ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.05.08                                                                                           Справа № 6/197-1914

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого –судді Якімець Г.Г.

суддів: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.

при секретарі Горбач Ю.Б.

за участю представників:

від позивача –Працьовита С.М.

від відповідача –не з’явився

від Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС - Слиш Ю.Л., Гнатюк Н.В., Франків В.П.

розглянув апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області від 10.04.2008 року вих.№652/12-12

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.03.2008 року (суддя Шумський І.П.), прийняту за наслідками розгляду скарги Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м.Київ

на дії Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003 року

у справі № 6/197-1914

за позовом Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», м.Тернопіль

про стягнення 6525423,63 грн.

в с т а н о в и в :

ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.03.2008 року по справі №6/197-1914 скаргу Дочірньої компанії «Газ України»НАК «Нафтогаз України»на дії Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003 року задоволено частково. Визнано неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р., визнано недійсною постанову підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008р.

При прийнятті ухвали судом першої інстанції взято до уваги те, що згідно з п.7 ч.1 ст.26 Закону N 606-XIV, на який посилається орган ДВС, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження. Серед інших обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження, суб’єкт оскарження зазначає - внесення ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” (боржника) до Реєстру підприємств паливно –енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”. Однак, згідно п.15 ч.1 ст.34 Закону N 606-XIV, наявність такої обставини є підставою для зупинення вже відкритого виконавчого провадження, а не відмови у його відкритті.

Щодо зобов’язання підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області прийняти до виконання ухвалу господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р. та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду, то в їх задоволенні відмовлено.

В частині відмови ухвала не оскаржується.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.03.2008 року по справі №6/197-1914 Підрозділ примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, визнати дії Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області правомірними.

Зокрема скаржник вказує на те, що у відповідності до п.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» та роз’яснення Міністерства Юстиції України від 11.09.2001 року №27551, “щодо виконання рішень за якими надано відстрочку або розстрочку виконання”: у разі надання відстрочку або розстрочку виконання рішення, таке рішення підлягає примусовому виконанню лише після закінчення строку, на який надано відстрочку або розстрочку. У зв’язку з цим, при надходження до ВДВС на виконання рішення, за яким надано розстрочку або відстрочку виконання, державний виконавець не має законних підстав прийняти таке рішення на примусове виконання. Згідно ст.ст.3, 18 п.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання в частині (до 31.01.2008 року боржник повинен оплатити - 5764124,63 грн.), коли термін дії розстрочки виконавчого документу в повному обсязі ще не закінчився, а самим рішенням суду розстрочено виконання по стягненню 6525423,63 грн. до 31.07.2008 року.

Скаржник вказує на те, що посилання суду на ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено що державний виконавець зобов’язаний прийняти до виконання ухвалу суду, в якій зазначені виконання рішення по частинах і відкрити виконавче провадження є неправильним і не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представники скаржника (Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС) вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі.

Представник ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що у випадку надходження до державного виконавця виконавчого документу, який відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», він зобов’язаний відкрити виконавче провадження. У випадку, якщо боржник внесений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», державний виконавець зупиняє виконавче провадження, а не відмовляє у відкритті такого.

Представник боржника (ВАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз») в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ВАТ «Тернопільгаз».

Суд, заслухавши пояснення представників Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та позивача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2003 року ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, як правонаступник реорганізованої ДК “Торговий дім ”Газ України” НАК “Нафтогаз України”, звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” заборгованості в розмірі 6525423,63 грн., яка виникла через несплату ВАТ “Тернопільгаз” коштів за поставлений згідно договору природний газ №10/16-476 від 04 квітня 2000 року в розмірі 5574940,24 грн., пені в розмірі 441 970,11 грн., трьох відсотків річних в розмірі 82 743,26 грн. та суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 425 770,02 грн.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11 серпня 2003 року по справі №6/197-1914 затверджено мирову угоду, укладену між Дочірньою компанією „Газ України" НАК „Нафтогаз України" та ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз”, у зв’язку з чим припинено провадження у справі за п.7 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до змісту затвердженої мирової угоди, відповідач зобов’язувався в період з серпня 2003 року по липень 2008 року, щомісячно сплачувати позивачу по 108757 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2007 року, за заявою позивача, до ухвали від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914 внесено виправлення не зачіпаючи її суті, в т.ч. незмінено терміну виконання зобов’язань ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз”.

05.02.2008 року, ухвалу суду від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914, із виправленнями пред’явлено стягувачем до виконання в органи державної виконавчої служби.

Постановою підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області від 06.02.2008р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження по виконанню вказаної ухвали суду на підставі п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (далі –Закон N 606-XIV).

Постановою Виконавчої служби встановлено, що ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” (боржника) внесено до Реєстру підприємств паливно –енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” 23 червня 2005 року N 2711-IV (далі –Закон - N 2711-IV). Крім того, зазначено, що у відповідності до роз’яснення Міністерства юстиції України №27521 від 11.09.2001 року “щодо виконання рішень за якими надано відстрочка або розстрочка виконання”: у разі надання відстрочки або розстрочки виконання виконання рішення, таке рішення підлягає примусовому виконанню лише після закінчення строку, на який надано відстрочку або розстрочку. У зв’язку з цим, при надходження до ВДВС на виконання рішення, за яким надано розстрочку або відстрочку виконання, державний виконавець не має законних підстав прийняти таке рішення на примусове виконання.

Крім того, в постанові ВДВС від 06.02.2008 року зазначено, що сторони вправі пред’явити виконавчий документ після закінчення терміну розстрочки, або після закінчення дії Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

У відповідності до пояснень представника стягувача, станом на 19.03.2008 року, ухвала суду від 11 серпня 2003 року у справі №6/197-1914 залишається не виконаною за період починаючи із серпня 2003 року по даний час.

Відповідно до вимог ст.115 ГПК України, рішення, ухвали та постанови господарського суду що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку , встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що ухвали господарських судів, належать до документів, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

За загальним правилом, встановленим ст.ст.18,20-1 вищезазначеного Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, про що виносить відповідну постанову (ст.24 цього Закону).

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження зазначені в ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, згідно з пунктом 7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається орган державної виконавчої служби, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Серед інших обставин, які виключають здійснення виконавчого провадження, суб’єкт оскарження зазначає - внесення ВАТ по газопостачанню та газифікації „Тернопільгаз” (боржника) до Реєстру підприємств паливно –енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Проте, за п.15 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», наявність такої обставини є підставою для зупинення вже відкритого виконавчого провадження, а не відмови у його відкритті.

В якості другої причини відмови у прийняті виконавчого документа до виконання підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області вказує на необхідність виконання ухвали лише після закінчення строку, на який надано відстрочку, розстрочку виконання судового акта. (роз’яснення Мінюсту від 11.09.2001р. №27521).

Однак, слід зазначити, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11 серпня 2003 року припинено провадження у справі, у зв’язку із затвердженням мирової угоди, за якою відповідач зобов’язувався в період з серпня 2003 року по липень 2008 року, щомісячно сплачувати позивачу по 108757 грн., тобто фактично встановлено розстрочку сплати простроченого зобов’язання і санкцій, а не надано розстрочку виконання судового рішення, ухвали, постанови, про яку йдеться в згаданому вище роз’ясненні Мінюсту №27521 .

Крім того, на час винесення оспорюваної постанови від 06.02.2008р., згідно з ухвалою суду від 11 серпня 2003 року (виконавчого документа) вже закінчився строк сплати відповідачем 5764124,63 грн. із 6525423,63 грн., заявлених позивачем до стягнення у справі №6/197-1914. Вказані зобов’язання, термін сплати яких минув, залишаються не виконаними боржником в повній мірі, а тому ухвала суду в цій частинні підлягала виконанню суб’єктом оскарження в порядку, визначеному нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити про те, що інших підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008 року Підрозділом примусового виконання рішень головного управління юстиції у Тернопільській області не зазначено.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дій підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р., а також визнання недійсною постанови підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.02.2008р. підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»про зобов’язання підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Тернопільській області прийняти до виконання ухвалу господарського суду Тернопільської області від 11.08.2003р. та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду, то в задоволенні такої господарським судом правомірно відмовлено, оскільки суд не вправі зобов’язувати орган ДВС та його посадових осіб до вчинення тих дій, які згідно з Законом України «Про виконавче провадження»можуть здійснюватись тільки ними (постанова Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14).

Таким чином, доводи скаржника про скасування ухвали місцевого суду є безпідставними.

Ухвала місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 101, 105, 106 ГПК України, суд,

постановив:

ухвалу господарського суду Тернопільської області від 19.03.2008 року по справі №6/197-1914 залишити без змін, а апеляційну скаргу Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.