ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2008 р.

Справа № 2/86-2А.

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Волиньобленерго», м.Луцьк

до Луцької об’єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 17.05.2004р. №/0, №/0

Суддя Черняк Л. О.

при секретарі Андрусенко О.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Боровський В.В. - головний бухгалтер (дов. в справі), Смусь В.Л. - заступник ген.директора з юр.питань (дов. в справі)

від відповідача: Стельмащук Ю.Г – нач. юридичного відділу (дов. в справі), Коптєва А.Є.- нач.відділу юридичного управління ДПА (дов. в справі), Платонова І.О. – нач.упр.под.контролю юр.осіб (дов. в справі)

Представникам сторін у судовому засіданні роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

В засіданні суду 22.08.2008 р. згідно ст. 160 КАС України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України справа розглядається за нормами КАС України.

Суть спору: Позивач – ВАТ «Волиньобленерго» (надалі товариство) просить суд визнати нечинним податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Луцьку від 17.05.2004р.:

-          №/0 про визначення суми податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 24394280грн. із них : 13332600грн. – основний платіж, 11061680грн. – штрафна санкція ;

-          №/0 про визнання податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 17685842грн. в т.ч. 8673467грн. основний платіж, 9012375грн. – штрафна санкція (а.с. 15,16).

Позовні вимоги товариство обґрунтовує таким.

Перевіркою встановлено, що заборгованість підприємства перед ДП «Енергоринок» виникла за період з жовтня 2000 року по лютий 2003р. Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 24.12.2002р. №349-IV прийнятий 24.12.2002р. та опублікований в газеті «Голос України» від 21.01.2003р. №11. Пунктами 5 і 7 Перехідних положень Закону визначено, що порядок урегулювання безнадійної заборгованості, визначений статтею 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції цього Закону), застосовується дія цілей оподаткування щодо заборгованості, віднесеної до складу валових витрат продавця або до страхового резерву кредитора, після набрання чинності цим Законом; податки, збори (обов’язкові платежі), нараховані до набрання чинності цим Законом, відносяться до складу валових витрат їх платника за правилами, що діяли до такого набрання чинності. Оскільки зміни до Закону були оприлюднені лише 21.01.2003р., п.п.12.1.5, п.12.1 ст.12 Закону №349-IV від 24.12.2002р. набрав чинності і може застосовуватися лише з 01.01.2004р.

ДПІ у м.Луцьку не мала підстав накладати штрафні санкції у відповідності з п.п.17.1.3, 17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», оскільки закон відповідно з п.1 прикінцевих положень набирає чинності з дня його опублікування, а саме з 26.03.2002р. (газета «Урядовий кур’єр», 26.03.2002р. №56), а правовідносини, щодо яких він був застосований, виникли протягом жовтня 2000р. – лютий 2003р. – таке застосування є прямим порушенням вимог ст..58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Відповідно до Закону України від 24.12.2002р. №349-IV «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі – Закон №349-IV) змінено порядок відображення у податковому обліку продавця сумнівної та безнадійної заборгованості, а також встановлено порядок відображення такої заборгованості у податковому обліку покупця.

Пунктом 5 Перехідних положень Закону №349-IV визначено, що порядок урегулювання безнадійної заборгованості, визначений ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції Закону №349-IV), застосовується для цілей оподаткування щодо заборгованості, віднесеної до складу валових витрат продавця або до страхового резерву кредитора, після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону №349-IV встановлено, що цей Закон в цілому набирає чинності з 1 січня 2003р.

Таким чином, порядок відображення безнадійної заборгованості у податковому обліку платника податку – покупця, визначений п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції Закону №349-IV), застосовується по тих сумах заборгованості, які після 01.01.2003р. віднесені продавцем до складу валових витрат або до страхового резерву кредитора на підставі ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Отже, порядок відображення сумнівної заборгованості покупця, визначений п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», застосовується стосовно заборгованості, що виникла після 01.01.2003р.

Така ж позиція викладена :

-          у листі Державної податкової адміністрації України від 19.06.2004р. №6149/2/11-1116 «Щодо відображення у податковому обліку сум заборгованості енергопостачальних компаній» ;

-          у листі Державної податкової адміністрації України від 16.09.2005р. №18580/7/11-1117 «Щодо відображення у податковому обліку сум кредиторської заборгованості» ;

-          у листі Комітету Верховної Ради України з питань фінансів та банківської діяльності від 14.03.2005р. №06-10/10-221.

