ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  4/411

24.01.08

За позовом
Приватне підприємство "Пластикові системи"

до                     Севастопольська міська рада

про                    визнання частково недійсним
рішення

Суддя  Борисенко І.І.

Представники:

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання недійсним рішення Севастопольської міської ради № 4691 від
15022006р зі змінами та доповненнями внесеними рішенням № 275 від 07062006 р, в
частині передачі в оренду  АТ  “Холдингова компанія “Київміськбуд”  земельної ділянки площею 0, 3001 га зайнятої
об'єктом нерухомості -автостоянкою по вул Маринеска, 1 у м Севастополі

Відповідач проти позову заперечує в
повному обсязі Свої заперечення представник відповідача виклав у відзиві на
позовну заяву від 22.01.2008р

В судовому засіданні від 28112007
року суд задовольнив клопотання представника відповідача про залучення до
участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача АТ “Холдингова компанія “Київміськбуд”
(01010, м Київ вул Суворова, 4/6)

Третя особа в засідання суду не
з'являлася.  Ухвали  суду
не  виконала.  Письмових
заперечень  по  суті заявлених вимог не  подала.

Третя особа належним  чином повідомлена про призначення справи  до розгляду, про  час
і  місце  його
проведення.

Про
поважні  причини  неявки в
судове  засідання
повноважного  представника  третьої особи
суд не  повідомлений. Клопотань
про  відкладення розгляду  справи від третьої особи  не
надходило.

За
таких  обставин,  справа розглядається відповідно до  ст. 75 ГПК України  за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення
проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство „Пластикові
системи” за договором купівлі-продажу від 06.06.2003 року придбало у громадянки
ОСОБА_1 об'єкт нерухомого майна -автостоянку, розташовану на земельній ділянці
площею 3001,0 кв.м(яка знаходиться на тимчасовому користуванні) за адресою:
вул. Олександра Маринеска, 1, у м. Севастополі.

07.06.2003 року  Приватне підприємство „Пластикові системи”
здійснило державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно в МКП
„БТІ та ДРОНМ” м. Севастополя, про що зроблено запис у реєстрової книзі за
реєстровим №421.

15 лютого 2006 року
Севастопольською міською Радою ХХІV скликання ухвалено рішення № 4691 „Про
передачу в оренду земельної ділянки по вулиці Маринеска -вул. Молодих
Будівельників для будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових
будинків АТ “Холдингова компанія “Київміськбуд” і як стверджує позивач,
відповідач реалізуючи владні повноваження в області земельних відносин, порушив
право приватного підприємства „Пластикові системи” володіти своїм майном,
розташованим на земельній ділянці, що була надана у користування для
будівництва й обслуговування автостоянки.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, господарський суд вважає
позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 26 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні” та ст. 9 Земельного кодексу України  до компетенції Севастопольської міської Ради
належать повноваження по розпорядженню об'єктами комунальної власності
відповідної територіальної громади, регулюванні земельних відносин, а також
вирішенню питань по розпорядженню землею та передані земельних ділянок у
користування третьим особам

Підставою для прийняття
Севастопольською міською радою оспорюваного рішення  послужив проект землеустрою,   затверджений
рішенням   Севастопольської
міської   Ради  №
4052

Відповідно до матеріалів справи, які
надав позивач, право власності на автостоянку до нього перейшло від суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 по договору купівлі-продажу, який був
укладений між ними 06.06.2003 року.

В той же час, договір на право
користування землею на умовах оренди, укладений між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 та Севастопольською міською державною адміністрацією
закінчився 03.06.2003р. Крім того, в договорі зазначено, що цільове призначення
спірної ділянки є використання її для розміщення тимчасової автостоянки, яка
ніяким чином не може перейти в об'єкт капітальної забудови.

Таким чином, докази позивача про те,
що прийняття спірного рішення порушує його права на використання вищезазначеною
ділянкою землі, не підтверджуються документами наданими ним як докази даних
обставин.

Також необґрунтованими є доводи
позивача про те, що при прийнятті
спірного рішення Севастопольською міською Радою були порушені норми ст.
120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України з
наступних підстав:

На момент укладення договору
купівлі-продажу автостоянки 06.06.2003р. діяв Цивільний кодекс Української РСР,
в якому були відсутні положення про виникнення у покупця об'єкта нерухомості права
на земельну ділянку.

Стаття 120 Земельного кодексу України
включала в себе інші вимоги, які закріплювали можливість переходу права
користування земельною ділянкою при відчуженні об'єкта нерухомості тільки в
тому випадку, якщо подібні положення закріплювались в договорі оренди земельної
ділянки. Інших положень відносно даного питання в договорі на право
користування землею на умовах оренди, укладеним між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 и Севастопольськой міською державною адміністрацією, не
закріплювалось.

Крім того, даний договір на момент
переходу права власності до позивача втратив чинність.

Таким чином, Севастопольська міська
Рада, як суб'єкт владних повноважень, прийняла оспорюване рішення, діючи в
рамках повноважень, встановлених законами України.

Суду не доведено невідповідність
Рішення Севостопольської міської Ради від 15.02.2006р. №4691 та №275 від
07.06.06р. вимогам чинного законодавства.

Таким чином оспорюване рішення
Севостопольської міської ради прийняте в межах наданій їй законом компетенції
та в межах чинного законодавства України.

З урахуванням вищевикладеного,
позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на
позивача

24.01.2008року, суддя, за згодою
сторін, відповідно до ст.85 ГПК України, оголосив тільки вступну та резолютивну
частини ріщення.

Керуючись ст. ст. 49, ст.ст. 82- 85
ГПК України Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                           І.І.
Борисенко

Дата підписання рішення: 20.02. 2008р.