ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№
3/20

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Коробенко
Г.П. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Полянського А.Г.

розглянувши
матеріали  касаційного подання

Заступника прокурора м. Києва

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 19.05.2008 р.

у
справі

господарського
суду м. Києва

за
позовом

Київського
природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Київської міської
ради

до1)          Голосіївської районної у м. Києві
ради,     2)          фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

провизнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку

за
участю представників сторін:

позивача:
не з'явився,

відповідача
1: Корнійко В.В. за
дов. від 21.11.2006р. №3061/01-Р,

відповідача
2: не з'явився,

прокурора
ГПУ: Рудак О.В.
(посв. від 14.05.2008р. №72)

ВСТАНОВИВ:

Київський
природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду м. Києва з позовом в
інтересах держави в особі Київської міської ради до Голосіївської районної у
місті Києві ради, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки, укладеного 04.09.07 між відповідачами у
справі (зареєстрованого у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок в
районній м. Києва раді за № 94), та зобов'язання відповідача 2 повернути
Київській міській раді земельну ділянку площею 42 кв.м., яка розташована по
АДРЕСА_1звільнивши її шляхом знесення від будівель та споруд, та привівши її у
придатний для використання стан.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги, прокурор просить визнати зазначений договір недійсним на
підставі ч. 1 ст. 203, ст. 215  ЦК
України, оскільки вважає, що при його укладенні недодержано вимог ст. 19
Конституції України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та Порядку
державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.12.98 №2073.

Рішенням
господарського суду м. Києва від 29.01.08, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 19.05.08р., у справі №3/20 в
позові відмовлено .

Не погоджуючись із вказаним рішенням
та постановою з даної справи, заступник прокурора м. Києва звернувся з
касаційним поданням до Вищого господарського суду України, в якому просить
рішення і постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Розпорядженням в.о. Голови судової палати з
розгляду спорів, пов'язаних з державним регулюванням економічних відносин від
12.08.2008р. №02-12.2/290 суддю Божок В.С. замінено на суддю Полянського А.Г.

Позивач, відповідач 2 з даної справи
не реалізували своє процесуальне право на участь у  судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в
задоволенні касаційного подання відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених
законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній
території.

Рішенням
Київської міської ради від 08.06.00 № 164/885 "Про передачу окремих
повноважень районним в м. Києві радам з питань регулювання земельних
відносин" із змінами і доповненнями, районним в м. Києві радам передано
повноваження щодо надання в оренду земельних ділянок площею до 42 кв. м. для тимчасового
розміщення малих архітектурних форм.

Також
зобов'язано районні в м. Києві ради здійснювати контроль за використанням та
охороною земель, додержанням земельного законодавства; примати рішення про
звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та знесення самовільно
збудованих будівель і споруд без відшкодування витрат, здійснених за час
незаконного користування.

Як
встановлено місцевим та апеляційним господарським судом, рішенням Голосіївської
районної у м. Києві ради від 31.05.07 № 13/38 "Про відведення земельних
ділянок в тимчасове орендне користування для встановлення МАФ та ведення
індивідуального городництва" відповідачеві 2 передано в тимчасове
користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею до 42 кв. м., в
тому числі для встановлення кіоску роздрібної торгівлі площею 20 кв. м. за
адресою: АДРЕСА_1, на один рік.

Рішенням
відповідача 1 від 26.06.07 № 14/16 "Про внесення змін до окремих рішень
Голосіївської районної в м. Києві ради з питань землекористування" внесено
зміни до рішення від 31.05.07 № 13/38. Пункт 38 Рішення викладено в наступній
редакції: "38. Передати ПП ОСОБА_1в тимчасове користування на умовах
оренди дві земельні ділянки загальною площею по 42 кв. м. кожна, в тому числі
для встановлення двох кіосків роздрібної торгівлі площею по 20 кв. м. кожний,
за адресою: АДРЕСА_1, на три роки".

04.09.07
між відповідачами у справі було укладено договір оренди земельної ділянки
(далі-договір), відповідно до п. 1 якого орендодавець (відповідач 1) на
підставі рішення Голосіївської районної у м. Києві ради від 26.06.07 № 14/16
передає, а орендар (відповідач 2) приймає в короткострокову оренду земельну
ділянку площею 42 кв. м. для встановлення кіоску роздрібної торгівлі поАДРЕСА_1

Факт
передачі земельної ділянки підтверджується Актом приймання-передачі від
04.09.07.

Договір
зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок в районній
м. Києві раді за № 94 від 04.09.07.

Відповідно
до ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір
оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його
державної реєстрації.

Статтею
14 зазначеного вище Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Згідно
зі ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  до відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: реєстрація суб'єктів права власності на землю;
реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача
документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи
приписи зазначених норм матеріального права суди  попередніх інстанцій дійшли правильного
висновку, що з прийняттям Київською міською радою рішення від 08.06.00 №
164/885 "Про передачу окремих повноважень районним в м. Києві радам з
питань регулювання земельних відносин" районним в м. Києві радам передані
окремі повноваження щодо передачі в оренду земельних ділянок  в тому
числі і  повноваження  щодо державної реєстрації договорів оренди
землі з огляду на що в позові відмовлено правомірно.

Слід
також зазначити, що оспорення
договору  оренди  земельної ділянки  з огляду на реєстрацію цього договору, як
вважає позивач, з перевищенням
повноважень не можна вважати підставою для визнання недійсним такого  договору за ознаками суперечності його
вимогам  Цивільного кодексу України та
іншим актам цивільного законодавства (ст.ст. 203, 215 ЦК України), оскільки
договір укладено за рішенням органу місцевого самоврядування, яке на час  розгляду даної справи не скасовано, в межах
повноважень останнього та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Погоджується
колегія і з висновками суду попередніх інстанцій щодо  відсутності та недоведеності з огляду на
приписи ст.ст. 1, 33 ГПК України
порушення прав позивача (Київської міської ради), оскільки за
змістом   позовних вимог здійснення
державної реєстрації договорів оренди землі
відноситься до повноважень Головного управління земельних ресурсів,
тобто  виконавчого органу Київради
(Київської міської державної адміністрації), а не  самої Київради.

Наведене
спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом першої
та апеляційної інстанції норм процесуального і матеріального права, та не
заперечує правильність і законність оскаржуваних судових актів, які
відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Як
наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають  положенням ст.ст. 84, 105 Господарського
процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про судове рішення", а
отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційного подання
відмовити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2008р. у справі № 3/20 залишити без змін.

Головуючий
суддя          :
Г.П. Коробенко

Судді:
Т.Ф. Костенко

А.Г.
Полянський