ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.08                                                                                 Справа № 17/40

За позовом Комунального підприємства «Облтепло», м. Луганськ

до 1-го відповідача –Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, м. Луганськ

до 2-го відповідача –Військової частини А 1783, м. Луганськ

про стягнення 17506 грн. 37 коп.

Суддя Фонова О.С.

Представники:

від позивача –Бугайов Ю.В., провідний юрисконсульт, довіреність № 0002 від

04.10.2007

від 1-го відповідача –Тищенко О.О., юрисконсульт, довіреність №1359 від 04.07.2008

від 2-го відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з 1-го відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська на користь позивача суму заборгованості 15618,24 грн., пені у сумі 896,10 грн., інфляційних збитків у сумі 857,62 грн. та 3% річних у сумі 134,41 грн. за договором на постачання теплової енергії від 15.10.2007 № 120-б.

Позивач у судовому засіданні 29.09.2008 надав уточнення позовних вимог, де зазначив, що сума за спожиту теплову енергію за лютий 2008 у рахунках №120/1 від 08.02.2008 та №120/2 від 29.02.2088 помилково вказана з урахуванням заборгованості за січень 2008 (1688,46 грн.).

У судовому засіданні був встановлений акт арифметичної помилки при розрахунку 3% річних, тому позивач просить вважати суму 3% річних у розмірі 134,40 грн.

Щодо уточнення позовних вимог до 2-го відповідача –Військової частини А 1783, то Комунальне підприємство «Облтепло»не має вимог до 2-го відповідача.

Представник 1-го відповідача надав відзив на позовну заяву від 19.08.2008 № 1656, яким зазначив, що у зв’язку з передислокацією військової частини А-1783 рішенням Міністерства оборони України № Д-322/1/04 від 06.04.2006 було ухвалено розміщення та здійснено заселення гуртожитку на фонди військової частини А 1783.

Нарахування плати за використану теплову енергію здійснювалось по тарифу підприємства, не враховуючи тариф населення. Різниця тарифів повинна бути перерахована та відмінусована від основної заборгованості. Представник 1-го відповідача у відзиві також зазначив, що Квартирно –експлуатаційний відділ м. Луганськ не має права відшкодовувати витрати платних споживачів виділеними бюджетними асигнуваннями, що є порушенням Бюджетного кодексу України.

Представник 2-го відповідача також надав відзив на позовну заяву від 27.08.2008 № 321, яким зазначив, що командування військової частини А 1783 своєчасно надсилало до Квартирно –експлуатаційного відділу м. Луганськ рахунки для проведення оплати за спожиту теплову енергію

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між Комунальним підприємством «Облтепло»(позивач у справі), Військовою частиною А 1783 (2-й відповідач у справі) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Луганська (1-й відповідач у справі) було укладено договір № 120-б від 15.10.2007 на постачання теплової енергії (далі –Договір).

Згідно Договору позивач зобов’язується своєчасно поставляти теплову енергію в приміщення (будівлі) 2-го відповідача, перелічені у Додатку № 1 до Договору, а 1-й відповідач зобов’язується своєчасно сплачувати надані послуги по встановленим тарифам у строки, що передбачені Договором.

Відповідно до п. 3.5 Договору оплата за поставлену теплову енергію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підприємства –КП „Облтепло”, протягом 7 днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов вказаного договору позивачем були надані послуги у повній мірі та поставлено теплову енергію відповідачеві у його приміщення за адресою м. Луганськ, вул. О. Могила, 155, загальною опалювальною площею 2178 м2 (відповідно до Додатку № 1 до Договору). Також позивачем було виставлено рахунки за період жовтень 2007-березень 2008 року, за опалювання військової частини А 1783 на загальну суму 66180,71 грн., вручення яких підтверджується матеріалами справи.

Проте, відповідач умови договору порушив та виставлені рахунки сплатив частково у сумі 50562,74 грн. У зв’язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 15618,24 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 896,10 грн. пені, 857,62 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у сумі 134,40 грн.

