ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2008 р.

справа № 5020-3/028

За позовом          Регіонального відділення фонду державного майна України

в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі

(99008, м. Севастополь, пл. Повсталих, 6)

до                    Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой"

(99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11)

(99011, м. Севастополь, вул. Кулакова, 26)

за участю          прокурора міста Севастополя

(99011, м. Севастополь, вул. Павличенко, 1)

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за зустрічним позовом          Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі

про визнання права власності на об’єкт нерухомого майна,

суддя Головко В.О.

представники сторін:

позивач (за первісним позовом) –Кузьміна І.О., довіреність № 62/011-20 від 23.07.2008;

відповідач (за первісним позовом) –Мікеш А.А., довіреність № б/н від 18.03.2008;

прокурор –Верьовкіна Г.П., посвідчення № 355 від 25.03.2004.

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі –Фонд) звернулося до господарського суду міста Севастополя з позовом до Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой" (далі –ЗАТ "Севастопольстрой") про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.3-5).

Відповідно до позовної заяви та пояснень представника Фонду, позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40, який укладений між Фондом та Товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" (правонаступником якого є ЗАТ "Севастопольстрой"), останньому в процесі приватизації державного майна був переданий у власність цілісний майновий комплекс державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой".

Згідно з розділом VII альтернативного плану приватизації державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", затвердженого начальником Регіонального відділення фонду державного майна України в м. Севастополі 30.06.1993, товариству покупців, створеному членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", були безоплатно передані об’єкти соціально-побутового значення, в тому числі гуртожиток по вул. М.Музики, 86.

Позивач вказує, що відповідно до розділу VII альтернативного плану приватизації державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", фінансування будівництва цього об’єкта здійснювалося централізовано –за рахунок централізованих фондів, тобто за рахунок коштів державного бюджету.

Крім того, позивач посилається на невиконання обов’язків Покупця за Договором купівлі-продажу, зокрема, зазначає наступне. Відповідно до пункту 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40 покупець зобов’язується виконати усі умови альтернативного плану приватизації у повному обсязі та у встановлені строки. В ході перевірки, яка була проведена Фондом, встановлено, що ЗАТ "Севастопольстрой" не виконує умови пункту 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40, об’єкт соціально-побутового призначення використовується не за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 5 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" за вимогою однієї зі сторін договір купівлі-продажу може бути розірваний або визнаний недійсним за рішенням суду у випадку невиконання іншою стороною обов’язків, передбачених договором купівлі-продажу, у встановлений строк. Дані доводи, на думку Фонду, є підставою для витребування об’єкта нерухомого майна з незаконного володіння ЗАТ "Севастопольстрой".

ЗАТ "Севастопольстрой" позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у відзиві на позов (а.с.135-137).

Під час розгляду справи ЗАТ "Севастопольстрой" звернулося до Господарського суду міста Севастополя із зустрічним позовом про визнання права власності на спірний об’єкт нерухомого майна. Ухвалою суду від 26.08.2008 зустрічний позов був прийнятий до провадження для сумісного розгляду з первісним позовом.

ЗАТ "Севастопольстрой" обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до розділу VII альтернативного плану приватизації майна, який є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу, товариству покупців, створеному членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" (правонаступником якого є ЗАТ "Севастопольстрой") безоплатно були передані об’єкти соціального призначення, в тому числі будівля гуртожитку № 86 по вул. М.Музики.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції від 19.02.1993) сторонами договору купівлі-продажу вартість об’єктів соціально-побутового призначення, в тому числі вартість спірного об’єкта, була виключена з вартості майна, що підлягає приватизації, і вказані об’єкти були передані покупцеві за актом приймання-передачі майна від 02.09.1993 безоплатно згідно з пунктом 12 зазначеного договору.

Відповідно до розділу VII альтернативного плану приватизації, централізовані фонди, які є джерелом фінансування об’єктів соціально-побутового призначення, створені за рахунок відрахувань від суми прибутку та амортизаційних відрахувань самого підприємства.

Таким чином, на думку ЗАТ "Севастопольстрой", на момент проведення приватизації діючим законодавством була прямо передбачена можливість передачі об’єктів соціально-побутового призначення у власність, і той факт, що зазначене майно було передано безоплатно не свідчить про відсутність права власності на майно, а підтверджує дотримання порядку, який був прямо передбачений чинним на момент приватизації законодавством.

Фонд зустрічні позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у відзиві (а.с.80-82).

В судовому засіданні 11.09.2008 були розглянуті заяви Обслуговуючого кооперативу ЖСО "Троица" (а.с.89) та фізичної особи Майорова В.В. (а.с.90) про вступ у справу в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом.

Ухвалою від 11.09.2008 суд відмовив у задоволенні даних заяв, оскільки заявниками не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність правовідносин із однією зі сторін та на те, яким чином рішення суду з цього спору може вплинути на їхні права і обов’язки (а.с.114-115).

В судовому засіданні 23.10.2007 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалася перерва до 27.10.2008.

