ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.2008                                                              Справа № 6/77

За позовом

Благодійного Фонду "Товариство Розвитку", м. Одеса

до відповідача

ТзОВ "Шенборн", м. Мукачево

про

розірвання договору цільової безпроцентної позики №01/05 від 16.03.2005 року та стягнення заборгованості за договором в сумі 70849,6 гривень.

Суддя Й.Й. Кадар

Представники:

Від позивача:

Дейніс В.О., адвокат, представник за довіреністю №01.01.2008 року, Матросов О.О., представник за довіреністю від 12.12.2007 року

Від відповідача:

не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Благодійний Фонд "Товариство Розвитку", м. Одеса (далі - Позивач), звернулося з позовом до ТзОВ "Шенборн", м. Мукачево (далі - Відповідач), стягнення заборгованості за договором в сумі 70849,6 гривень та розірвання договору цільової безпроцентної позики №01/05 від 16.03.2005 року.

Позивач просить задоволити позов та стягнути з відповідача заборгованість за договором цільової безпроцентної позики №01/05 від 16.03.2005 року в сумі 70849,6 гривень та розірвати вказаний договір.

У судових засіданнях 27.05.2008 року та 19.06.2008 року представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на докази, додані до позовної заяви, а також додаткові матеріали, долучені до справи у судових засіданнях, (зокрема копія договору застави майна від 16.03.2005 року).

На виконання вимог ухвали суду від 27.05.2008 року подав докази направлення відповідачу доданих до матеріалів справи документів, довідку управління статистики про включення відповідача до ЄДРПОУ, а також довідку Державного реєстратора, відповідно до якої відповідач юридичну адресу не змінював.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, вимог ухвал суду від 08.05.2008 року та 27.05.2008 року не виконав, письмових пояснень по суті спору не подав, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, тому справа розглянута у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали справи та подані докази, суд встановив:

Вимоги позивача обґрунтовані тим, 16.03.2005 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір цільової безпроцентної позики №01/05 (далі –Договір позики).

За умовами вказаного договору Позивач зобов’язався передати у власність Відповідача грошові кошти в розмірі 70849,60 грн., що на момент підписання договору за офіціальним курсом НБУ складало 10000 євро, а Відповідач зобов’язався повернути зазначену суму Позивачу. Отриману позику відповідач повинен був використати виключно на розвиток підприємства, що полягало у придбанні обладнання (ін’єктор для шприцювання автоматичний виробництва Польща).

З метою забезпечення виконання Договору позики 16.03.2005 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір застави майна (копію якого додано до матеріалів справи), предметом якого є обладнання (ін’єктор для шприцювання автоматичний виробництва Польща), вказане у п.1.2 Договору позики.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2, 5.1 Договору позики Відповідач повинен був повернути суму позики протягом 5 років з моменту отримання позики.

На виконання умов договору позики Позивачем перераховано на рахунок Відповідача 70849,60 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №209 від 17.03.2005 року, доданою до позовної заяви.

Відповідач в підтвердження отримання позики на зазначену суму та використання позики за цільовим призначенням, як зумовлено умовами договору, надав позивачу копію платіжного доручення №23 від 18.03.2005 року, за яким суму позики відповідач перерахував ПП Жак І.В., як оплату за ін’єктор „Кaprovich NK 17”.

Таким чином, Відповідач отримав від Позивача обумовлену Договором суму позики та використав її за цільовим призначенням, що підтверджено належними доказами, доданими до позовної заяви.

Відповідно до п. 6.1 Договору позики відповідач кожний звітний період після отримання позики повинен був надавати Позивачу копію декларації про податок на прибуток не пізніше трьох днів з моменту направлення такої декларації до податкових органів. Але Відповідачем жодного разу не надавалась така декларація. Отримання копії такої декларації надає можливість Позивачу з’ясувати платоспроможність Відповідача та його можливість повернути надану позику.

Відповідно до п. 4.2 Договору позики, перша частка по поверненню позики повинна була надійти до Позивача у 2006 році, починаючи з 17.09.2006 року. Але, ні у 2006, ні у 2007 році жодної суми на повернення позики відповідачем не перераховано.

Відповідачу було направлено лист-вимогу №203 від 17.12.2007 з вимогами про виконання умов договору (щорічне повернення позики та надання податкової звітності), але жодної відповіді на заявлені вимогу Позивачу не надходило, чергові частки повернення суми позики не надійшли.

Крім того, Відповідачу було направлені вимоги (копії яких додано до матеріалів позовної заяви) про розірвання договору, але зазначені вимоги також залишені відповідачем без задоволення та будь-якого реагування.

Заслухавши пояснення представника позивача та враховуючи вищеприведене, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст.ст. 615, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача, відповідачем порушенi зобов’язання, обумовлені Договором позики.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору, або зміна умов зобов’язання.

Таким чином, внаслідок порушення Відповідачем своїх обов’язків за договором позики існують усі підстави для розірвання договір позики та як наслідок - зміна умов зобов’язання.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

А згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вже зазначалося, відповідачу Договором позики було встановлено обов’язок повертати позику частинами (з розстроченням), щорічно рівними частками. Жодної щорічної частини позики відповідачем не повернуто, відтак у Позивача існують усі підстави вимагати дострокового повернення позики, що залишилась несплаченою, а саме 70849,60грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми 70849,60грн. підлягає задоволенню у повному обсязі, як також вимога про розірвання договору, оскільки відповідачем не спростовані, належно обґрунтовані нормами чинного законодавства та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, зокрема, Договором цільової безпроцентної позики №01/05, Договором застави майна, письмовими претензіями, платіжними дорученнями тощо.

Позивач по справі також просить покласти на відповідача відшкодування витрат по оплаті державного мита у розмірі 793,50 грн. та 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що подав суду належні докази. Відповідно до ст. 49 ГПК України господарський суд відшкодовує судові витрати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 615, 625, 629, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82–85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір цільової безпроцентної позики №01/05, укладений 16.03.2005 року між Благодійним Фондом "Товариство Розвитку", м. Одеса, та Фірмою ТзОВ "Шенборн", м. Мукачево.

3. Стягнути з Фірми ТзОВ "Шенборн" (Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Пряшівська-бічна, 8-а; код 30420264; р/р 7288 ВАТ «Укрексімбанк», м. Ужгород) на користь Благодійного Фонду "Товариство Розвитку" (м. Одеса, вул. Єкатерининська, 1/5, код 210100200) заборгованість за договором цільової безпроцентної позики в сумі 70849,60 грн. (сімдесят тисяч вісімсот сорок дев’ять грн. 60 коп.), а також суму 793,50 грн. (сімсот дев’яносто три грн. 50 коп.) у відшкодування витрат по сплаті державного мита та суму 118,00 грн. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ на вимогу позивача.

4. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                          Й.Й. Кадар