ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

08 липня 2008 р.            Справа 15/14-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольна традиція»,

м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Поділляресурс»,

м. Вінниця

про стягнення 110 618 грн. 29 коп..

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

від позивача - А. Тимчук за довіреністю;

від відповідача - не з‘явився.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Поділляресурс» заборгованості за договором поставки в загальному розмірі 110 618,29 грн., з яких: 104 044,82 грн. –основний борг, 6 573,46 грн. пеня.

Позов мотивовано тим, що відповідно до умов договору № 1221/02 від 01.11.2007р. позивач зобов‘язався поставити та передати у власність відповідача продукцію (алкогольні напої), а відповідач в свою чергу, прийняти та оплатити вказану продукцію. Свої зобов‘язання за договором позивач виконав поставивши товар за накладними № 10041 від 09.11.2007р. та № 10127 від 24.11.2007р., проте відповідачем не в повному обсязі проведено оплату товару.

Відповідач вимоги суду викладені в ухвалах від 18.04.2008р., 14.05.2008р., 30.05.2008р., 11.06.2008р. щодо надання відзиву на позов, доказів виконання договору, установчих документів та довідки ЄДРПОУ не виконав, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив. Пояснень причин невиконання вимог суду не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які долучені до матеріалів справи.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив, що 01.11.2007р. між сторонами укладено договір поставки за № 1221/02, відповідно до якого позивач зобов‘язався в порядку і на умовах визначених договором, поставити та передати у власність відповідача товар у відповідності до накладних, а відповідач прийняти вказаний товар та оплатити його вартість.

Відповідно до видаткових накладних № 10041 від 09.11.2007р. та № 10127 від 24.11.2007р., позивач поставив товар визначений договором на суму 110 091,20 грн..

Згідно з п. 2.4 договору розрахунок за поставлену продукцію повинен бути здійснений не пізніше 30 календарних днів з моменту її поставки.

Оскільки товар був поставлений 09.11.2007р. та 24.11.2007р., оплата товару повинна була бути здійснена не пізніше 09.12.2007р. та 24.12.2007р..

Відповідно до акту звірки розрахунків від 25.12.2007р. за домовленістю сторін сума вартості товару по накладній № 10041 від 09.11.2007р. була зменшена на 46,38 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач порушив умови договору в частині проведення розрахунків, перерахувавши на рахунок позивача 6000 грн., що підтверджується виписками банку № 5532 від 12.03.2008р. та № 5554 від 13.03.2008р..

Листом № 59 від 04.03.2008р. відповідач визнав заборгованість перед позивачем в розмірі 110044,82 та зобов‘язався перерахувати борг рівними частинами з 11.03.2008р. по 3000 грн. за кожен день, проте взяті на себе зобов‘язання не виконав.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК Кодексу зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, на момент розгляду справи, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 104 044,82 грн..

Відповідно до п. 4.1 договору у випадку несвоєчасної або неповної оплати товару Покупець (відповідач) сплачує Продавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми затриманого платежу за кожний день затримки.

Згідно з ч.1 ст.624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки відповідачем порушено терміни оплати товару, позивачем правомірно нараховано пеню в розмірі 6 573,46 грн. за період з 09.12.2007р. по 07.04.2008р..

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а в силу статей 32, 33 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень шляхом подання доказів.

Враховуючи, що відповідач доказів в спростування позовних вимог суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та законодавству, а отже підлягають задоволенню з віднесенням судових витрат на відповідача за правилами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «Поділляресурс»(21050, вул.. Соборна, 41, м. Вінниця, р/р 0001 в КБ «Імексбанк», МФО 305299, код 35340990) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольна традиція»(49000, вул. Чкалова, 12, к. 418, м. Дніпропетровськ, р/р 4353 в КБ «Приватбанк», МФО 305299, код 35340990) 104 044 грн. 82 коп. - боргу, 6 573 грн. 46 коп. - пені, 1106 грн. 18 коп. витрат зі сплати державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом.

Рішення оформлено та підписано 11.07.2008р.

Суддя В. Матвійчук

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу