ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№
21/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової
І.Ю.,,

суддів

Заріцької
А.О., Продаєвич Л.В.

розглянувши
касаційну скаргу

фізичної особи ОСОБА_1 науково-виробничої та
сільськогосподарської фірми "ІНК Магістр ЛТД"

на
постанову  та постанову

господарського
суду Запорізької області від
12 грудня 2007 року Запорізького апеляційного господарського суду від
12 лютого 2008 року

у
справі господарського
суду

№ 21/15
Запорізької області

за
заявою

сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Агрофірма "Зоря"

про

банкрутство

кредитори

МПП
"Лав-Сервіс", ТОВ "Донбасенергобуд", ВАТ "Колгосп
ім.. Чубаря", Пологівський районний центр зайнятості, фізична особа -
ОСОБА_1, ПП "Делайт", ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", ВАТ
"Запоріжжяобленерго", Пологівське відділення       № 3006 Ощадбанку України, НВ та СФ
"ІНК МАГІСТР ЛТД"

ліквідатор

ОСОБА_2

за участю
представників сторін:

ВСГФ  " ІНК Магістр ЛТД",  ОСОБА_1

ОСОБА_3,

ліквідатора
ОСОБА_2,

фізичної
особи ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою
господарського суду Запорізької області від 16 грудня             2004 року порушено провадження у
справі № 21/15 про банкрутство сільськогосподарського виробничого кооперативу
"Агрофірма "Зоря" (далі - СВК "Агрофірма "Зоря").

Ухвалою
від 13 липня 2007 року затверджено план санації, продовжено строк санації до 20
грудня 2007 року.

Ухвалою
від 26 листопада 2007 року (суддя Черкаський В.І.) припинено повноваження
керуючого санацією ОСОБА_4, призначено виконуючим обов'язки керівника боржника
ОСОБА_2

Постановою
господарського суду Запорізької області від 12 грудня          2007 року СВК "Агрофірма
"Зоря" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Не
погоджуючись з винесеною у справі постановою кредитори у справі - фізична особа
ОСОБА_1 і науково-виробнича та сільськогосподарська фірма "ІНК Магістр
ЛТД" (далі -НВСФ "ІНК Магістр ЛТД") звернулися до Запорізького
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просили скасувати
постанову суду першої інстанції в частині визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури; керуючим санацією призначити арбітражного
керуючого ОСОБА_5, а інвестором -ТОВ "Компанія Агроіл", і визнати
нелегітимними всі рішення прийняті комітетом кредиторів 3 грудня 2007 року.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від                   12 лютого 2008 року (судді:
Кричмаржевський В.А. -головуючий, Мірошниченко М.В., Хуторний В.М.) апеляційну
скаргу кредиторів залишено без задоволення, постанову господарського суду Запорізької
області від             12 грудня 2007
року - без змін, .

Фізична
особа ОСОБА_1 і науково-виробнича та сільсько- господарська фірма "ІНК
Магістр ЛТД" звернулись до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просять скасувати постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 12 лютого 2008 року та постанову господарського суду
Запорізької області від 12 грудня 2007 року, визнати недійсними рішення,
прийняті на засіданні комітету кредиторів 3 грудня 2007 року, керуючим санацією
призначити ОСОБА_5

В
обґрунтування касаційної скарги скаржники посилаються на те, що судами при
винесенні оскаржуваних постанов порушено норми матеріального та процесуального
права, зокрема: ст.ст. 22, 38, 43, 69 Господарського процесуального кодексу
України (далі -ГПК України),  ст.ст. 18,
21 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” (далі -Закон).

У
судовому засіданні 13 травня 2008 року було оголошено перерву.

Колегія
суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи
без змін постанову господарського суду Запорізької області від 12 грудня 2007
року, суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з того, що оскільки комітет
кредиторів звернувся до суду із заявою про визнання боржника банкрутом та
відкриття щодо нього ліквідаційної процедури і проведення засідання комітету
кредиторів повністю відповідає приписам ст. 16 Закону, висновки суду першої
інстанції є правомірними.

Однак,
колегія суддів не може  погодитися з
висновками судів попередніх інстанцій.

Як
вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області
затверджено план санації, згідно якого інвестором виступило ТОВ
"Лізинг-Центр", продовжено строк санації до 20 грудня           2007 року.

Як
вбачається з протоколу № 14, 3 грудня 2007 року за наслідками розгляду звіту
керуючого санацією ОСОБА_4 комітетом кредиторів було вирішено подати до
господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом, призначення
ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2, при цьому: "за"
проголосувало 59 % голосів, "проти" -41 %, клопотання кредитора
фізичної особи ОСОБА_1, щодо призначення керуючим санацією СВК "Агрофірма
"Зоря" ОСОБА_5, відхилено оскільки "за" задоволення даного
клопотання проголосувало 41 % голосів, "проти" -59% (т. 11 а.с. 100).

Слід
вказати, що на зборах кредиторів були присутніми фізична особа - кредитор
ОСОБА_1, який пропорційно сумі вимог, включеній до реєстру вимог кредиторів,
має 41% голосів, ТОВ "Лізинг-Центр" -59 % та один дорадчий голос, як
заставний кредитор, керуючий санацією ОСОБА_4 і виконуючий обов'язки керівника
боржника арбітражний керуючий ОСОБА_2 -також по одному дорадчому голосу.

