ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.08                                                                                           Справа№ 15/67а

за позовною заявою ТзОВ "Євро Вік", м.Сколе

до відповідача Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області, м.Львів

про скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача - Крупник Р.В. –представник (довіреність №7 від 28.01.2008 р.)

Від відповідача –Кріль А.Ю. - представник (довіреність №41/1-8-186а від 12.01.2008 р.)

Суть спору: Позовну заяву подано товариством з обмеженою відповідальністю “Євро Вік” с. Сколе, Львівська область, до Головної автотранспортної інспекції у Львівській області, м. Львів, про скасування постанови про застосування фінансових санкцій №029061 від 25.12.2007 р.. Враховуючи наявність статусу юридичної особи у Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, зазначена організація в особі територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області була залучена до участі у справі в якості відповідача.

12.02.2008 р. ухвалою господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 11.03.2008 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 11.03.2008 р., 25.03.2008 р., 03.04.2008 р.

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюваною постановою до нього застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. на підставі абз.3 ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт” –за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів: не оформлені ліцензія, ліцензійна картка, дорожній лист. Ствердив, зокрема, що позивач здійснював перевезення м’ясопродуктів покупцям на виконання умов договору поставки, що не вимагає ліцензування. Таке перевезення не носить характеру господарської діяльності з надання послуг з перевезення вантажу. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Ствердив, зокрема, що під час перевірки належного позивачу транспортного засобу у водія був неоформлений дорожній лист без відмітки про проходження передрейсового медичного огляду водія, що вимагається у ст. 12 Закону України “Про дорожній рух” та спільним наказом МОЗ України та МВС України №124/345 від 05.06.2000 р.. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

Позивачу належить транспортний засіб ГАЗ 33021 державний номер ВС1710АЕ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ІНА№568064, виданого Стрийським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України. 07.11.2007 р. зазначеним автомобілем керував працівник позивача - водій Жидачевський Р.М., що визнано позивачем у позовній заяві та підтверджується долученим позивачем посвідченням водія.

З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2007 р. зазначений автомобіль під управлінням вказаного водія здійснював перевезення та на ділянці дороги Київ-Чоп був перевірений відповідачем. Зазначені обставини сторонами не заперечувались.

За наслідками перевірки відповідачем винесено оспорювану постанову про застосування фінансових санкцій №029061 від 25.12.2007 р., зі змісту якої та пояснень сторін вбачається виявлення порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів: не оформлені ліцензія, ліцензійна картка, дорожній лист, у зв’язку із чим вирішено притягнути позивача до відповідальності, передбаченої в абз. 3 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у вигляді штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 39 вказаного закону, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

У відповідності до ст. 48 вказаного закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України. Документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Позивач посилається на ту обставину, що його основним видом діяльності згідно із статутом є переробка м’ясопродуктів та їх реалізація. У вказану дату позивач не здійснював перевезення м’ясопродуктів, а поставляв їх покупцям на підставі договорів купівлі-продажу, а тому отримання ліцензії та ліцензійної картки у даному випадку не вимагається. Як випливає з п. 5.1. договору купівлі-продажу №05 від 05.02.2007 р., укладеним між позивачем(продавець) та ТзОВ “Корн Сервіс” (покупець), п. 4.1. договору купівлі продажу №33 від 01.08.2007 р., укладеного між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець), транспортні витрати покладені на продавця.

Згідно із п. 33 ст. 9 Закону України “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, ліцензуванню підлягає, зокрема, діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", у відповідності до ст. 9 якого ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів на такі види робіт: надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Листами №4-451-1328/4889 від 06.08.2001 р. та №6585 від 27.09.2004 р. “Про надання роз’яснень” Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва роз’яснив, що поставка суб’єктом господарювання за договором поставки продукції власного виробництва власним автомобільним транспортом покупцеві є частиною технологічного процесу, а тому така діяльність з перевезення продукції власного виробництва власним автомобільним транспортом покупцеві ліцензуванню не підлягає.

Згідно із ч. 2. ст. 12 Закону України “Про дорожній рух”, посадові особи, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, зобов'язані, зокрема, забезпечувати належний технічний стан транспортних засобів та дотримання екологічних вимог їх експлуатації; не допускати до керування транспортними засобами осіб, які не мають права на керування транспортним засобом відповідної категорії, не пройшли у встановлений строк медичного огляду, перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, або у хворобливому стані, або під впливом ліків, що знижують їх реакцію і увагу. Наказом МОЗ України та МВС України №124/345 від 05.06.2000 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2000 р. за №435/4656 “Про затвердження Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів” в п. 1.4. передбачено, що щозмінному передрейсовому та післярейсовому медичним оглядам підлягають водії транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності. Відповідно до п. п. 5.1., 5.3. цього Положення, щозмінний передрейсовий медичний огляд проводиться для водіїв транспортних засобів підприємств, установ та організацій до їх виїзду на зміну. У разі виявлення ознак хвороби протягом зміни водії підлягають післярейсовому медичному огляду. При цьому, результат проведеного щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів фіксується в Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, після чого в шляховому листі ставиться штамп з висновком про придатність до керування транспортом. Не зважаючи на ці вимоги, доказів проходження водієм Жидачевським Р.М. медичного огляду суду не надано.

Водночас, ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” покладає на водія обов’язок мати шляховий лист, не встановлюючи вимог щодо рівня його оформлення чи обов’язкових реквізитів, за відсутності яких він би вважався нечинним. З матеріалів справи випливає, що водій позивача мав подорожній лист вантажного автомобіля від 07.11.2007 р..

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів за відсутність документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього закону, та не передбачає відповідальності за недоліки в їх оформленні. Належних доказів наявності передбачених у даному випадку підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі вказаної норми, суду не надано. У відповідності до ст. 71 КАС України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Згідно із ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд вправі прийняти постанову, зокрема, про визнання нечинною і скасування рішення чи окремих його положень. Суд вправі прийняти й іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єкта владних повноважень. Виходячи з вищенаведеного, позов слід задовольнити. Судові витрати покладаються на відповідача. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Скасувати постанову про застосування фінансових санкцій №029061 від 25.12.2007 р., винесену Головною автотранспортною інспекцією у Львівській області.

3.          Стягнути з Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області (м. Львів, вул. Окружна, 57а) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Євро Вік” (с. Сколе, вул. Лісна, 3б) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя