ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2008 р.

Справа № 27/84-08-3885

За позовом

Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

До відповідача

Концерн „Веселка”

Про стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. та пені в сумі 17000 грн.

Суддя Семенюк Г.В.

Представники:

Від позивача

Тітова Л.О., довіреність № 01-08/2008 від 08.01.2008 року;

Від відповідача

Костін А.Є., довіреність № 2 від 02.07.2007 року;

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. та пені в сумі 17000 грн.

06.10.2008 року за вх. № 20123 Відповідач надав до господарського суду Одеської області відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

06.10.2008 року за вх. № 20124 Відповідач надав до господарського суду Одеської області клопотання про зупинення провадження у справі, у зв’язку із зверненням із заявою до Європейського суду з прав людини.

08.10.2008 року за вх. № 20398 Позивач надав до господарського суду Одеської області додаткові пояснення, у яких навів підстави відмови Відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні від 03.11.2008 року Відповідач надав до господарського суду Одеської області пояснення до відзиву на позовну заяву, у яких навів додаткові обставини відмови Позивачу у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи та заслухавши представників позивача та відповідача, суд, встановив.

17.03.2006 року Адміністративна колегія Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відносно дій Концерну «Веселка»прийняла рішення № 11-рш по справі № 10-03/2005 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Даним рішенням було визнано, що:

1. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції»Концерн «Веселка»на ринку надання комунальних послу, в тому числі послуг з забезпечення електропостачанням на території ринку «Новий»в 2004, 2005 роках займав монопольне становище з часткою, яка перевищує 35 %.

2. Визнано, що дії Концерну «Веселка»у вигляді встановлення Концерном таких умов, коли споживачі комунальних послуг концерну «Веселка»повинні сплачувати за спожиту електричну енергію двічі: через орендну плату та по показникам індивідуальних лічильників електричної енергії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке кваліфікується п. 1 ч. 2. ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»у вигляді зловживання монопольним становищем що приводить до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання шляхом встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. Визнано, що дії Концерну «Веселка»у вигляді встановлення Концерном таких умов придбання комунальних послуг для СПД та підприємств, які працюють на ринку «Новий»т. ч. послуги з забезпечення електропостачанням, які приводять до сплати за електроенергію по безпідставно збільшеним тарифам, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке кваліфікується ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»у вигляді зловживання монопольним становищем що приводить до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання шляхом встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

4. Керуючись ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення яке визначено у п. 2 Рішення накласти на Концерн штраф у розмірі 10000 грн.

5. Керуючись ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»за вчинене порушення яке визначено у п. 3 Рішення накласти на Концерн штраф у розмірі 7000 грн.

Визначений позивачем штраф підлягав сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Таким чином, стягнення штрафів, передбачених пунктами 4 і 5 рішення позивача повністю залежить від факту зловживання відповідачем монопольним становищем, про що йдеться в пунктах 2 і 3 рішення позивача, а в свою чергу зловживання монопольним становищем є можливим тільки, якщо особа таке становище займає, про що йдеться у пункті 1 рішення позивача. Тобто, саме існування монопольного становища та доведеність зловживання ним, є обов'язковою передумовою накладання стягнення у вигляді штрафів, які передбачені пунктами 4 і 5 рішення позивача, і які є предметом цього позову.

23.03.2006 року супровідним листом № 607-1/2006 позивачем було направлено на адресу Концерну «Веселка»Рішення № 11-рш від 17.03.2006 року.

Концерн «Веселка»не погоджуючись з Рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.03.2006 року № 11-рш звернувся до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання недійсним вище вказаного Рішення.

24.05.2006 року господарським судом Одеської області було відкрито провадження в адміністративній справі № 9/158-06-4692А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.06.2006 року було закрито провадження у справі № 9/158-06-4692А у зв’язку із клопотанням Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, на підставі підвідомчості даної справи, відповідно до ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

20.06.2006 року за вх. № 7286 Концерн «Веселка»звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним акту ненормативного характеру –рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 11-рш від 17.03.2006 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2006 року було порушено провадження у справі № 9/205-06-5910 за позовом Концерну «Веселка»до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

14.07.2006 року Рішенням господарського суду Одеської області позов Концерну «Веселка»задоволено повністю. Визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 11-рш від 17.03.2006 року. Стягнуто з Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь концерну „Веселка” витрати по сплаті держаного мита в сумі 85 грн., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 року Рішенням господарського суду Одеської області від 14.07.2006 року зі справи № 9/205-06-5910 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

20.02.2007 року Постановою Вищого господарського суду України Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 року зі справи № 9/205-06-5910 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 29.05.2007 року касаційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено. Постанову Вищого господарського суду України від 20.02.2007 року зі справи № 9/205-06-5910, Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 року і Рішення господарського суду Одеської області від 14.07.2006 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 04.07.2007 року суддя господарського суду Одеської області Демешин О.А. прийняв до свого провадження справу № 9/205-06-5910 та присвоїв їй № 6-9/205-06-5910.

