ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.08 р.                     Справа № 29/148

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Джарти В.В.

При секретарі судового засідання Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача Клюєва В.С., довіреність № 12-195 від 11.01.08

від відповідача Леньков С.М., довіреність № 08-81/12 від 03.01.08

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Комунального підприємства “Макіївтепломережа” м. Макіївка

До відповідача Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка

Предмет спору: стягнення суми основного боргу в розмірі 17 589,28 грн., пені в сумі 628,86 грн., 3% річних в сумі 99,16 грн., суми інфляції в розмірі 1 313,20 грн.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство “Макіївтепломережа” м. Макіївка звернулося до суду з позовною заявою до Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу в розмірі 17 589,28 грн., пені в сумі 628,86 грн., 3% річних в сумі 99,16 грн., суми інфляції в розмірі 1 313,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на договір № 140 від 01.10.2006 р. про постачання теплової енергії (далі „Договір”); додатки, додаткову угоду, акти на включення опалення та гарячого водопостачання від 16.12.2007 р. та від 25.12.2007р., акти на відключення опалення від 12.03.2007 р. та акт відключення опалення та гарячого водопостачання від 24.03.2008 р., рахунки, розрахунки заборгованості, акт звірки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв’язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 ГПК України.

Крім того, представник позивача надав через канцелярію суду акт звірки взаєморозрахунків, станом на 01.05.2008р., довідку про зміну банківських реквізитів та довідку з ЄДРПОУ.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 03.07.08р. не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час, та місце судового засідання, що підтверджено штампом реєстрації вихідної кореспонденції господарського суду та відміткою про вручення поштового відправлення.

Однак, через канцелярію суду 10.07.08р. надійшов відзив № 01-13/1266 від 07.07.08рю., яким відповідач визнав суму основного боргу в розмірі 17589, 28 грн., в іншій частині позовних вимог просить відмовити, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства та неможливість своєчасного погашення заборгованості, додатково вказував на включення Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, на які поширюється дія Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” № 2711-IV від 23.06.2005 р., що згідно п. 15 Закону України “Про виконавче провадження” є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Надані документи судом оглянуті та залучені до матеріалів справи.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Між Комунальним підприємством “Макіївтепломережа” ( Постачальник) та Відособленим підрозділом „Шахта „Чайкіно” Державного підприємства „Макіїввугілля” (Споживач) укладено договір про постачання теплової енергії № 140 від 01.10.2006 р., строк дії якого п’ять років з моменту набуття чинності. Договір укладено з додатковою угодою. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до умов договору, позивач зобов’язується постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач, в свою чергу зобов’язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно до п. 3.2.6. договору споживач теплової енергії зобов’язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться за комерційними приладами обліку або розрахунковим засобом (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.5. договору встановлено, що при відсутності комерційних приладів обліку або невідповідності їх експлуатаційним вимогам (прострочення державного метрологічного контролю, зрив чи пошкодження пломб, вихід з ладу тощо), обсяг теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається Постачальником, як виняток, розрахунковим способом згідно додатку № 1 договору.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.3 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів та на підставі показань комерційних приладів обліку теплової енергії . Теплова енергія постачається Споживачеві на умові 100 відсоткової передплати. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач до початку розрахункового періоду, але не менш ніж за 15 днів, сплачує Постачальнику вартість зазначеного в додатку № 1 обсягу споживання теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків за минулий період.(п. 6.4.)

Згідно п. 6.5 договору, якщо Споживач розраховується за показниками комерційних приладів обліку, він до початку розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість теплової енергії поточного періоду. Остаточний розрахунок відбувається протягом 10-ти банківських днів після отримання рахунку фактичного споживання.

Пунктом 6.8. договору передбачено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію у строки, зазначені у пунктах 6.4. і 6.5. договору, Споживач сплачує на користь Енергопостачальної організації, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожень день прострочення платежу.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов’язання за договором, у спірний період, виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію та пред’явив рахунки на оплату, що підтверджується матеріалами справи, зокрема актами на включення опалення від 25.12.2007 р. та включення опалення та водопостачання від 16.12.2007р., які підписані обома сторонами.

