06.05.08У К Р А Ї Н А
О С П О Д А Р С Ь К И Й   С У Д
РІШЕННЯ

06 травня  2008 р.
справа № 2/46

За позовом:          кооперативно-державного
проектно-вишукувального інституту

„Чернігівагропроект”

м. Чернігів, вул. Коцюбинського,
49а

до                    міської громадської
організації „Чернігівський інноваційний бізнес-інкубатор”

м. Чернігів.
вул. Коцюбинського, 49а, корп. В

про          розірвання
договору

3-і особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача

-     суб'єкт підприємницької діяльності -  ОСОБА_1

-          суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_2

-          приватне підприємство „Інтергаз”

-          товариство з обмеженою
відповідальністю  м'ясо виробничий
комплекс  „Панвітек”

-          товариство з обмеженою
відповідальністю  ВКФ „Фуд”

-          товариство з обмеженою
відповідальністю  „М-Текстильцентр”

-          суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_3

-          суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_4

-          товариство з обмеженою
відповідальністю  „Тридента-Агро”

-          суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_5

-          приватне підприємство „Тоніка”

-          суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_6

-          приватне підприємство „Фірма  „Родник-Т”

-          суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_7

-          приватне підприємство „Байск-сервіс”

-          суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_8

-          суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_9

-          приватне підприємство  „Сільвер”

-          товариство з обмеженою
відповідальністю  „Поліський
виробничо-експериментальний завод”

-          приватне підприємство „Аліна”

-          суб'єкт підприємницької діяльності -
ОСОБА_10

- громадська організацію „Центр
соціально-економічних  та політичних
досліджень „Регіон Північ” ( м. Чернігів, вул. Коцюбинського,49-А, корп. В)

Суддя Михайлюк
С.І.

Представники
сторін:

Від позивача:  уповноважений представник Купрієнко О.В.

Від відповідача: уповноважені
представники Покаржевський О.Б., Кашуба М.О.

Від 3-х осіб:
товариства з обмеженою відповідальністю
м'ясо виробничий комплекс
„Панвітек”, приватного підприємства „Інтергаз”, приватного підприємства
„Фірма  „Родник-Т”, приватного
підприємства „Байск-сервіс”, приватного підприємства  „Сільвер”, товариства з обмеженою
відповідальністю  „Поліський
виробничо-експериментальний завод”,
приватного підприємства „Аліна”, громадської організації „Центр
соціально-економічних  та політичних
досліджень „Регіон Північ”, приватного підприємства „Тоніка” -уповноважений
представник Кашуба М.О.

Від інших 3-х осіб: не
з'явилися

Заявлений позов про розірвання
договору оренди нежитлового приміщення від 16 травня 2000 року, що укладений
між сторонами.

Позов мотивований тим, що відповідач
відмовляється від укладення додаткової угоди щодо розміру орендної плати.

Позивач заявив додаткові підстави
розірвання договору -відповідач без згоди передав в суборенду більше половини
орендованих приміщень.

Відповідач подав відзив, у
задоволенні позову просить відмовити, мотивуючи тим, що зміна та розірвання
господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не
передбачено договором або законом;
додаткова угода відповідачеві не надсилалась.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в
и в:

За актом від 16 травня 2000р. позивач
(орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв в оренду  нежилі приміщення будівлі інституту в м.
Чернігові по вул. М.Коцюбинського, 49-а
загальною площею 939,73 кв. м.
Акт є додатком № 1 до договору оренди від 16.05.2000р., його невід'ємною
частиною.

Як випливає з наданих сторонами
документів, 16 травня 2000р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем
(орендар) підписані  2 договори оренди
нежитлового приміщення -не житлові приміщення блоку „В” загальною площею 939,73
кв.м. будівлі, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Коцюбинського, 49-а
строком дії з 16.05.2000 до 15.05.2010р. (пункти9.1. договорів).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України
(згідно з ч. 2 ст. 4 Прикінцевих положень ГК України його положення
застосовується до господарських відносин, що виникли до набрання чинності цим
Кодексом та продовжують існувати) зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором.

Згідно з пунктами 2.1., 2.7.  договорів розмір орендної плати
встановлюється  в сумі 2,58 грн. за 1 кв.
м. на місяць, в т.ч. ПДВ (0,43 грн.), розмір орендної плати, а також плати за
експлуатаційні розходи  і комунальні
послуги може бути змінений на вимогу будь-якої сторони у випадку прийняття
законодавчих актів з питань оренди і орендної плати, порядку нарахування
вартості послуг і т.д., що впливають на зміну цін, тарифів, методик
розрахунків, а також в інших випадках, передбачених діючим законодавством
України.

Згідно з пунктами 9.2. зміни та
доповнення, що вносяться в договір оренди, розглядаються сторонами в місячний
строк і набирають чинності, якщо оформлені письмово і підписані сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України
орендна плата -це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської діяльності, розмір орендної плати може бути
змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 ГК України
одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Тобто, обов'язок щодо сплати іншого
розміру орендної плати у орендаря може виникнути лише після спільної домовленості
сторін з цього питання у письмовому вигляді.

Частинами 2, 3, 4 ст. 188 ГК України
встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, яка, у
свою чергу, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Частиною 3 ст. 291  ГК України передбачено, що на вимогу однієї
із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав,
передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому
статтею 188 цього Кодексу.

Не підписання додаткової угоди
орендарем до договору оренди не є підставою для його розірвання на вимогу
наймодавця (ст. 783 ЦК України).

Орендодавець вправі звернутись до
суду для вирішення питання щодо внесення змін до договору оренди.

Окрім того, відсутні докази одержання
відповідачем пропозиції про внесення змін договору.

Фіскальний чек Чернігівського
поштамту та  опис вкладення до листа від
17.10.2007р. не вказують на те, що позивач направляв пропозиції саме до
договору від 16.05.2000р.

Відсутні докази направлення
позивачем, одержання відповідачем
пропозиції про розірвання договору.

Згідно з ст. 783 ЦК України якщо
наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі,
наймодавець має право вимагати розірвання договору.

Згідно з п. 3.2.8. договору, який
наданий відповідачем, орендар має право надати приміщення, що орендується, в
суборенду третім особам відповідно до своєї статутної діяльності.  Пунктом 3.3. статуту передбачено, що
відповідач може здавати в оренду без отримання прибутку будинки, споруди,
транспортні засоби, інше майно. Доказів про одержання прибутку від передачі
майна в суборенду не надано.

Слід зазначити, що згідно з п. 3.2.8.
договору, який наданий позивачем, орендар має право надавати приміщення, що
орендується, в суборенду третім особам за згодою орендодавця.

Договори, які надані сторонами, ними
підписані, скріплені печатками. Докази про визнання недійсними договорів чи їх
частин не надані.

З листа позивача від 19.09.2003р. №
413 на адресу відповідача, вбачається. що орендодавець підтверджує
наявність  двох договорів оренди не
житлових приміщень від 16.05.2000р., тексти яких суперечать один одному.

Договори оренди нежитлового
приміщення від 16.05.2000р.,  які надані
сторонами, мають відмінності і в пунктах 1.1., 2.1.

Фактична передача майна в оренду не
дає можливості зробити висновок про те, що договір є неукладеним, оскільки не
досягнуто згоди з усіх істотних умов.

За таких обставин у позовних вимогах
слід відмовити повністю.

Враховуючи викладене, а також
керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и
в:

У позовних вимогах відмовити
повністю.

Суддя
С.І. Михайлюк

Повний текст рішення підписаний
07.05.2008р.