Відповідачі проти позову заперечують з підстав зазначених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ним докази суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Зобов’язання по перерахуванню позивачеві вартості поставленої теплової енергії в обумовлені договором строки відповідачем не були виконані у повному обсязі та вчасно, що підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем.

Позивачем зазначено, що у рахунках за лютий була помилково вказана додаткова сума 1688,46 грн., яка стягненню не підлягає. Зазначене збігається з розрахунком загальної заборгованості, що міститься в матеріалах справи.

Посилання 1-го відповідача на розміщення гуртожитку на фондах військової частини А 1783, а отже на те, що нарахування плати за використану теплову енергію повинно здійснюватись в цій частині не по тарифу для підприємства, а по тарифу для населення, судом до уваги не беруться, оскільки Договором передбачені об’єкти до яких подається теплова енергія, це військова частина А 1783, оплати теплової енергії для якої здійснюється на підставі пункту 3.2 Договору –228,17 грн. за 1 Гкал для бюджетних споживачів.

Жодних змін чи доповнень до Договору стосовно зміни статусу частини об’єкту опалювання на гуртожиток, або зміни тарифу, внесено не було, отже зазначені доводи 1-го відповідача відхиляються за необґрунтованістю.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем зобов’язання по сплаті боргу у сумі 15618,24 грн. за поставлену теплову енергію.

Позивач заявив вимогу про стягнення пені у сумі 896,10 грн. за лютий 2008 року (заборгованість –6658,00 грн.) та квітень 2008 року (заборгованість –8225,53 грн.) за період з 11.03.2008 по 16.07.2008. та з 11.04.2008 по 16.07.2008 відповідно.

Відповідальність за несвоєчасне здійснення грошових зобов’язань передбачена сторонами у п. 4.5 Договору у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних зобов’язань, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Отже, зазначена пеня є обґрунтовано заявленою, вірно нарахованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути 3% річних у сумі 134,40 грн. та суму інфляційних нарахувань –857,62 грн.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлено договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 134,40 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 857,62 грн. відповідають чинному законодавству, є вірно нарахованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню повністю за рахунок 1-го відповідача, з віднесенням на нього судових витрат відповідно до статті 49 ГПК України.

Як зазначив представник позивача, відносно позовних вимог до 2-го відповідача –Військової частини А 1783, Комунальне підприємство «Облтепло»не має жодних вимог.

З 2-м відповідачем у позивача не було жодних домовленостей та зобов’язань відносно предмету позову, а саме, сплати вартості спожитої теплової енергії, яка відшкодовувалась 1-м відповідачем, отже у відношенні 2-го відповідача в позові слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до пункту «а»частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»№ 7-93 від 21.01.1993, державне мито з заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, сплачується у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ціна позову складає 17506,36 грн., отже державне мито складатиме 175,06 грн., тоді як позивачем сплачено 175,10 грн. Зайве сплачене держане мито у сумі 0,04 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити за рахунок першого відповідача.

2.          Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 32, ідентифікаційний код 07652214 на користь Комунального підприємства «Облтепло», м. Луганськ, кв. Єрьоменко, буд. 7, ідентифікаційний код 35306808, заборгованість у сумі 15618,24 грн., пеню у сумі 896,10 грн., 3% річних у сумі 134,40 грн. та інфляційні нарахування у сумі 857,62 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 175,06 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн., видати наказ.

3.          У відношенні другого відповідача в задоволенні позову відмовити.

4.          Повернути Комунальному підприємству «Облтепло», м. Луганськ, кв. Єрьоменко, буд. 7, ідентифікаційний код 35306808, зайве сплачене державне мито у сумі 0,04 грн.

Підставою для повернення державного мита є дане рішення, засвідчене печаткою господарського суду Луганської області.

У судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 08.10.2008.

Суддя                                                                                           О.С. Фонова