ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2008 р.

№ 23/99

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Коваленка В.М.

Продаєвич Л.В.

розглянувши

касаційну скаргу

ПП "Компанія "Львівзернотрейд"

на постанову

від 19.05.2008 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 23/99 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

ПП "Компанія "Львівзернотрейд", м. Львів

до

ВАТ "Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про

стягнення 760 871,06 грн.

в судовому засіданні взяв участь представник:

відповідача

Аксінін В.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

ПП "Компанія "Львівзернотрейд" звернулося до суду з позовною заявою до ВАТ "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" про стягнення 349 575,00 грн. основної заборгованості, 22 813,36 грн. суми 3% річних та 388 482,70 грн. втрат від інфляції за угодою про заміну договору № 77 взаємопоставки продукції від 19.11.1997 р. на договір про поставку продукції від 07.07.2000 р., на підставі договору №12 поступки грошової вимоги від 10.03.2003 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2004 р. у справі №23/99 стягнено з ВАТ "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" на користь ПП "Компанія "Львівзернотрейд" 760 871,06 грн.

На виконання рішення суду видано наказ від 05.05.2004 р. у справі №23/99.

30.11.2007 р. від відповідача (боржника) до суду надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2008 р. (суддя Добродняк І.Ю.) здійснено процесуальне правонаступництво, а саме замінено відповідача - ВАТ "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" на ВАТ "Павлоградвугілля" на підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України). Крім того, відмовлено у задоволенні заяви ВАТ "Павлоградвугілля" про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 р. у справі №23/99 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.05.2008 р. (судді: Білецька Л.М. –головуючий, Голяшкін О.В., Науменко І.М.) апеляційну скаргу ВАТ "Павлоградвугілля" задоволено, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2008 р. скасовано та визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 р. у справі №23/99 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з такою постановою, ПП "Компанія "Львівзернотрейд" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.05.2008 р., а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2008 р. залишити без змін.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме положенням вимог глави 50 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство), ст. ст. 34, 37 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 117 ГПК України.

В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на те, що після припинення провадження у справі про банкрутство відповідача (боржника) виконавче провадження поновлюється та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2004 р. підлягає обов'язковому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідач (боржник) не визнавався банкрутом.

На час розгляду касаційної скарги в судовому засіданні від заявника касаційної скарги надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття його представника.

Вказане клопотання за висновком колегії суддів задоволенню не підлягає з огляду на те, що відповідно до встановлених ст. 1117 ГПК України меж перегляду справи у суді касаційної інстанції останній лише перевіряє на підставі встановлених обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, призначаючи касаційну скаргу до розгляду, суд касаційної інстанції зазначив, що нез'явлення представників сторін у засідання судової колегії не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005 р. було порушено провадження у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" (відповідача у справі).

24.09.2005 р. в газеті "Голос України" за №181 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля".

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство до конкурсних кредиторів належать кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Отже, за вимогами, встановленими рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2004 р. у справі №23/99, позивач (стягувач) відносно відповідача (боржника) є конкурсним кредитором у справі №Б26/7/05 про банкрутство останнього.

Колегія суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено попередніми судовими інстанціями та вказує сам позивач (стягувач) - ПП "Компанія "Львівзернотрейд", з заявою про визнання його кредитором у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" ПП "Компанія "Львівзернотрейд" взагалі не зверталося.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у визначений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Так, вказаною нормою передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У зв’язку з чим, затверджуючи реєстр вимог кредиторів у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля", суд ухвалив вважати погашеними грошові вимоги осіб, які не звернулися у встановлений строк у справу про банкрутство боржника (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2006 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За таких обставин справи вищезазначені грошові зобов’язання ВАТ "Павлоградвугілля" перед ПП "Компанія "Львівзернотрейд" є припиненими в силу закону, а саме ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідно до ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта.

У зв’язку з чим, стаття 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За ст. 1 цього закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування присічного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи зазначене, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2004 р. у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ПП "Компанія "Львівзернотрейд", які підтверджені рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2004 р. та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 02.10.2007 р. у справі № 6/73.

На підставі наведеного доводи касаційної скарги позивача (стягувача) не спростовують висновку суду апеляційної інстанції щодо необхідності задоволення заяви відповідача (боржника), поданої в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України.

Відтак, перевіряючи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ПП "Компанія "Львівзернотрейд" залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.05.2008 р. у справі № 23/99 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді                                                    В.М. Коваленко

Л.В. Продаєвич