17.09.2007 року Рішенням господарського суду Одеської області в задоволені позову концерну „Веселка” до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 11-рш від 17.03.2006 року відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року Рішення господарського суду Одеської області від 17.09.2007 року у справі № 6-9/205-06-5910 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

06.03.2008 року Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу концерну „Веселка” від 30.11.2007 року задоволено частково, Рішення від 17.09.2007 року господарського суду Одеської області та Постанову від 01.11.2007 року Одеського апеляційного господарського суду у справі № 6-9/205-06-5910 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного суду України від 10.06.2008 року касаційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду України від 06.03.2008 року по справі № 6-9/205-06-5910 скасовано, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року залишено в силі.

Таким чином, остаточним рішенням зі справи № 6-9/205-06-5910 по суті спору є постанова Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року, якою Рішення господарського суду Одеської області від 17.09.2007 року у справі № 6-9/205-06-5910 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні від 03.11.2008 року при розгляді справи № 27/84-08-3885 господарський суд дослідив матеріали справи № 6-9/205-06-5910.

Господарський суд Одеської області в своєму рішенні від 17.09.2007 року по справі № 6-9/205-06-5910 зазначив, що відповідно до ст. ст. 10, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№ 1875 від 24.06.2004 року, - концерн «Веселка»не є суб'єктом надання комунальних послуг, оскільки названа група послуг складається з комплексу послуг щодо забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, таким чином надання послуг з електропостачання є лише одною із складових комплексу надання комунальних послуг. Позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, однак вони не підлягають задоволенню у зв’язку із пропуском строку позовної давності.

Зазначене вище Рішення було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року зі справи № 6-9/205-06-5910.

В своїй Постанові від 01.11.2007 року зі справи № 6-9/205-06-5910 Одеський апеляційний господарський суд погодився із висновками господарського суду Одеської області та зокрема зазначив, що розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що Концерн «Веселка»не є суб'єктом надання комунальних послуг, оскільки аналіз статей 10, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»свідчить, що названа група послуг передбачає надання всього комплексу послуг для забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, тобто послуги електропостачання є лише складовою комунальних послуг. При визначенні бар’єрів вступу на ринок та бар’єрів виходу з ринку АМК не подав належних доказів на підтвердження висновку про необхідність понесення споживачами значних витрат часу та коштів при укладенні прямих договорів про електропостачання з ВАТ «ЕК «Одесаобленерго», а у визначенні бар’єрів вступу на ринок оцінював лише ситуацію яка склалася з отриманням зазначених послуг споживачами, тоді як за Методикою слід було оцінювати можливості інших суб'єктів господарювання з надання послуг, аналогічних тим, що надавалися цим підприємством, або можливості припинення надання цих послуг. Крім того, відповідач визначив територіальні межі зазначеного товарного ринку в межах території ринку «Новий», але не навів доказів, на підставі яких він дійшов висновку щодо економічної недоцільності отримання споживачами аналогічних послуг за межами цього ринку. З урахуванням фактичних обставин та вищеназваних законодавчих актів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання Концерну «Веселка»монополістом на ринку комунальних послуг та правової кваліфікації його дій за cт. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Обидва судові органи при прийнятті рішення керувались господарсько-процесуальним законодавством та судовою практикою, дослідивши всі матеріали справи, та зробивши висновки щодо суті спору.

Так, відповідно до статті 4-7 ГПК України, судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 29.12.1976 № 11 «Про судове рішення», обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 6 цієї ж постанови Пленуму ВСУ, «Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати». І далі: «Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений». Таким чином, відмова в позові з причин пропуску строку позовної давності законна тільки, якщо позовні вимоги є доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - є одним із видів адміністративно-господарських санкцій.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»від 11.01.2001 року № 2210-ІІІ із змінами та доповненнями штрафи накладаються за порушення, визначені відповідними нормами закону, зокрема за зловживання монопольним становищем.

Таким чином, накладання штрафу залежить від наявності відповідного порушення (яким в цій справи могло бути зловживання монопольним становищем). Але, у зв'язку з тим, що діючим на цей час рішенням суду (Постанова Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року зі справи № 6-9/205-06-5910) встановлено, що Концерн «Веселка»не займав монопольного становища, а отже і не міг ним зловживати, тобто не порушував закон, - правові підставі для застосування санкцій у вигляді штрафів, передбачених пунктами 4 і 5 рішення позивача, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти встановленні рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У зв’язку із безпідставністю стягнення штрафу в розмірі 17000 грн. є також безпідставним стягнення пені в розмірі 17000 грн., оскільки саме стягнення штрафу є обов’язковою передумовою для нарахування та стягнення пені.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Концерну «Веселка»про стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. та пені в сумі 17000 грн., - слід відмовити.

06.10.2008 року за вх. № 20124 Відповідач надав до господарського суду Одеської області клопотання про зупинення провадження у справі, у зв’язку із зверненням із заявою до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Однак, Концерном «Веселка»до Європейського суду подано тільки звернення про намір подати заяву, у зв’язку із чим в задоволенні означеного клопотання господарським судом Одеської області було відмовлено.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести за рахунок позивача, згідно ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44-49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 85 ГПК України.

Повне Рішення складено –06.11.2008 року.

Суддя Семенюк Г.В.