В порушення п. 6 спірного Договору, відповідач не в повному розмірі сплатив послуги по теплопостачанню та водовідведенню, згідно наданим рахункам № 140 від 24.12.2007р., від 14.01.2008р., від 18.02.2008р. та від 21.03.2008р., які додані до матеріалів справи. Факт одержання вищевказаних рахунків підтверджується підписом про їх отримання.

У зв’язку з вищевикладеним, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно своєчасної та повної оплати наданих послуг з теплопостачання не виконав, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути виниклу заборгованість за період з грудня 2007 р. по березень 2008 р. в розмірі 17589,28 грн., яка підтверджена матеріалами справи і підлягає стягненню в повному обсязі.

Наявність заборгованості в розмірі 17589,28 грн. підтверджена актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.05.2008р., який підписаний та скріплений печатками з обох сторін.

З огляду на вищевикладене, акт звірки бухгалтерів є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами (накладними, рахунками), але позивач додав до позовної заяви рахунки, які підтверджують суму заборгованості.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний уплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних на суму 99,16 грн. та інфляційну складову в розмірі 1313,20грн. за період з січня 2008 р. по березень 2008 р.

Зауваження відповідача, що стягнення 3 відсотків річних та інфляційної складової договором не передбачено, тому не підлягає стягненню, судом до уваги не приймається, оскільки наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов’язання у вигляді 3 % річних та індексу інфляції прямо передбачено Цивільним Кодексом України.

З огляду на викладене, суд, арифметично перевіривши розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення зобов’язання та 3 % річних від простроченої суми, вважає їх вірними, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивач у позові просить стягнути з відповідача 628,86коп. пені за період з січня 2008р. по березень 2008 р.

Відповідач у наданому відзиві просить суд зменшити розмір пені, посилаючись на ст..п.3. ст.. 83 ГПК та ст.. 233 ГК України.

Відповідно ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2.11 договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати за теплопостачання Споживач сплачує Постачальнику пеню в безспірному порядку у розмірі подвійної ученої ставки НБУ за кожний день прострочення оплати. Оплата пені здійснюється Споживачем згідно наданому рахунку

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Кірм того, у відзиві від 10.07.08р. відповідач зазначає, що згідно до Закону України “Про заходи спрямовані на стале функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” від 23.06.2005р. № 2711 відповідач, як підприємство паливно-енергетичного комплексу 28.11.2005р. внесено до Реєстру учасників процедури погашення заборгованості. Метою цього закону є сприяння поліпшення фінансового становища підприємства, запобіганню банкротства та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості та інше. Вказує на те, що сума боргу не сплачена у зв’язку зі скрутним становищем, недостатнім фінансуванням вугільної галузі.

Дослідивши матеріали справи, враховує визнання відповідачем суми боргу в повному розмірі, віднесення відповідача до реєстру учасників процедури погашення заборгованості, а також той факт, що позивачем, окрім пені до стягнення з відповідача заявлено також 3% річних в розмірі 99,162грн. та сума інфляційної складової в сумі 1313,20грн., які підлягають стягненню, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на суму 565,97 грн., тобто на 90%, та стягнути з відповідача пеню в сумі 62,88грн.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

Згідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 526, 527, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 49, 78, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства “Макіївтепломережа” м. Макіївка до Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення суми основного боргу в розмірі 17589,28 грн., пені в сумі 628,86 грн., 3% річних в сумі 99,16 грн., суми інфляції в розмірі 1313,20 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка, пл. Радянська, 2, рахунок 8430 в філії ЦГО „Промінвестбанк”, МФО 334516, ЗКПО 32442295, ІНН 80) на користь Комунального підприємства “Макіївтепломережа” (86156, м. Макіївка, вул. Лебедєва, госпблок, р/р 0 в 1 від. ЗАТ „Донгорбанк” м. Макіївки, МФО 334970, ЗКПО 31534547) 17589,28 грн. – основного боргу, 99,16грн. - 3% річних, 1313,20 грн. - індекс інфляції, 62,88 грн. - пені та 191,59 грн. - державного мита та 114,59грн. – плати за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

У задоволені вимог щодо стягнення 565,97 грн. пені Державного підприємства „Макіїввугілля” - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлений та підписаний 16.07.2008 р.

Суддя