ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/639-41/262

16.10.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Західенерго"

До           Державного підприємства "Вугілля України"

Про            стягнення 63 650,35 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача Сапса Т.В. –представник за довіреністю № 08-29 від 02.01.2008 року;

Від відповідача Пилипчук О.С. - представник за довіреністю № 11-01/3-Д від 11.01.2008 року;

Обставини справи :

Відкрите акціонерне товариство "Західенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Вугілля України" про стягнення 63 650,35 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.02.2008 року у справі № 37/639 (суддя І.Д. Кондратова) позов задоволено повністю та стягнуто з ДП "Вугілля України" на користь ВАТ "Західенерго" 63 650,35 грн. завданих збитків, 635,50 грн витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 року рішення Господарського суду м. Києва від 25.02.2008 року у справі № 37/639 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2008 року касаційну скаргу ДП "Вугілля України" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 року та рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2008 року у справі № 37/639 скасовано та передано справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Зазначена постанову суду касаційної інстанції мотивована тим, що висновки попередніх інстанцій суперечать ст. 245 ЦК України, а довіреність б/н від 28.04.2007, на яку посилались господарські суди, відсутня в матеріалах справи.

За резолюцією Голови Господарського суду міста Києва від 19.08.2008 року справу № 37/639 було передано на новий розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2008 року справу було прийнято до свого провадження суддею Спичак О.М., розгляд справи призначено на 24.09.2008 року, присвоєно № 37/639-41/262, а також зобов’язано сторін надати суду письмові пояснення та докази на підтвердження своєї правової позиції, з урахуванням вимог викладених у постанові Вищого господарського суду України № 37/639 від 06.08.2008року.

Представники сторін в судове засідання 24.09.2008 року з'явилися та надали пояснення на виконання вимог ухвали суду.

У відповідності з частиною 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.09.2008 року оголошено перерву до 16.10.2008 року.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2008 року підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.10.2008 року за згодою представників сторін судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Західенерго»(покупець) та Державним підприємством «Вугілля України»(постачальник) було укладено договір поставки № 9-02/1-П (далі –договір), відповідного до умов якого (п. п. 1.1, 1.2) постачальник зобов’язується поставити покупцю вугільну продукцію (далі - вугілля) в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі, а покупець зобов’язується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору вугілля постачається партіями залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP залізнична станція призначення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс»в редакції 2000 р. за реквізитами покупця, вказаними в додатках до договору. Мінімальна норма відвантаження –4 напіввагони.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що постачальник зобов’язаний завантажувати вугілля однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття, тощо, вагони відповідно до їх вантажопідйомності.

Пунктами 4.1, 4.4, 4.9 договору сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П6 та № П7 від 25.04.1966р., з подальшими змінами і доповненнями, ДСТУ 1137-64 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Правила приймання по якості», ДСТУ 4083-2002 «Вугілля кам'яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови», ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань», ГТР 34.09.110-2003 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи»та/або іншими нормативними актами України, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору. Приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажовідправника. Якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача, відрізняються від посвідчень якості на величину більше верхнього значення, допустимої похибки випробування, вантажоотримувач, протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника протягом 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості визначені лабораторією вантажовідправника.

На виконання умов договору 30 травня 2007 р. Центральною збагаченою фабрикою «Октябрська» (далі - вантажовідправник) на адресу Бурштинської ТЕС за залізничними накладними №№ 49405637 (вагони №№ 64201668, 65698854, 66764101, 65350555, 65300378, 65098600, 67167627, 67866806, 67376640), 35979541 (вагон № 66376922), надійшло вугілля марки ГСШ.

При прийманні спірного вугілля позивачем встановлений факт поставки вугілля невідповідної якості, про що позивач повідомив відповідача та вантажовідправника телеграмами № 597 від 31.05.2007 року та № 598 від 01.06.2007 року.

При прийманні вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС в поставленій партії вугілля виявлено шлам, що підтверджується актом спільного опробування палива від 31.05.2007 року складений та підписаний представниками ДП «Вуглехімічна лабораторія» ТОВ Підприємство енергетичного призначення «Горенерго», представником вантажоодержувача та постачальника. Представник вантажовідправника за довіреністю № 1034 від 29.05.2007 від підписання акту спільного опробування палива від 31.05.2007 року відмовився.