В судовому засіданні 23-27.10.2008 прокурором, з посиланням на статтю 5 Житлового кодексу України, було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Севастопольської міської ради. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, відповідно до зазначеній нормі закону, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад).

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, з огляду на наступне.

Законом України від 19.02.1997 року № 89/97-ВР "Про внесення змін до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" була прийнята нова редакція зазначеного Закону і змінено правове становище такого майна, а саме за рішенням державного органу приватизації об'єкти соціально-побутового призначення в разі відмови трудових колективів підприємств, що приватизуються, від приватизації цих об'єктів можуть передаватися місцевим радам згідно з законодавством. У разі неможливості утримання за рахунок коштів місцевого бюджету об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) підприємства, що приватизується, зазначені об'єкти можуть безоплатно передаватися господарському товариству, створеному працівниками підприємства відповідно до статті 8 цього Закону, до складу якого ввійшло не менш як 50 відсотків працівників підприємства, за умови їх цільового використання та належного утримання і без права продажу. Однак даний Закон на момент приватизації майна відповідачем не існував, зворотної сили не має, тому не може бути застосований судом.

Житловий кодекс України поділяє державний житловий фонд на два види: житловий фонд місцевих Рад та відомчий житловий фонд, який перебуває у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (стаття 5 ЖК України).

Разом з тим, жилі будинки, споруджені з залученням у порядку пайової участі коштів державних підприємств, установ, організацій, зараховуються до житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, коли функції єдиного замовника по спорудженню цих будинків виконував виконавчий комітет Ради народних депутатів.

З матеріалів справи (а.с.16, 62) вбачається, що спірний об’єкт побудований за рахунок коштів відповідача, право власності на нього зареєстровано за ВАТ "Севастопольстрой" (а.с.70, 95, 117-119), а відтак немає підстав стверджувати, що він перебуває у віданні Севастопольської міської Ради.

Відповідно до розділу VII альтернативного плану приватизації майна державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", до місцевої Ради передаються лише житловий будинок по вул. М.Музики, 46, 48 (а.с.62).

Згідно зі статтями 20, 22, 29, 811 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні прокурору та представникам сторін роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України "Про судоустрій України", пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши представлені докази, суд -

встановив:

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" від 04.03.1992 № 2163-ХІІ (в редакції від 19.02.1993) приватизація майна державних підприємств України (надалі –приватизація) – це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" приватизація державного майна здійснюється, в тому числі, шляхом викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації. Порядок та способи приватизації встановлюються розділом 2 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції від 19.02.1993).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна в м. Севастополі № 17 від 10.05.1993 було прийняте рішення про видачу дозволу на приватизацію майна державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" товариству покупців, створеному членами трудового колективу цього підприємства (а.с.63).

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна в м. Севастополі № 42 від 30.07.1993 був затверджений альтернативний план приватизації майна державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" як цілісного майнового комплексу шляхом викупу (а.с.60-62 –витяг).

Згідно із розділом VII альтернативного плану приватизації майна державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", трудовому колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" безоплатно передані об’єкти соціального призначення, в тому числі будівля гуртожитку № 86 по вул. М. Музики.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" при приватизації майна державного підприємства як цілісного майнового комплексу шляхом його викупу, між продавцем та покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу, що і було зроблено між сторонами по справі.

04.08.1993 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в м. Севастополі та товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" був укладений договір купівлі-продажу № 3/40 нерухомого майна –цілісного майнового комплексу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" (а.с.64-67).

Згідно з актом приймання-передачі державного майна цілісного майнового комплексу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна в м. Севастополі та товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" 02.09.1993, членам трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" передано майно, в тому числі, безоплатно передані основні фонди невиробничого значення (а.с.68-69).

З матеріалів справи вбачається, що державне підприємство "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" у вересні 1993 року було реорганізовано в Закрите акціонерне товариство "Севастопольстрой", Статут якого зареєстрований в Севастопольській міській державній адміністрації 28.09.1993. Відповідно до пункту 3.2 Статуту, ЗАТ "Севастопольстрой" є правонаступником державного підприємства "Загальнобудівельного тресту "Севастопольстрой" та відповідно до пункту 3.4 Статуту є власником майна треста (а.с.152-166), у зв’язку з чим має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності.

В ході перевірки, яка була проведена Фондом, встановлено, що ЗАТ "Севастопольстрой" не виконує умови пункту 13 договору купівлі-продажу від 04.08.1993 № 3/40, що виразилося у використанні об’єктів соціально-побутового призначення не за цільовим призначенням (а.с.18-21).

Дані обставини стали підставою для звернення позивача із первісним позовом та відповідача із зустрічними вимогами.

Дослідивши надані сторонами докази суд вважає позов Фонду таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ЗАТ "Севастопольстрой" підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Цивільного кодексу України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спір між сторонами стосується права власності на майно та виник після 01.01.2004, суд при розгляді даного спору керується нормами Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтю 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 2 статті 24 "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції від 19.02.1993) товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно зі статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.

Згідно з актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой", вартість об’єктів соціально-побутового призначення, в тому числі будівлі гуртожитку № 86 по вул. М.Музики, була виключена із вартості майна, яке підлягає приватизації, що повністю відповідає змісту статті 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції від 19.02.1993).

