації у судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю представників позивача та податкової адміністрації, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 29.05.2008 року.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 08.08.2007 року до 05.09.2007 року, Державною податковою інспекцією у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" за період з 01.07.2005 року по 31.03.2007 року. По результатах перевірки був складений акт за №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року.

Перевіркою зокрема встановлено порушення вимог підпункту 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме, занижено податкове зобов’язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з липня 2005 року по березень 2007 року включно.

На підставі вказаного акту позивачу направлено податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.09.2007 року про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 150071,00 грн. і застосування штрафних санкцій у розмірі 75035,50 грн.

27.09.2007 року позивачем було подано скаргу в порядку, визначеному пунктом 5.2 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.09.2007 року, яку рішенням Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим від 23.11.2007 року за №70352/10/25-023 залишено без розгляду.

На адресу комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" спрямовано податкове повідомлення рішення №/1 від 30.11.2007 року.

05.12.2007 року позивачем було подано до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим повторну скаргу на рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим. За результатами повторної скарги рішенням Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим за №231/10/25-023 від 31.01.2008 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим від 17.09.2007 року №/0 (від 30.11.2007 року №/1) та рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №70352/10/25-023 від 23.11.2007 року, прийняте за результатами розгляду первинної скарги заявника, а повторна скарга - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника податкової інспекції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим такою, що підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" є утримання та поточний ремонт житлового фонду у якому зокрема проживають пільгові категорії громадян.

Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг віднесено зокрема встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради міста Сімферополя за №37 від 29.03.2005 року „Про встановлення розмірів квартирної плати та плати (для приватизованих квартир) за утримання будинків та прибудинкових територій” встановлено розмір квартирної плати, перелік та вартість послуг, що входять до складу квартирної плати та плати (для приватизованих квартир) за утримання будинків та прибудинкових територій з урахуванням ступеню благоустрою житлового фонду.

Різниця в тарифах по пільгових категоріях громадян фінансується з державного бюджету у вигляді пільг (субвенцій), дотацій та субсидій відповідно до положень статті 51 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік” та статті 47 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік».

Також згідно з пунктом 6 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 28.12.2006 року за №315-5/06 „Про бюджет АРК на 2007рік” та пунктом 7 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 22.02.2006 року за №1579-4/06 „Про бюджет АРК на 2006 рік” затверджено об'єми субвенцій бюджетам міст та районів за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету України у тому числі на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-водопостачання і водовідведення, квартирної плати, вивозу побутового сміття і рідких нечистот, за рахунок якої надаються житлові субсидії населенню і пільги окремим категоріям громадян.

Податкова інспекція вважає, що комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" повинні бути включені до складу податкових зобов'язань дотації, отриманні з бюджету на надання послуг по утриманню будинків та при будинкових територій.

Проте, судова колегія вважає доводи відповідача помилковими та такими, що не основані на вимогах Закону України „Про податок на додану вартість”, у зв'язку з наступним.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що платником податку на додану вартість зокрема є суб'єкт підприємницької діяльності та інша юридична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 вказаного Закону, база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами. Бюджетні дотації не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" надає послуги по тарифах встановлених органом місцевого самоврядування, з матеріалів справи не вбачається, що дотації перераховуються як додаткова плата за надані послуги населенню.

Таким чином, відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість” базою оподаткування є тільки тариф, оскільки відповідно до пункту 11.11 статті 11 цього закону датою виникнення податкового зобов'язання щодо надання послуг є дата надходження коштів до каси або на рахунок підприємства від населення, адже вказані операції визначаються за касовим способом.

Крім того у листі Державної податкової адміністрації України N4586/7/16-1217-20 від 09.04.2001 року вказано, що крім бюджетних субсидій і дотацій для пільгових категорій населення, житлово-комунальні підприємства отримують з бюджету дотації на покриття від'ємної різниці, яка склалася між витратами на виготовлення (придбання) комунальних послуг і доходами від їх продажу населенню за встановленими тарифами. Така бюджетна дотація підпадає під дію підпункту 3.2.7 статті 3 Закону України „Про податок на додану вартість” і не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №/0 від 17.09.2007 року, №/1 від 30.11.2007 року, № /2 від 12.02.2008 року.

Судова колегія також вважає за необхідне звернути увагу на те, що суд першої інстанції під час вирішення спору дійшов висновку про необхідність визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 4 „Висновок” акту перевірки Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року. При цьому суд першої інстанції посилається на статтю 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, судова колегія з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не може у зв’язку з наступним.

Відповідно до вимог пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 зазначеного Кодексу встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 3 статті 105 Кодексу визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Господарський суд першої інстанції виходив з того, що акт перевірки Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року є рішенням суб’єкта владних повноважень у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України.

З зазначеним погодитись не можна, оскільки під терміном рішення суб’єкта владних повноважень розуміється нормативно-правовий акт, або акт індивідуальної дії, тобто акт який містить певну норму поведінки, якої фізична або юридична особа, яка не є суб’єктом владних повноважень, повинна дотримуватись.

Наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005 року затверджений Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового валютного та іншого законодавстві, який зареєстрований в Мінюсті України 25.08.2005 року за №925/11205.

Відповідно до вказаного Порядку за результатами проведення перевірок оформляється акт, який є службовим документом, який стверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства (пункт 1.3).

Акт перевірки є підставою для винесення податковими органами податкового повідомлення-рішення, у якому донараховується податкове зобов'язання та застосовуються фінансові санкції за фактами порушень, які встановлені в акті.

Згідно з підпунктом „б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Пунктом 6.1 статті 6 цього Закону встановлено, що у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

З аналізу зазначених норм вбачається, що акт перевірки не містить у себе будь-яких вимог до платника податків, а лише фіксує результати здійсненої податковим органом перевірки, тому акт не може бути нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, а значить не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У зв’язку з викладеним судова колегія вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 4 „Висновок” акту перевірки Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року не існує.

Також судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим підлягають залишенню без розгляду на підставі пункту 7 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеним пунктом статті 155 Кодексу встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статті 106 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Проте, зазначені вимоги судом першої інстанції виконані не були, оскільки, по-перше, питання про залишення позовних вимог без розгляду суд вирішив у постанові, а не в ухвалі, по-друге, судом першої інстанції не надавався строк позивачеві для усунення недоліків позовної заяви, а по-третє, суд першої інстанції фактично розглянув по суті позовні вимоги, надав їм належну оцінку, а надалі залишив їх без розгляду, що суперечить засадам інституту процесуального права –залишенню позову без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем не було наведено доводів в обґрунтування позовних вимог до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим, тому судова колегія вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають залишенню без задоволення.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така що прийнята з порушенням вимог норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати присуджуються позивачу відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтею 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, статтею 202, пунктом 3 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.03.2008 року у справі № 2-26/1756-2008А скасувати.

3. Прийняти нову постанову.

4. Позов задовольнити частково.

5. Визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №/0 від 17.09.2007 року, №/1 від 30.11.2007 року, № /2 від 12.02.2008 року.

6. В частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 4 "Висновок" акту Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №5796/23-2/05480523 від 11.09.2007 року, а також в частині позовних вимог до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим у позові відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету України на користь комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне об'єднання Київського району міста Сімферополя" (вул. Лермонтова, 17,Сімферополь,95000; р/р 1, МФО 384748, ЗКПО 05480523 СФ АКБ "Морський транспортний банк") 1,70 грн. судового збору.

8. Доручити господарському суду Автономної Республіки Крим видати виконавчий документ.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення.

Постанову може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          В.М. Плут

І.В. Черткова