Отже, судом встановлено, що відповідач здійснив пошарове завантаження вугілля, що є грубим порушенням умов пунктів 2.2. та 4.1. договору та пунктів 15, 16 ГОСТ 1137-64 «Угли бурые, каменные, антрацит, горючие сланцы й брикеты. Правила приемки по качеству», що відвантажене паливо повинно відповідати марці, класу і іншими показниками, встановленими державними стандартами, технічними умовами і тимчасовими нормами. Змішування окремих марок і класів палива, передбачених стандартами, технічними умовами або тимчасовими нормами, в процесі виробництва, зберігання і завантаження не допускається.

Пунктом 1 статті 918 Цивільного кодексу України встановлено, що завантаження вантажу здійснюється у порядку, встановленому договором, із додержанням правил встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими норматино-правовими актами, що видаються відповідно до них.

В збірнику № 17 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України встановлено, що вантажі повинні розміщуватись і кріпитись у вагонах, перевезені рівномірно по всіх теліжках, згідно умов підпункту 4.3. пункту 4 глави № 1 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України.

Однак, постачальник не забезпечив виконання вантажовідправниками умов договору та вимог підпункту 4.3. пункту 4 глави № 1 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України щодо рівномірного розміщення вантажу в вагоні.

Крім того, при прийманні вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС виявлено, що поставлене вугілля за своїми якісними характеристиками не відповідає вимогам пункту 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.04.2007, оскільки фактичний вміст золи у поставленому вугіллі становив 44,2% та 65,2% проти 25% гранично допустимого вмісту золи для збагаченого вугілля, що підтверджується актами приймання вугілля №№ 3707 від 01.06.2007 та 3719 від 02.06.2007 підписаний представниками вантажоодержувача, представником ДП «Вуглехімічна лабораторія» ТОВ Підприємство енергетичного призначення «Горенерго»та постачальника.

Частиною 1 статті 672 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі - продажу, покупець має право відмовитись від його прийняття та оплати.

Частинами 2, 3 статті 690 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитись ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв'язку із зберіганням неприйнятого товару та його поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

У зв'язку з надходженням на Бурштинську ТЕС вугілля з домішками продукції інших класів чи сортів (шламу), вугілля загальною масою 672000,00 кг було повернуто вантажовідправнику 05.06.2007 року в залізничних вагонах №№ 64201668, 65698854, 66764101, 65350555, 65300378, 65098600, 67167627, 67866806, 67376640, 66376922, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 36087014, 36087015 від 05.06.2007 року, виданою залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

Поставкою вугілля з домішками продукції інших класів чи сортів, позивачу було завдано збитки на загальну суму 63650,35 грн., зокрема сплатою залізниці:

-          провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Родинська Донецької залізниці в сумі 39860,00 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 47832,00 грн., що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 36087014 та 36087015 від 05.06.2007 року від 05.06.2007 та переліком № 41 від 06.06.2007 року виданими залізницею;

-          плати за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС в сумі 12804,50 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 15365,40 грн., що підтверджується відомістю плати за користування вагонами № 1081/1064 від 05.06.2007 та переліком № 40 від 05.06.2007 року, виданими

залізницею;

-          плати за оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 377,46 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 452,95 грн., що підтверджується накопичувальною карткою для додаткових зборів № 05.06 0317 та переліком № 40 від 05.06.2007 року виданими залізницею.

Таким чином, позивач вважає, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором, позивач зазнав збитки в розмірі 63 650,35 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач як на підставу своїх заперечень посилається на те, що не викликав представника постачальника для проведення спільного опробування вугілля, в результаті чого ДП «Вугілля України» було позбавлено можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Тобто, виклик позивача не містить передбачених договором та Інструкцією П-7 умов, а саме:

-          найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо на момент виклику рахунок не отриманий;

-          основні недоліки виявлені в продукції;

-          час, на який зазначене приймання продукції по якості або комплектності (в межах встановленого для приймання строку);

-          кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Відповідач стверджує, що такого виклику не отримував, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам договору поставки. Телеграма, додана до претензії по своїй суті викликом не є, оскільки і ній констатується факт повернення вагонів з вугілля, що не відповідає вимогам п. 16 Інструкції П-7.

Судом визначено, що твердження відповідача є необґрунтованим та безпідставним, оскільки абзацом 2 пункту 16 Інструкції передбачено, що при виявлені невідповідності якості поставленої продукції «одержувач зобов’язаний викликати для участі в прийманні продукції і оформлення двохстороннього акту представника іногороднього виробника (відправника)...».