До того ж, в основу написання акту перевірки від 14.05.2004р. Луцькою ОДПІ було покладено рішення господарського суду Волинської області від 12.08.2003р. по справі №04/95-27.1.

Із абз.3 стор.6 акту випливає, що для розрахунку додаткових сум податку на прибуток та податку на додану вартість ВАТ «Волиньобленерго» відповідачем було покладено суму 57 117 689,91грн. заборгованості позивача перед ДП «Енергоринок» за куплену електричну енергію, яка була зафіксована згаданим судовим рішенням. При цьому, сума 16517241,69грн., яка була відмовлена судом, до розрахунку додаткових податкових зобов’язань не бралася.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2004р. скасовано рішення господарського суду Волинської області від 12.08.2003р. по справі №04/95-27.1, а справу відправлено до суду на новий судовий розгляд.

В ході повторного розгляду даного спору, рішенням господарського суду Волинської області від 23.01.2006р. по справі №7/125-38.1 в позові ДП «Енергоринок» до ВАТ «Волиньобленерго» про стягнення заборгованості за куплену електроенергію відмовлено. Вказане рішення суду залишено без змін усіма судовими інстанціями, а отже набрало законної сили

Відповідно, заборгованість ВАТ «Волиньобленерго» перед ДП «Енергоринок» не має статусу сумнівної чи безнадійної, до якої застосовуються механізми врегулювання, визначені ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Відповідно всі дії відповідача по нарахуванню додаткових податкових зобов’язань товариство вважає неправомірними.

На сьогоднішній день у ВАТ «Волиньобленерго» є поточна заборгованість за електроенергію, яка повністю врегульована відповідно до вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005р. №2711-ІV шляхом укладення між ВАТ «Волиньобленерго» відповідного договору реструктуризації заборгованості від 30.10.2007р. №4285/02.

Податкова інспекція констатуючи факти встановлені актом перевірки пояснила суду, що згідно акта перевірки ВАТ «Волиньобленерго» від 14.05.2004р. встановлено, що ВАТ «Волиньобленерго» отримувало електроенергію від ДП «Енергоринок» по договору №78/01-ЕР від 28.09.1999р. та договору №1367/01 від 15.01.2003р.

Відповідно до п.4.3 договору ВАТ «Волиньобленерго» зобов’язувалось здійснювати остаточний розрахунок за отриману електроенергію до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. В зв’язку з тим, що ВАТ «Волиньобленерго» не виконувало вищевказаного пункту договору в нього перед ДП «Енергоринок» утворилась заборгованість, що було підтверджено актами взаємозвірок , складених на підставі первинних документів.

З метою стягнення ДП «Енергоринок» звернулось з позовом до господарського суду у Волинській області про стягнення з ВАТ «Волиньобленерго» заборгованості.

Господарським судом Волинської області було прийнято рішення №04/95-27.1 від 12.08.2003р. про стягнення з ВАТ «Волиньобленерго» заборгованості в сумі 57117689,91грн.

У судовому засіданні 20.08.2008р. представниками позивача були надані судові рішення, згідно яких рішення №04/95-27.1 було скасовано.

Однак слід звернути увагу суду, що як вбачається із постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2007р. по справі №7/125-38.1 судом встановлено, що отримана відповідачем від позивача електроенергія в спірний період неоплачена в повному обсязі, між сторонами були підписані договори про реструктуризацію заборгованості, акт про наявність та розмір заборгованості, що виникла на розрахункову дату (01.01.2005р.) та непогашена станом на 01.10.2007р.

Тобто фактично судами не спростовано факту існування заборгованості, однак враховуючи те, що між сторонами були укладені угоди, якими були узгоджені обсяги спірної заборгованості, а також те, що ці угоди були укладені за межами судового провадженні в позові ДП «Енергоринок» до ВАТ «Волиньобленерго» про стягнення суми заборгованості було відмовлено.

Відповідно до п.п.12.1.5 платник податку – покупець зобов’язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій :

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією;

Враховуючи викладене, Луцька ОДПІ вважає, що сам факт скасування рішення суду №04/95-27.1 не може бути підставою для спростування факту наявності порушення з боку ВАТ «Волиньобленерго», а саме, не включення до валових витрат.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін суд

в с т а н о в и в :

Актом ДПІ у м.Луцьку №13221 від 14.05.2004р. «Про результати комплексної позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ВАТ «Волиньобленерго» за період з 01.04.2003р. по 31.12.2003р. встановлено, заниження товариством скоригованого валового доходу на 45061,9тис.грн. за 9 місяців 2003р. до валових витрат не включено витрат на суму 1648,5тис.грн. З врахуванням наведених порушень до бюджету не донараховано та не сплачено податку на прибуток за період за 01.04.2003р. по 31.12.2003р. в сумі 13332,6тис.грн. в порушення вимог п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №283/97-ВР від 22.05.1997р. із наступними змінами та доповненнями.

Протягом перевіряємого періоду підприємством занижено податкові зобов’язання до ПДВ: у вересні 2003р. на 9012375грн. та занижено податковий кредит за жовтень 2003р. – 23554грн.; за листопад – 2804грн.; за грудень 2003р. – 312550грн., п.4.5 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. із наступними змінами та доповненнями.

За наслідками перевірки керівником ДПІ у м.Луцьку було прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.05.2004р. №/0 про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 24394280грн. в т.ч. 13332600грн. – основний платіж, 11061680грн. – штрафна санкція (а.с. 15), податкове повідомлення-рішення від 17.05.2004р. №/0, яким визначено податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 17685842грн., із них 8673467грн. – основний платіж, 9012375грн. штрафна санкція. (а.с. 16). При цьому в податкових повідомленнях-рішеннях ДПІ посилається на порушення платником податку приписів п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. №283/97-ВР, та п.4.5 ст.4 Закону України «Про прибуток на додану вартість», п.п.17.1.3, 17.1.6,17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників перед бюджетними та державними цільовими фондами».

Враховуючи те, що.

Приписами п.п.12.1.5 п.12.1.5 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. №283/97-ВР (з послідуючими змінами та доповненнями) встановлено, що платник податку – покупець зобов’язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій.

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією.

Між державним підприємством Національна енергетична компанія «Укренерго» та державною акціонерною енергопостачальною компанією «Волиньобленерго» було укладено договір купівлі-продажу №78/01-ЄР, відповідно до умов договору компанія «Укренерго» зобов’язувалася продавати, а компанія «Волиньобленерго» - купувати електроенергію та здійснювати оплату вартості останньої. В лютому місяці 2003р. ВАТ «Волиньобленерго» купувало електричну енергію у ДП «Енергоринок» за договором №1367/01 від 15.01.2003 року, укладеного між сторонами. Рішенням господарського суду Волинської області від 12.08.2003р. у справі №04/95-27.1 стягнуто з ВАТ «Волиньобленерго» на користь ДП «Енергоринок» 5711689,91грн. заборгованості по оплаті за отриману електроенергію за період з жовтня 2000р. по лютий 2003 року. Повний текст рішення підписано 12.08.2003р. , отже на момент перевірки ДПІ – 14.05.2004р. рішення суду було чинним.

Необхідно зазначити, що відповідно до п.4.3 договору ВАТ «Волиньобленерго» зобов’язувалось здійснювати остаточний розрахунок за отриману електроенергію до 15 числа місяця.

Однак вимоги договору не виконувалися, в зв’язку з чим сума боргу була стягнута в судовому порядку.

В акті перевірки (а.с. 25,26) зазначено, що товариством за 9-ть місяців 2003 року занижено скоригований валовий дохід на суму 45061,9тис.грн., до валових доходів за 9 місяців 2003р. не включено суму 45061,9тис.грн.

В декларації за 9 місяців 2003 р. ВАТ «Волиньобленерго» повинно було включити 47598074,93грн. (57117689,91-9519614,99грн. ПДВ) до валових доходів – сума заборгованості визнана рішенням суду від 12.08.2003р. (а.с. 26).

До валових витрат по декларації з податку на прибуток підприємства за 2003 рік товариством включено 276,3тис.грн. заборгованості перед ДП «Енергоринок» як врегулювання сумнівної (безнадійної) заборгованості згідно позовної заяви та рішення господарського суду від 12.08.2003 р. у справі № 04/95-27.1.

