ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.08

Справа № 2/295-08.

За позовом: Державного підприємства «Придніпровська Залізниця»,

м. Дніпропетровськ

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Сумивтормет», м. Суми

Про стягнення 18365 грн.

Суддя Соп’яненко О.Ю.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За участю представників:

Від позивача – не прибув

Від відповідача – Савельєв О.О.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18365 грн. штрафу, а також судові витрати пов‘язані з розглядом справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що ст. 118 Статуту залізниць України, визначає, що підставою для стягнення з відправника штрафу є пред‘явлення до перевезення забороненого вантажу або вантажу, що потребує особливих заходів безпеки з неправильним зазначенням його найменування або властивостей.

Вантаж (металобрухт), як зазначає відповідач, пред'явлений ним до перевезення за залізничною накладною № 43690220, а саме пакети сталеві № 2 вид 17 згідно ДСТУ 4121 - 2002 не заборонені до перевезень залізницею і не потребують під час перевезень особливих заходів безпеки, а властивості сталевих пакетів № 2 вид 17 відповідають коду № 316073 Єдиної тарифної статистичної номенклатури вантажів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

29.11.2007р. на підставі залізничної накладної № 43690220 у вагоні № 66752643 з станції Ромни Південної залізниці на станцію Кривий Ріг Придніпровської залізниці на адресу Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» було відправлено вантаж – пакети сталеві № 2 вид 17.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці було встановлено, що фактично у вагоні № 66752643 знаходився «лом сталевий збірний», тобто відповідач, як вважає позивач, невірно зазначив найменування вантажу у графі «найменування вантажу» у залізничній накладній № 43690220 від 29.11.2007р., про що позивачем було складено комерційний акт № 749859/168 від 05.12.2007р.

Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до пп. 2.1 п. 2 р. 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, вантажовідправник заповнює комплект перевізних документів, в якому, в тому числі заповнює і графу «найменування вантажу». А пп. 5.5 п. 5 р. 4 зазначених вище Правил та ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України передбачають, якщо буде виявлено неправильне зазначення у накладній найменування вантажу, то з відправника стягується штраф у розмірі п‘ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Разом з тим суд вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені із наступних підстав:

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, вантажовідправником заповнюються такі графи комплекту перевізних документів, зокрема, «найменування вантажу» - зазначається повне і точне найменування вантажу у відповідності до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному і та іншому вигляді). Вантажі, найменування яких відсутні в цьому списку, зазначаються під тією назвою, під якою вони зазначені в стандартах або технічних умовах на виготовлення продукції.

Наказом Держстандарту України № 516 від 30.09.2002р. затверджено ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови». зазначений стандарт поширюється на метали чорні вторинні (металобрухт) для переробки, а також на продукти їхньої переробки, які використовують як металургійну сировину (розділ 1 ДСТУ 4121-2002).

В судовому засіданні встановлено, що Алфавітним списком вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантахів не передбачено найменування металобрухту з розподілом на його види, відповідач при заповненні перевізних документів керувався п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів та вказав найменування вантажу у відповідності із Державним стандартом України - пакети сталеві № 2 вид 17, що відповідає вимогам ст. ст. 23, 24 Статуту залізниць України та п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів.

І як вбачається з матеріалів справи, в залізничній накладній № 43690220 в графі «вид відправки» вказаний код 316073, а найменування вантажу пакети сталеві № 2 вид 17 - є вид брухту чорних металів, зазначений в ДСТУ 4121-2002, тобто код відправки відповідає найменуванню вантажу згідно з державним стандартом, оскільки брухт чорних металів, не поіменований в Алфавітному списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантахів.

Відповідач здійснює поставку металобрухту на адресу Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на підставі договору № ТР-0193144 від 30.12.2004р., укладеному між відповідачем та покупцем товару – Закритим акціонерним товариством «Київвтормет».

П. 2.1. вказаного договору визначається, що якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови» з урахуванням технічних вимог і якості товару по кожному конкретному виду металобрухту.

І в залежності від виду брухту, передбаченому ДСТУ 4121-2002, встановлюється і ціна товару окремо по кожному виду. При прийманні вантажу одержувачем здійснюється перевірка вантажу, що надійшов, на відповідність вантажу, вказаному у перевізних документах і складається акт приймання вантажу за якістю, в якому обов'язково вказується вид брухту за ДСТУ 4121-2002.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в залізничній накладній зобов'язаний вказувати найменування вантажу виключно у відповідності до ДСТУ 4121-2002, а «Єдина тарифна статистична номенклатура вантажів» розроблена для розрахунків плати за перевезення вантажів залізницями України і відноситься до категорії «для службового користування».

Згідно Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» № 493/92 від 03.10.1992р., нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації, зокрема реєстрації в Міністерстві юстиції України. Наказ Мінтрансу «Про затвердження Єдиної тарифної статистичної номенклатури вантажів», на який посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, тому позивач не має права застосовувати до відповідача штрафні санкції на підставі зазначеного вище наказу.

У відповідності до ст. 118 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998р., з відправника стягується штраф у розмірі п‘ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за пред‘явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей.

З аналізу вище зазначеної норми випливає, що саме по собі неправильне зазначення найменування вантажу не є підставою для застосування штрафу.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення повноважного представника відповідача встановив, що вантаж (металобрухт), пред‘явлений відповідачем до перевезення за залізничною накладною № 43690220 від 29.11.2007р., а саме: пакети сталеві № 2 вид 17, згідно ДСТУ 4121 -2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови», не заборонені до перевезень залізницею і не потребують під час перевезень залізницею особливих заходів безпеки, а властивості сталевих пакетів № 2 вид 17 відповідають коду № 316073 Єдиної тарифної статистичної номенклатури вантажів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що перевізні документи, а саме: залізнична накладна № 43690220 від 29.11.2007р., заповнені відповідачем у відповідності до ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови» та відповідають відповідають коду Єдиної тарифної статистичної номенклатури вантажів.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду належних доказів, які б обєктивно, і у визначеному законом порядку, підтвердили його позицію.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи, і суд в задоволенні позову відмовляє.

Тому, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову - відмовити.

Повний текст рішення підписано 30.07.2008р.

СУДДЯ СОП’ЯНЕНКО О.Ю.