Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2008 р. Справа № 29/208-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пушай В.І., судді Плужник О.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Байбак О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Клячко И.Ю., Ланьшин С.В.

відповідача - Рубанець А.Ф., Павленко Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1361Х/3-7) на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.05.08 р. по справі № 29/208-08 за заявою відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 21.06.05 р. по справі № 37/103-05

за позовом ТОВ "Південенергомаш", м. Нова Каховка

до Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод", м. Харків

про стягнення 231239,26 грн. -

встановила:

В березні 2005 р. позивач –ТОВ „Південенергомаш”, м. Нова Каховка звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача –ДП „Харківський електромеханічний завод”, м. Харків 201150 грн. заборгованості, 13874,95 грн. пені, 13879,35 грн. інфляційних, 2334,96 грн. річних та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов’язання щодо оплати одержаного від позивача товару за укладеним між сторонами договором № 256 від 07.12.03 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.06.05 р. (суддя Доленчук Д.О.) по справі № 37/103-05 позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 201150 грн. заборгованості, 13874,95 грн. пені, 13879,35 грн. інфляційних, 2334,96 грн. річних, 1700 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане рішення жодною з сторін в подальшому не оскаржувалось та у встановленому законом порядку набрало законної сили.

В квітні 2008 р. відповідач звернувся до господарського суду з заявою про перегляд прийнятого по справі рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись в її обґрунтування зокрема на те, що після прийняття судом вказаного рішення позивач звернувся із замовленням про проведення експертного дослідження та надання висновку спеціаліста –економіста про порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку підприємства відповідача щодо договору № 256 від 07.12.03 р., і відповідно до експертного висновку № 3 спеціаліста –економіста господарські операції щодо вказаного договору були відображені в бухгалтерському обліку не у відповідності з їх призначенням та в порушення порядку ведення рахунків бухгалтерського обліку. При цьому вказані обставини, на думку відповідача, є істотними та такими, що не були предметом розгляду господарського суду при прийнятті рішення по даній справі, і їх наявність може бути підставою для перегляду вказаного рішення за нововиявленими обставинами та ін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.05.08 р. (колегія суддів: головуючий суддя Тихий П.В., судді Светлічний Ю.В., Швед Е.Ю,) по справі 29/208-08 в задоволенні заяви відповідача відмовлено а рішення господарського суду від 21.06.05 р. по справі № 37/109-05 залишено без змін.

Ухвалу мотивовано з тих підстав, що доводи, які наведені позивачем в заяві вже були досліджені та оцінені судом при винесенні рішення по даній справі, а обставини, про які йдеться в наданому позивачем висновку спеціаліста-економіста, з урахуванням відповідних вимог закону, не мають ознак нововиявлених.

Відповідач з ухвалою господарського суду не погоджується, вважає її необґрунтованою, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу, а також рішення від 21.06.05 р. по даній справі, та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали безпідставно не взяв до уваги той факт, що відповідно до експертного висновку № 3 спеціаліста –економіста господарські операції щодо вказаного договору були відображені в бухгалтерському обліку не у відповідності з їх призначенням та на порушення порядку ведення рахунків бухгалтерського обліку що призвело до перекручування даних фінансової звітності підприємства, а саме в частині надання недостовірної інформації про дебіторсько-кредиторську заборгованість перед позивачем; що інформація, яка міститься в бухгалтерському обліку підприємства відповідача з урахуванням вимог ст. 1, п. 3, 5 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітністю в Україні” є первинною та такою, що не була предметом розгляду господарського суду при прийнятті рішення по даній справі, і її наявність, на думку відповідача, є підставою для перегляду вказаного рішення за нововиявленими обставинами та ін.

Позивач просить суд ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись її законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Харківської області від 21.06.05 р. по справі № 37/103-05 були в повному обсязі задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача 201150 грн. заборгованості, 13874,95 грн. пені, 13879,35 грн. інфляційних, 2334,96 грн. річних, 1700 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Відповідач звернувшись з заявою про перегляд прийнятого по справі рішення за нововиявленими обставинами, зокрема посилався в на те, що після прийняття судом вказаного рішення позивач звернувся із замовленням про проведення експертного дослідження та надання висновку спеціаліста –економіста про порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку підприємства відповідача щодо умов договору № 256 від 07.12.03 р., і відповідно до експертного висновку № 3 спеціаліста –економіста господарські операції щодо вказаного договору були відображені в бухгалтерському обліку не у відповідності з їх призначенням та на порушення порядку ведення рахунків бухгалтерського обліку, що в свою чергу призвело до перекручування даних фінансової звітності підприємства, а саме в частині надання недостовірної інформації про дебіторсько-кредиторську заборгованість перед позивачем. При цьому відповідач також вказував, що інформація, яка міститься в бухгалтерському обліку підприємства відповідача з урахуванням вимог ст. 1, п. 3, 5 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітністю в Україні” є первинною та такою, що не була предметом розгляду господарського суду при прийнятті рішення по даній справі.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що доводи, які наведені позивачем в заяві вже були досліджені та оцінені судом при винесенні рішення по даній справі, а обставини, які наведені в наданому позивачем висновку спеціаліста-економіста, з урахуванням відповідних вимог закону, не мають ознак нововиявлених.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятої по справі ухвали.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

