ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2008 р.

№ 17/371

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Владимиренко С.С.,

Самусенко С.С. - доповідача,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2"

на рішення

господарського суду Кіровоградської області

від 21 січня 2008 року

та постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 травня 2008 року

у справі

№ 17/371

господарського суду

Кіровоградської області

за позовом

ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2"

до

ВАТ "Деріївський каменедробильний комбінат"

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог

ТОВ "Сільгосппродукт"

про

визнання договору дійсним та визнання права власності

за участю представників

сторін

від позивача та відповідача

- не з`явилися

від третьої особи -

Яблонська І.В.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2" звернулося до господарського суду Кіровоградської області із позовом до ВАТ "Деріївський каменедробильний комбінат" про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2008 року у справі № 17/371 (суддя Таран С.В.), підписаним 25 січня 2008 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 травня 2008 року (склад суду: Павловський П.П., судді Чус О.В., Швець В.В.) рішення господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2008 року у справі № 17/371 залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2", вважаючи рішення та постанову такими, що прийняті з порушенням норм матеріального права, зокрема, вказуючи на ст.ст. 219, 220, 638, 656 ЦК України, просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 травня 2008 року у справі № 17/371 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2".

Вищим господарським судом України ухвалою від 17.07.2008 у справі №17/371 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 08.09.2008 у справі №17/371 призначено наступний склад колегії суддів: Плюшко І.А. –головуючий, судді Владимиренко С.В., Самусенко С.С. - доповідач.

Позивач та відповідач процесуальним правом участі їх повноважних представників в судовому засіданні касаційної інстанції не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права місцевим та апеляційним господарськими судами, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, а одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини у даній справі.

17 липня 2006 року між ВАТ "Деріївський каменедробильний комбінат" (продавець) та ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2" було укладено договір купівлі-продажу №1, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві майнові активи, а саме пристань для погрузки щебеню, а покупець прийняти і оплатити вказані приміщення.

Сторонами узгоджено форму та термін проведення розрахунків, а також порядок приймання-передачі об'єкту договору (п.п. 5, 7 договору).

На виконання умов договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача 7840 грн., яка включає вартість за придбаний за договором купівлі-продажу №1 від 17 липня 2006 року об'єкт.

Господарськими судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем надано платіжне доручення №2 від 17 липня 2006 року, в графі "призначення платежу" якого зазначено "за будівлі згідно угоди б/н від 17 липня 2006 року.

Однак, зазначена сума була повернута ним згідно протоколу №5 від 14 червеня 2007 року платіжним доручення №1 від 27 травня 2007 року, як отримана без достатніх правових підстав.

Господарські суди попередніх інстанцій, обґрунтовуючи свої рішення, послалися на недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов спірного договору та недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, зокрема, вказуючи на ст.ст. 219, 215, 216 ЦК України.

Вищим господарським судом України встановлено, що вказані висновки судів є суперечливими та не відповідають нормам матеріального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що судами не враховано, що ст. 219 ЦК України застосовується до одностороннього правочину.

З огляду на зміст статті 220 ЦК України господарськими судами попередніх інстанцій не досліджено обставини справи та не надано їм належної оцінки.

Зокрема, суди не вивчили питання повного або часткового виконання спірного договору сторонами та його наслідки.

Оскільки прийняті господарським судом першої інстанції рішення, а також постанова апеляційного суду не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вказані рішення та постанова не відповідають положенням ст. 43 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" від 29 грудня 1976 року N11.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції скасовує рішення місцевого та постанову апеляційного господарського суду і передає справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду слід врахувати вищенаведене, дослідити належним чином матеріали справи, зокрема, п.7.1 договору від 17.07.2006, стан його виконання, встановити підстави та обставини перерахування позивачем та повернення йому коштів, витребувати у сторін додаткові необхідні для розгляду спору докази, зокрема, пояснення з приводу призначення платежу та суми у платіжних дорученнях, які не співпадають із № та сумою в спірному договорі, протокол №5 від 14.06.2007, договір купівлі-продажу від 24.07.2007, дослідити оригінали вимог, їх надіслання, доказів про ухилення відповідачем від нотаріального посвідчення спірного договору, всебічно, повно і об`єктивно розглянути в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та прийняти відповідне рішення.

Враховуючи вказане, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Деріївський каменедробильний завод-2" задовольнити частково.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21 січня 2008 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 травня 2008 року у справі № 17/371 скасувати.

Справу № 17/371 передати на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Головуючий суддя                                                            І. Плюшко

Судді:                                                                                С. Владимиренко

С. Самусенко