КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2008                                                                                           № 6/663

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гольцової Л.А.

суддів:

за участю секретаря судового засідання

за участю представників сторін

від позивача: повідомлений належним чином, але не з’явився,

від відповідача: Косар Б.М., представник (дов. № 550/08 від 13.05.2008);

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва)

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.11.2007

у справі № 6/663

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва)

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Альфа-Банк"

про                                                  зобов"язання укласти договір,

постанова прийнята 02.07.08, оскільки відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України 18.06.08 розгляд апеляційної скарги відкладався на 02.07.08.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 6/663 у позові відмовлено повністю. Суд визнав вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” та Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк” про постачання електричної енергії № 44/4625, основний текст якого датований 23.02.2007, з урахуванням протоколу розбіжностей від 31.07.2007, виклавши п. 4.3.1 та п. 7.6 у редакції Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк”.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 Відкрите акціонерне товариство енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) (далі – ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що п. 7.6 договору в редакції позивача суперечить вимогам ст. 548 ЦК України, а також суд помилково не врахував, що метою п. 4.3.1 договору є регулювання правовідносин в разі невиконання сторонами договірних зобов’язань у зв’язку з настанням форс-мажорних обставин та визначення їх наслідків.

Окрім того, 21.12.2007 відповідачем було направлено позивачу узгоджений протокол розбіжностей по договору від 23.06.2007 № 44/4625, це свідчить про те, що відповідач погодився з умовами протоколу розбіжностей.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2008 апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) на рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у даній справі прийнято до апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 18.06.2008.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2008 розгляд справи було відкладено та витребувано у відповідача ряд необхідних документів.

Через канцелярію Київського апеляційного господарського суду 01.07.2007 від відповідача надійшло лише заперечення на апеляційну скаргу ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” в особі філії міста Миколаєва.

Представник Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк” (далі – ЗАТ „Альфа-Банк”) в наданому відзиві на апеляційну скаргу ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) та в засіданні суду проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив суд рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) – без задоволення.

Розпорядженням від 01.07.2008 № 01-23/1/12 Голови Київського апеляційного господарського суду „Про зміну складу колегії суду” у зв’язку з виробничою необхідністю, зокрема, у даній справі внесено зміни до складу суду, а саме: замість судді Григоровича О.М. введено до складу колегії суду суддю Смірнову Л.Г.

В засідання суду 02.07.2008 ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) повноважних представників не направило та не повідомило суд про причини неявки, хоча про час і місце проведення судового засідання було повідомлено належним чином.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Представником ЗАТ „Альфа-Банк” 20.03.2007 було отримано у позивача проект договору про постачання електричної енергії від 23.03.2007 № 44/4625.

Ці обставини не заперечуються сторонами.

Листом від 20.07.2007 № 204/20 ЗАТ „Альфа-Банк” надіслало ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) протокол розбіжностей до договору від 23.03.2007 № 44/4625 по пунктах 4.2.1, 4.3.1 та 7.6.

ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) 03.08.2007 листом № 04-17/688-Э направило ЗАТ „Альфа-Банк” для ознайомлення та узгодження протокол узгодження розбіжностей від 31.07.2007 до договору від 23.03.2007 № 44/4625.

Із вищезазначених документів вбачається, що товариством було узгоджено в редакції відповідача тільки п. 4.2.1 договору, а п. 4.3.1 договору запропоновано викласти частково у своїй редакції та п. 7.6 договору запропоновано залишити у редакції ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва).

Матеріали справи свідчать, що примірник договору постачання електричної енергії від 23.03.2007 № 44/4625 підписаний не тільки постачальником - ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва), а й споживачем - ЗАТ „Альфа-Банк”, але споживачем зазначено, що даний договір підписаний із врахуванням протоколу розбіжностей, про що ЗАТ „Альфа-Банк” зроблено відповідний запис.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події (ч. 6 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст. 181 ГК України).

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частити 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3 ст. 181 ГК України).

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 ст. 181 ГК України).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими ( ч. 7 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Закон України “Про електроенергетику” регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії.

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України “Про електроенергетику”).

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”).

Отже, з урахуванням вимог ст. 179 ГК України та ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” укладення договору на постачання електричної енергії є обов’язковим для ЗАТ „Альфа-Банк” та ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” 9в особі філії міста Миколаєва0.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 затверджено Правила користування електричною енергією (далі – Правила) та Типовий договір про постачання електричної енергії.

Відповідно п. 1.1 Правил правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Згідно п. 1.2 Правил споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору та субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача.

Пунктом 1.6 Правил передбачено, що договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Як вбачається із матеріалів справи, запропоновані ЗАТ „Альфа-Банк” умови договору, які передбачають постачання ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) електричної енергії відповідають вимогам Закону України “Про електроенергетику”, Правилам користування електричною енергією та не суперечать Типовому договору про постачання електричної енергії, що затверджений Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28.

Що стосується розбіжностей, викладених у тексті п. 4.3.1 договору, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8.6 Правил передбачено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок обмеження у постачанні електричної енергії, та матеріальні збитки, які викликані, зокрема, форс-мажорними обставинами (наслідки форс-мажорних обставин підтверджуються відповідним актом).

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні” Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні.

Оскільки позивач погодився щодо залучення Торгово-промислової плата України до договору в якості особи, що має брати участь у спірних правовідносинах у разі настання форс-мажорних обставин, про що палата видає відповідну довідку і Законом України „Про торгово-промислові палати в Україні” визначено вичерпний перелік прав торгово-промислових палат (ст. 11 зазначеного Закону), то місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що норми п. 8.6 Правил стосовно надання довідки Торгово-промисловою палатою України щодо наслідків форс-мажорних обставин не можуть бути покладені на Торгово-промислову палату України, а тому п. 4.3.1 є обґрунтованим в редакції відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає, що викладення п. 7.6 договору у редакції позивача є таким, що суперечить нормам ст. 548 ЦК України та Закону України „Про електроенергетику” з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки Закон України „Про електроенергетику” не містить обов’язку укладання договору застави в рахунок забезпечення договору на поставку електричної енергії, то покладення позивачем обов’язку вимоги від споживача – відповідача стосовно укладення договору застави на належне йому майно при погодженні ГПЗ є необґрунтованими.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду м. Києва, який визнав укладеним з дня набрання рішення суду договір між ЗАТ „Альфа-Банк” та ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) про постачання електричної енергії № 44/4625, основний текст якого датований 23.02.2007, з урахуванням протоколу розбіжностей від 31.07.2007, виклавши п. 4.3.1 та п. 7.6 у редакції ЗАТ „Альфа-Банк”.

За таких обставин відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 6/663.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 6/663 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” (в особі філії міста Миколаєва) - без задоволення.

2. Матеріали справи № 6/663 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

04.07.08 (відправлено)