Згідно
із п.п. 6, 8 ст. 16 Закону на час дії процедур банкрутства збори кредиторів
обирають комітет кредиторів у складі не більше семи осіб і до компетенції
комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського
суду з клопотанням про відкриття ліквідаційної процедури, припинення
повноважень керуючого санацією та про призначення нового арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Рішення комітету
кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього
проголосували присутні на зборах кредитори.

Судом
апеляційної інстанції вірно встановлено, що комітет кредиторів боржника був
обраний на засіданні кредиторів 26 квітня 2005 року, а кредитор НВСФ "ІНК
Магістр ЛТД" не звертався до арбітражного керуючого, суду чи комітету
кредиторів із заявою щодо вирішення питання про скликання зборів та обрання
нового комітету кредиторів (т. 3 а.с. 67).

Відповідно
до п. 5 ст. 18 Закону комітет кредиторів може прийняти одне з таких рішень:
схвалити план санації та подати його на затвердження господарського суду;
відхилити план санації і звернутися до господарського суду з клопотанням про
визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; відхилити план
санації, звернутися до господарського суду з клопотанням про звільнення
керуючого санацією від виконання ним обов'язків та про призначення нового
керуючого санацією. Зазначене рішення повинно містити дату скликання чергового
засідання комітету кредиторів для розгляду нового плану санації, яке має
відбутися не пізніше ніж у місячний строк з дня прийняття рішення про
відхилення плану санації.

Відтак,
клопотання скаржників про призначення нового керуючого санацією судом
апеляційної інстанції правомірно визнано таким, що не підлягає задоволенню,
оскільки з цього приводу рішення комітетом кредиторів не приймалося.

Крім
того,  не можна визнати обґрунтованими
доводи касаційної скарги про те, що НВСФ "ІНК Магістр ЛТД" не мала
змоги висловитись проти рішення комітету кредиторів щодо звернення до суду із
заявою про визнання боржника банкрутом, оскільки відповідно до ст. 21 Закону
кредитор мав право висловити свої заперечення на засіданні 12 грудня 2007 року,
на якому він був присутнім.

Судом
першої інстанції встановлено, що інвестор відмовився від інвестування
діяльності боржника. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок
суду щодо внесення інвестором інвестицій у розмірах, передбачених планом
санації, не підтверджений жодними доказами, що в свою чергу судом апеляційної
інстанції досліджено не було.

Таким
чином судами не враховано, що відповідно до приписів Закону у інвестора існують
зобов'язання і відповідальність за їх невиконання.

Ухвалою
від 26 листопада 2007 року судом було зобов'язано виконуючого обов'язки
керівника боржника надати докази задоволення вимог кредиторів.

Однак,
як вбачається з висновків суду першої інстанції, викладених у постанові,
боржником не були надані вказані докази, і при винесенні постанови про визнання
боржника банкрутом суд першої інстанції не звернув належної уваги на приписи
ст. 21 Закону.

Згідно
із ст. 21 Закону на засіданні господарського суду має бути розглянутий звіт
керуючого санацією та скарги кредиторів, а до звіту повинні бути додані:

-
докази задоволення вимог конкурсних кредиторів згідно з реєстром;

-
реєстр вимог кредиторів і, за наявності, скарги кредиторів, які голосували
проти прийнятого комітетом кредиторів рішення або не брали участі в
голосуванні.

У
разі встановлення господарським судом обґрунтованості скарг кредиторів
господарський суд може відмовити у затвердженні звіту керуючого санацією.

Таким
чином, як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, судом не
було належно досліджено поданий керуючим санацією звіт, заперечення кредитора
ОСОБА_1 щодо звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом,
питання виконання інвестором плану санації, а також розмір
задоволених/незадоволених вимог кредиторів, що в свою чергу судом апеляційної
інстанції враховано не було.

В
порушення п. 10 ст. 21 Закону суд не вирішив питання про затвердження звіту
керуючого санацією (чи про відмову в його затвердженні), або про продовження
санації, про що суд повинен був винести відповідну ухвалу, а відтак постанова
про визнання СВК "Агрофірма "Зоря" банкрутом є передчасною і
прийнятою без достатніх правових підстав.

Таким  чином, посилання суду апеляційної інстанції
на ст.ст. 16, 18 Закону, як на підставу задоволення заяви керуючого санацією
про застосування до боржника процедури ліквідації, слід визнати помилковим,
оскільки в даному випадку судом першої інстанції, як вже зазначалось вище,
належно не досліджувалось питання про виконання плану санації.

Крім
того, з доводів касаційної скарги вбачається, що пояснення виконуючого
обов'язки керівника боржника щодо відсутності інших інвесторів судом належним
чином не перевірялись, що підтверджується висновками, викладеними в
оскаржуваній постанові господарського суду Запорізької області від 12 грудня
2007 року у даній справі.

Все
наведене вище в сукупності свідчить про неповноту дослідження, як судом першої,
так і судом апеляційної інстанції, обставин справи, що мають істотне значення
для її правильного розгляду у зв'язку з чим оскаржувані постанови суду першої
та апеляційної інстанцій не можна визнати законними та обґрунтованими За
наведених обставин вони підлягають скасуванню, а справа -передачі на розгляд до
суду першої інстанції.

При
розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати викладене та розглянути
справу відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу фізичної особи ОСОБА_1 і науково-виробничої та сільськогосподарської
фірми "ІНК Магістр ЛТД" задовольнити частково.

Постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 12 лютого 2008 року та
постанову господарського суду Запорізької області від 12 грудня 2007 року у
справі № 21/15 скасувати.

Справу
передати до господарського суду Запорізької області на розгляд.

Головуючий
І. Панова

Судді
А. Заріцька

Л. Продаєвич