Оскільки товариство на користь ДП «Енергоринок» в погашення заборгованості сплатило 2309,7тис.грн., податкова інспекція на підставі п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.4.5, ст.4 Закону України «Про ПДВ», прийшла до висновку, що платником податку не включено до валових витрат 1648,5тис.грн. Таким чином до бюджету не донараховано та не сплачено податку на прибуток за період з 01.04.2003р. по 31.12.2003р. в сумі 13332,6тис.грн. (а.с. 27). Підприємством протягом перевіряє мого періоду занижено податкові зобов’язання по податку на додану вартість у вересні 2003р. на 9012375грн. та занижено податковий кредит : за жовтень 2003р. на суму 23554грн., за листопад 2003р. на 2804грн., за грудень 2003р. на суму 312550грн.

Пунктом 4.5 ст.4 Закону «Про ПДВ» передбачено, що у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації за продаж товарів (робіт, послуг), включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності та такі товари продавцю, а також у зв’язку з визнанням боргу покупця безнадійним у порядку, визначеному законодавством України, податок нарахований у зв’язку з таким продажем, перераховується відповідно до змін бази оподаткування. При цьому продавець зменшує суму податкового зобов’язання на суму надмірно нарахованого податку, а покупець зменшує суму податкового зобов’язання на таку ж суму в період, протягом якого була зменшена сума компенсацій продавцю. У зворотньому порядку відбувається перегляд сум податкових зобов’язань при збільшенні суми компенсації продавцю. Правила визначені цим пунктом, застосовуються, також, при збільшенні суми валових витрат або валового доходу платника цього податку внаслідок проведення процедур врегулювання сумнівної або безнадійної заборгованості відповідно до положень статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» чи визнання боргу покупця безнадійним» з інших причин визначених Законом.

Рішення господарського суду Волинської області від 12.08.2003р. у справі №04/95-27.1 було скасовано постановою Вищого господарського суду України 21.10.2004 р., а справу передано на новий розгляд.

При новому розгляді рішенням господарського суду від 23.01.2006р. у справі №7/125-38.1 в позові про стягнення заборгованості 73634931,59грн. відмовлено, однак суд не заперечував наявність неоплаченої електроенергії в спірний період, зазначивши, що оплата її вартості повинна відбуватися відповідно до встановленого спеціальним законодавством України про електроенергетику та Договором між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996р. Про це саме підтверджено і постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. Отже, на час перевірки податковою інспекцією заборгованість у товариства була.

Відповідно до п.п.4.2.2 «б» п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 12.12.2000р. №2181-ІІІ (з послідуючими змінами та доповненнями) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань , заявлених у податкових деклараціях. Приписами п.17.1.3 п.17.1 ст.17 названого Закону встановлено, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків з підставами, викладених у підпункті «б» підпункту 4.2.2 п.4.2 ст.4 цього закону, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф у розмірі 10 відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов’язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов’язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше 50 відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули. Дана норма припису із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.02.2003р. №550-IV, діяла на момент перевірки (14.05.2004р.) та поширювалася на період за який здійснювалася перевірка ( з 01.04.2003р. по 31.12.2003р., а.с. 23).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами, чинними на день завершення таких перевірок або ревізій.

Таким чином, суд не вбачає порушень в діях ДПІ при донарахуванні податкових зобов’язань по податку на прибуток, по податку на додану вартість та штрафних санкцій.

Узагальнюючи наведені докази суд приходить до висновку, що податкові повідомлення ДПІ у м. Луцьку від 17.05.2004р. відповідають вимогам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи. В позові необхідно відмовити.

Згідно наказу Державної податкової адміністрації України від 29.06.2004 р. № 124 „Про реорганізацію окремих ДПІ Волинської області” з 01.09.2004 р. ДПІ у м. Луцьку реорганізовано шляхом приєднання до Луцької ОДПІ.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 55 КАС України замінити відповідача – ДПІ у м. Луцьку на її правонаступника – Луцьку об’єднану державну податкову інспекцію.

Керуючись ст. ст. 55, 70, 71, 86, 158-186 КАС України, Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», Законом України «Про податок на додану вартість», Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників перед бюджетними та державними цільовими фондами», Законом України «Про державну податкову службу в Україні», господарський суд

п о с т а н о в и в :

В позові про визнання нечинними податкових повідомлень рішень ДПІ у м.Луцьку від 17.05.2004р. №/0, №/0 – відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                Л.О.Черняк

Дата виготовлення повного тексту постанови 27.08.2008р.

Суддя                                                    Черняк Л.О.