Відповідно до пункту 2.4. Положення про застосування способів приватизації майна державних підприємств, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 04.02.1993 № 56, до покупця, який придбав шляхом викупу цілісний майновий комплекс, переходить право володіння, користування і розпорядження цим об'єктом з дати видання органом приватизації наказу про приватизацію об'єкта. Право власності на викуплене державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та органом приватизації.

Матеріалами справи в повній мірі підтверджується укладення такого договору –це договір купівлі-продажу № 3/40 від 04.08.1993, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна в м. Севастополі та товариством покупців, створеним членами трудового колективу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" (а.с.64-67). Зазначений договір посвідчений нотаріусом, ніким не оспорений і не визнаний недійсним.

Крім того, на підставі даного договору 03.09.1993 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Севастополю видане свідоцтво про право власності на майно цілісного майнового комплексу підприємства "Севастопольстрой" (реєстраційний № 3, а.с.70), яке також ніким не оспорене.

Суд вважає безпідставними висновки Фонду що спірне майно збудовано за рахунок централізованих фондів, які, на думку позивача за первісним позовом, є коштами державного бюджету з наступних підстав.

Згідно з розділом VII альтернативного плану приватизації майна державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" (аркуш 16 альтернативного плану), централізовані фонди визначені як фонди, що створені за рахунок відрахувань від прибутку та амортизаційних відрахувань підприємства.

Тому суд вважає, що майно, джерелом фінансування якого в альтернативному плані приватизації вказані централізовані фонди, відноситься до об'єктів соціально-побутового призначення, що створені за рахунок коштів, аналогічних фонду соціального розвитку зазначеного підприємства.

Таким чином суд дійшов висновку, що при укладенні між сторонами договору купівлі-продажу № 3/40 майна цілісного майнового комплексу державного підприємства "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" від 04.08.1993 до покупця, правонаступником якого є ЗАТ "Севастопольстрой", перейшло право власності на майно підприємства, в тому числі і на спірне майно –будівлю гуртожитку № 86 по вул. М.Музики, тому володіння та користування вказаним майном ЗАТ "Севастопольстрой" є правомірним.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог Фонду щодо витребування зазначеного майна з незаконного володіння ЗАТ "Севастопольстрой".

Враховуючи той факт, що Фондом не визнається право власності ЗАТ "Севастопольстрой" на спірне майно, суд, керуючись вищезазначеними нормами, дійшов висновку, що у ЗАТ "Севастопольстрой" є право на визнання права власності на зазначене майно в судовому порядку.

Відповідно до матеріалів інвентарних справ КП БТІ та ДРОНМ Севастопольської міської ради, об’єкт нерухомого майна –гуртожиток, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. М.Музики, 86, складається з: будівлі (літер „А”), навісу (літер „а”), навісу (літер „а1”) та крильця. При цьому, відповідно до даних, що містяться в інвентарній справі, зазначену будівлю збудовано 1966 року, що дає підстави суду вважати, що саме зазначену будівлю було передано державному підприємству "Загальнобудівельний трест "Севастопольстрой" в процесі приватизації 1993 року.

Також за даними КП БТІ та ДРОНМ Севастопольської міської Ради право власності на спірний об’єкт зареєстровано за Трестом "Севастопольстрой" на підставі рішення Виконкому міськради № 12/507 від 17.06.1980, про що 25.07.1980 БТІ м. Севастополя видане відповідне реєстраційне посвідчення (а.с.117).

На підставі вищевикладеного, суд визнає, що первісний позов Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задоволенню не підлягає, а зустрічні позовні вимоги ЗАТ "Севастопольстрой" підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 49, 82-85, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой" про витребування майна відмовити повністю.

2.          Зустрічний позов Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой" до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити у повному обсязі.

3.          Визнати за Закритим акціонерним товариством "Севастопольстрой" (99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11, , відомості про рахунки в матеріалах справи відсутні) право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Севастополь, вул. М.Музики, 86, та складається з: будівлі (літер „А”), навісу (літер „а”), навісу (літер „а1”) та крильця.

4.          Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (99011, м. Севастополь, пл. Повсталих, 6, ідентифікаційний номер 20677058, п/р № 0016 в ГУ ДКУ в м. Севастополі, МФО 824509) на користь Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой" (99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11, , відомості про рахунки в матеріалах справи відсутні) судові витрати: державне мито в сумі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          В.О.Головко

Рішення оформлено відповідно до вимог

статті 84 Господарського процесуального

кодексу України і підписано 30.10.2008.

Розсилка:

1.          Регіональне відділення фонду державного майна України

в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі

(99008, м. Севастополь, пл. Повсталих, 6)

2.          Закритого акціонерного товариства "Севастопольстрой"

(99011, м. Севастополь, пр. Нахімова, 11)

(99011, м. Севастополь, вул. Кулакова, 26)

3.          Прокуратура міста Севастополя

(99011, м. Севастополь, вул. Павличенко, 1)

4.          Справа

5.          Наряд