Відповідно до цього пункту та умови п. 4.9. договору позивач телеграмами № 597 від 31.05.2007 року та № 598 від 01.06.2007 року повідомив виробника-відправника ЦЗФ «Октябрська»та постачальника ДП «Вугілля України»про поступлення на Бурштинську ТЕС вугілля неналежної якості. Крім того, приймання вугілля на Бурштинську ТЕС здійснювалось за участю представника вантажовідправника та постачальника Танасової Л.Н., яка діяла на підставі довіреності № 1772/10 від 29.05.2007 р.

Довіреністю від 28.04.2007 року ДП «Вугілля України»уповноважило ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1»проводити від імені довірителя звіряння якості і кількості вугілля, брати участь у зважуванні вугілля у вагонах, проводити сумісне опробування вугілля, поставленого на теплові електричні станції ВАТ «Західенерго»в рахунок договору та підписувати у зв’язку з цим відповідні акти. Зазначена довіреність ДП «Вугілля України»видана з правом передоручення. В свою чергу, ДП «Шахтоуправління Південноонбаське № 1» довіреністю № 1772/10 від 29.05.2007 р., уповноважило Танасову Л.Н. приймати участь в спільному опробуванні вугільної продукції, поставленої за договором на Бурштинську ТЕС .

Судом встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про надходження на адресу позивача неякісного вугілля, та не був позбавлений можливості направити свого представника для проведення спільного опробування неякісного вугілля.

Згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги. Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Позивачем на підтвердження плати за користування вагонами за час простою, провізної плати та плати за оформлення документів у розмірі 63650,35 грн. до матеріалів справи долучені відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки, а також довідки видані станцією Бурштин Львівської залізниці.

Відповідно до пункту 6.4 договору, за постачання вугілля пошарового завантаження в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів, або вугілля, асортимент якого не відповідає вимогам договору, постачальник несе відповідальність у вигляді повного відшкодування всіх збитків покупця, зв'язаних з постачанням такого вугілля (витрати по транспортуванню вугілля до вантажоотримувача, переадресація вагонів, плата за використання вагонів, витрати на подачу-прибирання вагонів, витрати на проведення хіманалізу вугілля, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберіганню, реалізації вугілля та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку з виконанням договору поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає себе потерпілою, має права звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на загальну суму 63560,35 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв’язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань (виключає його відповідальність).

Отже судом встановлено, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем обов’язку за договором щодо завантаження вугілля однорідної якості по всій глибині вагону відповідно до вантажопідйомності поданих вагонів, а також поставки вугілля позивачу без додержання Правил розміщення вантажу у вагонах, позивач зазнав збитки в розмірі 63 650,35 грн.

Відповідно до статті 111112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Позивачем разом з поясненнями 24.09.2008 року в судовому засіданні було подано суду довіреність № 1498 від 28.04.2007 року, яка була досліджена судом.

З тексту довіреності вбачається, що відповідач уповноважив ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське № 1" представляти його інтереси під час звіряння якості і кількості вугілля, брати участь у зважуванні, проводити сумісне опробування вугілля в тому числі і по договору поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007 року.

Таким чином, ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське № 1" було повноважним представником відповідача під час прийняття вугілля за кількістю та якістю 30.05.2007 року на Бурштинській ТЕС.

Що стосується положень статті 245 ЦК України, щодо необхідності нотаріального посвідчення довіреності виданої в порядку передоручення, то на думку господарського суду, довіреність яка була видана на Танасову Л.Н. не потребує нотаріального посвідчення з наступних підстав.

Відповідач уповноважив ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське № 1" представляти його інтереси відповідно до довіреності № 1498 від 28.04.2007 року.

В свою чергу, в тому числі і для виконання цієї довіреності, ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське № 1" уповноважило Танасову Л.Н. (контролера вуглеприймання) довіреністю № 1772/10 від 29.05.2007 року представляти його інтереси по договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 року підчас приймання вугілля за кількістю та якістю.

Тобто, Танасова Л.Н. є належним чином уповноваженим працівником ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське № 1", а не окремо третьою особою, яка уповноважена в порядку передоручення, у зв’язку з чим, довіреність № 1772/10 від 29.05.2007 року в силу статті 246 ЦК України не потребує нотаріального посвідчення.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов щодо стягнення збитків в розмірі 63650,35 грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 623, 672, 690, 918 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) 63 650 (шістдесят три тисячі шістсот п’ятдесят) грн. 35 коп. завданих збитків, 635 (шістсот тридцять п’ять) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

О.М. Спичак

Дата підписання рішення: 11.11.2008 р.