ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.08
Справа № 6/22

За позовом: Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів

до
відповідача: Львівського
комунального підприємства “Муніципальна дружина”, м.Львів;

третя
особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівське комунальне підприємство
”Адміністративно-технічне управління”,
м. Львів;

про:
стягнення 281 грн.
00 коп.

Суддя: Гоменюк
З.П.

Представники:

від
позивача:  ОСОБА_1 -підпр.

від
відповідача:     не з'явився;

від
третьої особи:  Жулінський А.А. -предст.

Представникам
сторін, які взяли участь в судовому засіданні, роз'яснено зміст ст.22 ГПК
України, а саме їх процесуальні права та обов'язки, зокрема, права заявляти
відводи.

Суть
спору: Позов
заявлено суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 до
Львівського комунального підприємства “Муніципальна дружина” про стягнення 281
грн. 00 коп. В якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено Львівське комунальне підприємство
“Адміністративно-технічне управління”.

Ухвалою
суду від 15.04.2008р.за даним позовом судом порушено провадження у справі, та
призначено її до розгляду в судовому засіданні на 06.05.2008р.  Ухвалою суду від 06.05.2008р. розгляд справи
відкладено на 19.05.2008р. в зв”язку з неявкою представників відповідача та
третьої особи в судове засідання.

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.
Зокрема посилається на те, що 12.01.2008 р. відповідачем незаконно було
вилучено та переміщено його автомобіль на вулицю Кирилівську, 3, який
використовувався у процесі здійснення господарської діяльності, внаслідок чого
він був вимушений сплатити 281грн.00коп. для повернення автомобіля та зазнав
збитків.

Відповідач
повторно в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив,
причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином
був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, позов заперечив, однак письмового пояснення на позов не надав.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи,
оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

Позивач
є власником автомобіля ЗАЗ-DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.02.2007р. 12.01.2008р.
вказаний автомобіль використовувався позивачем під час здійснення
підприємницької діяльності із надання юридичних послуг на підставі договору №
01-10 від 10.01.2008р. Близько 16.30 год. позивач залишив автомобіль на острівці
безпеки на пл. Міцкевича у м. Львові і перебував на переговорах із
контрагентом.

12.01.2008р.
о 16.50 год. транспортний засіб було примусово переміщено Львівським
комунальним підприємством «Муніципальна дружина" за допомогою евакуатора
на спеціально обладнаний майданчик у м. Львові по вул. Кирилівська, 3.

Для
повернення транспортного засобу, позивач був вимушений сплатити відповідачу 281
грн.00 коп. за послуги евакуатора згідно Рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради № 1141, від 07.12.2007р., що підтверджується фіскальним
чеком від 12.01.2008р., виданим працівником відповідача. Однак, належних
доказів надання послуг саме на вказану суму та наявність передбачених законом
підстав для покладення обов'язку сплатити ці кошти на позивача, суду не надано.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, посилається на відповідність його дій вимогам законодавства та
недотримання позивачем Правил благоустрою та утримання територій м.Львова.
Однак, відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України,
право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 7 ст. 92 Конституції
України правовий режим власності визначаються виключно законами України. Згідно
із ч. 7 ст. 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена
або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших
осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно
із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в
Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

В
порушення п. 1 Порядку примусового переміщення та зберігання транспортних засобів
у м. Львові», згідно із яким у випадку виявлення наїздів на зелені насадження,
газони, тротуари, декоративні огорожі, зупинки та стоянки автотранспортних
засобів, і лише якщо це ускладнює або унеможливлює утримання об'єктів міського
благоустрою, працівник Львівського комунального підприємства
“Адміністративно-технічне управління” складає протокол про порушення Правил
благоустрою та виконує схему розміщення транспортного засобу. Всупереч
цьому, працівником третьої особи, не було складено протоколу та схеми
розміщення транспортного засобу позивача. Доказів їх складання суду не надано.
Також не обґрунтовано яким чином стоянка автомобіля позивача на острівці
безпеки на пл. Міцкевича 12.01.2008 р., ускладнила або унеможливила утримання
об'єктів міського благоустрою.

Відповідно
до п. 1.1 “Порядку примусового переміщення та зберігання транспортних засобів у
м. Львові”, працівник третьої особи приймає рішення про переміщення
транспортного засобу при підтвердженні фактів порушення водієм транспортного
засобу Правил благоустрою та утримання територій м. Львова.

Пунктами
5.1, 5.1.16 Правил благоустрою м.Львова, зупинку та стоянку автотранспортних
засобів, яка ускладнює або унеможливлює утримання об'єктів міського
благоустрою, віднесено до адміністративних правопорушень за які передбачено
накладення штрафу згідно із ст. 152 КпАП. Згідно з п. 5.1.33 накладення штрафів
провадиться адмінкомісіями при районних адміністраціях за відповідними
протоколами. Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення
передбачено ст.ст. 276 -281 КпАП. Відповідно до ст. 284 КпАП, по справі про
адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких
постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування
заходів впливу; 3) про закриття справи. Справа про адміністративне
правопорушення щодо позивача у встановленому законом порядку не розглядалась,
постанова про накладення адміністративного стягнення не виносилась. Двомісячний
строк накладення адміністративного стягнення сплив. Тому, згідно ст. 247 КпАП,
провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате провадження підлягає закриттю.

Відповідно,
факт порушення Правил благоустрою та утримання територій м.Львова не
підтверджується належними доказами.

Крім
того, згідно із п. 1.5 Ухвали Львівської міської ради № 1367, від 29.11.2007
р., підставою для примусового переміщення транспортного засобу є порушення
Правил благоустрою м.Львова. Згідно п. 1.1 Правил благоустрою м.Львова, вказані
правила є обов'язковими для всіх організацій, установ та підприємств незалежно
від їх відомчого підпорядкування та форм власності. Таким чином, їх дія не
поширюються на фізичних осіб -підприємців.

Відповідно
до ст. 147 ГК України, майнові права суб'єктів господарювання захищаються
законом. Збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав
громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону. Право
власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб,
зазначений у статті 20 ГК України, у тому числі шляхом відшкодування збитків.
Згідно ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею
доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання
зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою
стороною. У статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню
також віднесено додаткові витрати (сплачені іншим суб'єктам вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів тощо). Таким чином, внаслідок незаконних
дій працівників відповідача позивачу було завдано збитків в розмірі 281грн.
00коп.

Сукупність
вищенаведених встановлених обставин підтверджено документально, що дає суду
підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи,
і такими, що підлягають задоволенню.

Судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з Львівського комунального підприємства “Муніципальна дружина”,
м.Львів, просп. Свободи, 24 () на користь суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (п/р НОМЕР_3 в ЗАТ
«ПроКредит Банк», МФО 320984, ід.код. )  281грн. 00коп. завданих збитків, 102грн.
00коп. витрат по сплаті державного мита та 118грн. 00коп. вартості
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Наказ видати відповідно
до вимог ст.116 ГПК України.

Суддя