При цьому, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Характерними ознаками нововиявлених обставин є зокрема те, що вони існували під час розгляду справи, але не були відомі заявнику; що вони є істотними, тобто такими, що можуть вплинути на висновок суду щодо наявності певних прав та обов'язків у сторін, а також інших осіб, що брали участь у справі, а отже і вплинути на законність та обґрунтованість постановленого судового акта; що вони виявлені після набрання чинності судовим актом. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Як свідчить подана відповідачем заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в ній однією з підстав для його скасування відповідач зокрема зазначив те, що відповідно до умов договору відповідач до моменту повної оплати товару у власність його не отримав, при цьому вказаний товар перебуває у відповідача на відповідальному збережені, і позивач має право вимагати його повернення.

Разом з тим враховуючи, що такі ж самі доводи наводились відповідачем у листі вих. № 87/6-П р. від 18.04.2005 р. в обґрунтування своїх заперечень проти позову та були досліджені та оцінені господарським судом при винесенні рішення по даній справі, висновки суду першої інстанції про те, що вказані обставини не мають ознак нововиявлених є законними та обґрунтованими.

Крім того, згідно з п. 6.4. договору № 256 від 07.12.2003 р. постачальник в разі порушення покупцем строків оплати товару має право або вимагати повернення товару за рахунок покупця і сплати санкцій за прострочення оплати та відшкодування збитків чи утримання їх з сум попередньої оплати чи іншим способом, або вимагати сплати вартості поставленого товару, санкцій та збитків, спричинених простроченням розрахунку.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач в т.ч. з посиланням на вказаний пункт договору та на відповідні положення цивільного та господарського кодексів, звернувся до суду з позовом по даній справі в якому вимагав від відповідача саме сплати вартості поставленого товару, санкцій та збитків, спричинених простроченням розрахунку.

До того ж, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні (протокол судового засідання від 02.07.08 р.), відповідач на момент розгляду даної справи вже частково використав спірний товар у своїй господарській діяльності.

Як свідчать подані відповідачем заява та апеляційна скарга, в якості нововиявлених відповідач послався на обставини викладені у висновку спеціаліста-економіста № 3 від 18.04.2008 р., в якому аналізується правильність відображення у бухгалтерському обліку відповідача операцій за спірним договором, обґрунтовуючи це тим, що дані бухгалтерського обліку підприємства нібито є носієм первинної інформації, щодо наявності або відсутності боргу.

При цьому суд першої інстанції правомірно зазначив, що дані твердження зокрема суперечать ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зі змінами, згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Разом з тим ст. 1 вказаного закону встановлено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В даному випадку до первинних документів в яких міститься інформація про операції за договором № 256 від 07.12.2003 р. відносяться: сам договір, видаткові накладні № РН-1673 від 22.07.2004 р., № РН-1672 від 23.07.2004 р., № РН-1751 від 27.07.2004 р., № РН-1752 від 28.07.2004 р., платіжні доручення № 1585 від 1907.2004 р., № 1584 від 16.07.2004 р.

Як свідчить висновок спеціаліста-економіста № 3, в ньому аналізуються саме вказані документи При цьому вони, а так само обставини на яких ґрунтуються доводи викладені у зазначеному висновку, були предметом дослідження при розгляді даної справи і судом при її розгляді вказаним обставинам була надана відповідна юридична оцінка.

Тобто за таких обставин, висновки господарського суду про те, що ні обставини означені у вказаному висновку, ні доводи відповідача про відображення в бухгалтерському обліку недостовірної інформації про дебіторсько-кредиторську заборгованість перед позивачем не мають необхідних ознак нововиявлених обставин в розумінні ст. 112 ГПК України, та жодним чином не спростовують встановленого рішенням господарського суду Харківської області від 21.06.2005 року по даній справі факту невиконання відповідачем умов договору № 256 від 07.12.2003 р. в частині оплати одержаного товару є законними та обґрунтованими.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.05.08 р. по справі № 29/208-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Повний текст постанови підписано 07.08.08 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Судді Плужник О.В.

Барбашова С.В.