ПОСТАНОВА

"14"
березня 2008 р.

Справа №
7а/236-5122

10 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у
складі судді  Стадник М.С.

при
секретарі судового засідання Лисому Я. І.

Розглянув
справу

за
позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
відповідача: Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1,
46000

за
участю представників сторін:

позивача:      ОСОБА_1

ОСОБА_2-довіреність № 12352 від
25.12.06р.

відповідача:          Ткач Ірина Ярославівна -довіреність № 34/7/10-015 від
08.01.08р.

Суть
справи:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами  до Тернопільської об`єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень: №/0/18610 від
28.03.06р., №/1/31858 від 26.05.06р., №/2/46467 від
31.07.06р., якими підприємцю визначено податкові зобов'язання по податку
на додану вартість в сумі 30955,40грн., з яких 20636,93грн. основний платіж та
10318,47грн. штрафні санкції.

Представникам
сторін в судовому засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст.
49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

Ухвалою
суду від 16.01.2008р. призначено справу №7а/236-5122 до судового розгляду.

У
відповідності з ст. 150 КАС України в судовому засіданні з 27.02.2008р. до
14.03.2008р. оголошувалася перерва для надання можливості сторонам досягти
примирення або подати додаткові докази в обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Податкова
інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні
податкові повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству,
підтвердженням чого є акт перевірки №2849/17-426/ від 20.03.2006р.
яким встановлено, що суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1порушено норми
Закону України „Про податок на додану вартість”.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

-
Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією, на підставі
підпункту „б”, пункту 4.2.2 ст. 4, пп. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III (далі Закон 2181),
прийняті податкові повідомлення-рішення №/0/18610 від 28.03.2006р. та
в процесі його апеляційного оскарження рішення №/1/31858 від
26.05.2006р., №/2/46467 від 31.07.2006р. , якими суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1визначено податкове зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 30955,40грн. , з яких 20636,93грн. основний платіж та
10318,47грн. штрафні санкції по даному податку.

Як
зазначає інспекція, підставою для визначення податкового зобов'язання згідно
акту перевірки №2849/17-426/ від 20.03.2006р., оформленого за
результатами планової документальної виїзної перевірки СПД ОСОБА_1 на предмет
своєчасності, повноти нарахування та сплати
ним податків, зборів (обов'язкових платежів) за період з 01.10.2004р. по
31.12.2005р., стало порушення ним п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7, пп. 7.4.1, пп..7.4.5 п.
7.4 ст.7, пп. 7.5.1, п. 7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість” (далі Закон про ПДВ), а саме підприємцем  безпідставно включено до податкового кредиту
20636,93грн. суми ПДВ  сплаченої у
вартості товарів одержаних в період з
06.09.2004р. -по 17.05.2005р згідно податкових накладних виписаних ТОВ ВТФ
«Океан» який не являвся платником ПДВ, про що свідчить інформація про анулювання
07.12.2004р. Свідоцтва про реєстрацію його як платника податку на додану
вартість на підставі рішення суду. Крім того, податкова інспекція стверджує, що
ТОВ ВТФ "Океан" проводячи господарську діяльність не подавало
звітність до органів державної податкової служби, останній звіт подано в 2000
році, податки з господарських операцій проведених у вищезазначений період не
сплачувало, виписувало податкові накладні не маючи на це права та не будучи
платником ПДВ, а отже зі сторони ТОВ ВТФ "Океан" угоди спрямовані на
приховування від оподаткування доходів та надання незаконного права іншим
особам на податковий кредит, що завідомо суперечить інтересам держави та
суспільства, а відтак, такі угоди в силу ч.1 ст.203 ЦК України є нікчемними.

Позивач
заперечує проти доводів інспекції і просить суд врахувати, що суб'єктом
господарювання сформовано податковий кредит по господарських операціях з ТОВ
ВТФ «Океан» у відповідності до норм Закону про ПДВ і він не може нести
будь-якої відповідальності за обсяг задекларованих та сплачених до бюджету
контрагентом сум ПДВ, крім того актом перевірки підтверджено проведення оплати
підприємцем в якості компенсацій за отримані товарно-матеріальні цінності та
те, що сам факт скасування державної реєстрації не є підставою для припинення
юридичної особи, а також  не є підставою
для виключення з податкового кредиту сум ПДВ сплачених позивачем в період його
діяльності. Доводи податкової інспекції щодо нікчемності договорів укладених з
ТОВ ВТФ «Океан»заперечує, оскільки ч.1 ст.203 ЦК України, на яку посилається
Тернопільська ОДПІ, не вказує на нікчемність правочину і відповідно ці угоди
можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку.

Суд,
керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним доводам, прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При
цьому суд  виходив із наступного:

-
згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-
відповідно до Закону України „Про державну податкову службу в Україні”,
контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які
уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податкових зобов'язань платниками податків та здійснювати
заходи з погашення податкового боргу;

- до
суб'єктів підприємницької діяльності, за порушення норм чинного законодавства,
органи державної податкової служби застосовують заходи передбачені Закону 2181,
шляхом прийняття податкових повідомлень -рішень на підставі матеріалів
перевірки результати яких оформляються актом документальної перевірки
відповідно до "Порядку оформлення результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності -фізичними особами" затвердженого наказом ДПА
України від 11.06.2004р. № 326 (далі Порядок).

Відповідно
до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого
рішення покладається на відповідача.

В
даному випадку, доказом правомірності притягнення товариства до
відповідальності за порушення норм Закону 2181 є акт перевірки, обов'язковість
складання якого передбачена вищезазначеними нормативними актами.

Податкова
інспекція, на підтвердження правомірності прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень, посилається на акт перевірки №2849/17-426/ від
20.03.2006р., який є належним доказом, що підтверджує правомірність проведеного
нарахування податкового зобов'язання в частині 15763,60 грн. податку та
7881,8грн. застосованих штрафних, оскільки:

-
відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ ( в редакції закону
станом на момент здійснення спірних господарських операцій), податковий кредит
звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації;

-
доказами правомірності включення відповідних сум до податкового кредиту та
проведення його відшкодування є належним чином оформлена податкова накладна,
передбачена пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону про ПДВ, відповідно до якого не
дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку не підтверджених податковими накладними;

-
підставою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно пп.
7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ вважається дата здійснення першої з подій:
дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (
робіт, послуг) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт
придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Право
на нарахування податку та складання податкових накладних згідно пп. 7.2.4 п.
7.2 ст. 7 Закону про ПДВ надано виключно особам зареєстрованим як платники
податку в порядку передбаченому ст. 9 даного закону.

Як
випливає із матеріалів справи, акту перевірки, податковий кредит позивачем  сформовано на підставі даних податкових накладних:
№94 від 06.09.2004р., №326 від 02.11.2004р., №332 від 04.11.2004р., №24 від
07.02.2005р., №25 від 08.02.2005р., №26 від 09.02.2005р., №41 від 11.05.2005р.,
№42 від 12.05.2005р., №43 від 13.05.2005р., №50 від 16.05.2005р., №51 від
17.05.2005р. виписаних ТОВ ВТФ «Океан». Оплата по даним накладним з
врахуванням суми ПДВ проведена позивачем в готівковій формі відповідно до
квитанцій до прибуткових касових ордерів, що засвідчено актом перевірки.

Податкові
накладні №94 від 06.09.2004р., №326 від 02.11.2004р., №332 від 04.11.2004р., на
загальну суму 29240грн. в т.ч. 4873,33грн. ПДВ,
виписані платником ПДВ, що підтверджується даними Реєстру платників
податку на додану вартість, який ведеться центральним органом державної
податкової служби, в порядку передбаченому Положенням про реєстрацію платників
податку на додану вартість затвердженого наказом ДПА України № 79 від
01.03.2000р. і дана інформація оприлюднюється на web  сайті ДПА України (www.sta.gov.ua).
Згідно даного Реєстру Свідоцтво про реєстрацію платника податку на
додану вартість № 22677768 видане ТОВ ВТФ «Океан»анульовано 07.12.2004 р. за
рішенням суду.

Як
зазначено в  інформаційній довідці ДПІ в
Маліновському районі м.Одеси,, дані якої
підтверджені копією рішення , Свідоцтво платника ПДВ ТОВ ВТФ «Океан»анульоване
відповідно до пп."б" п.9.8.ст.9 Закону про ПДВ на підставі рішення
господарського суду Одеської області від 07.12.2004р. №22/279-04-8529 ,яким
припинено юридичну особу ТОВ ВТФ «Океан».

Отже,
податковою інспекцією неправомірно визначено зобов'язання по податку на додану
вартість підприємцю в сумі 4873,33грн. та відповідно 2436,67 грн. штрафних
санкцій (що складає 50% від суми даного податку), у зв'язку з чим податкові
повідомлення - рішення в даній частині підлягають скасуванню.

Що
стосується податкових накладних №24 від 07.02.2005р., №25 від 08.02.2005р., №26
від 09.02.2005р., №41 від 11.05.2005р., №42 від 12.05.2005р., №43 від
13.05.2005р., №50 від 16.05.2005р., №51 від 17.05.2005р. на загальну суму
94582,60грн. в т.ч. 15763,30грн. ПДВ то на момент їх  виписування ТОВ ВТФ «Океан»не було
платником ПДВ і не мало право на їх оформлення , як не мав права і позивач на
включення даних сум до податкового кредиту , враховуючи, що до даних Реєстру
платників податку на додану вартість мають вільний доступ всі платники податку.

При
таких обставинах, визначене податковою інспекцією податкове зобов'язання  в частині 15763,60 грн. ПДВ та 7881,8грн.
застосованих штрафних санкцій (в розмірі 50% від суми податку)  правомірно і позов у цій частині задоволенню
не підлягає.

Доводи
відповідача стосовно того, що виконанні між сторонами господарські зобов'язання
є нікчемними (недійсним) , судом відхиляються , оскільки не доведено, що вони
не відповідають вимогам закону та вчиненні з метою , яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, як цього вимагає ст.207 Господарського кодексу
України.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та
перехідні положення  Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні
вимоги задовольнити частково.

2.Визнати
нечинними прийняті Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією
податкові повідомлення-рішення №/0/18610 від 28.03.06р.,   №/1/31858 від 26.05.06р. та
№/2/46467 від 31.07.06р. в частині донарахування суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_14873,33 грн. податку на додану вартість та
2436,67 грн. штрафних санкцій , з моменту їх прийняття.

3. В
іншій частині позову відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі ( 25березня 2008р.) до Львівського апеляційного
адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя
М.С. Стадник