ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 43/35

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

(далі ТОВ "ЮВС")

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

11.03.08

у справі

№ 43/35

господарського суду

міста Києва

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг Україна"

(далі ТОВ "Хімагромаркетинг Україна")

до

ТОВ "ЮВС"

про

розірвання договору та стягнення 128 331,00 грн.,

та за зустрічним позовом

ТОВ "ЮВС"

до

ТОВ "Хімагромаркетинг Україна")

про

стягнення суми втраченої вигоди та розірвання договору у зв'язку з простроченням виконання його умов

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Пожидаєв І.В. (за дов. № 11/61 від 15.05.08)

- у судовому засіданні 17.07.08, 31.07.08;

- відповідача:

Малина І.В. (за дов. № 774/2007 від 28.12.07)

- у судовому засіданні 31.07.08.

Ухвалою від 24.06.08 Вищого господарського суду України касаційна скарга ТОВ "ЮВС" б/н від 06.04.08 була прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 17.07.08.

З метою надання скаржнику можливості захищати свої права та інтереси безпосередньо у судовому засіданні, ухвалою суду від 17.07.08 розгляд справи було відкладено на 31.07.08.

Про вказані обставини представників сторін було повідомлено на початку судових засідань 17.07.08, 31.07.08. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.07.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 14.06.07 господарського суду міста Києва (суддя Пасько М.В.) первісний позов ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" задоволено.

З ТОВ "ЮВС" на користь ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" стягнуто 383 169,00 грн. основного боргу, 3 831,69 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ "ЮВС" відмовлено в повному обсязі.

Постановою від 11.03.08 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Шипка В.В., суддів –Борисенко І.В., Розваляєвої Т.С.) рішення від 14.06.07 господарського суду міста Києва залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "ЮВС" –без задоволення.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи підтверджено поставку ТОВ "ЮВС" товару згідно договору за який товариство не розрахувалось. Щодо зустрічного позову ТОВ "ЮВС", то суди прийшли до висновку про недоведеність здійснення купівлі товару за спірним договором саме з метою перепродажу по іншому договору. При цьому, суди врахували, що оскільки кінцевий строк виконання обох договорів визначено як "до 31.05.06", то навіть у випадку вчасного виконання спірного договору з боку

ТОВ "Хімагромаркетинг Україна", ТОВ "ЮВС" не встигло б виконати умови іншого договору.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "ЮВС" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 14.06.07 господарського суду міста Києва та постанову від 11.03.08 Київського апеляційного господарського суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема: ст.ст. 38, 104 Господарського процесуального кодексу України.

У своєму відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, в зв'язку з чим просить касаційну скаргу ТОВ "ЮВС" залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 01.05.06 між ТОВ "ЮВС" (Продавець) та ТОВ "Агрофірма АПК Угроїди" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 01/05-2006 (далі –Договір від 01.05.06), відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.3, 3.8, 7.1 якого Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов’язується прийняти та сплатити вартість наступних засобів захисту рослин: горизонт –кількість 3 125, ціна 110,00 грн., загальна сума –343 750,00 грн.; цукрон –кількість 300, ціна 275,00 грн.; загальна сума –82 500,00 грн., разом з ПДВ –511 500,00 грн.

Разом з тим, судами встановлено, що вказаним договором сторони передбачили, що поставка товару здійснюється Продавцем строком до 31.05.06 на умовах EXW (франко-склад) ТОВ "ЮВС", що знаходиться за адресою: Сумська обл., Білопільський р-н, смт.Жовтневе, вул. Заводська, 26, а в разі відсутності товару на складі, вказаному в п. 3.3 договору та в строк, вказаний в п. 3.1 такого договору, Покупець має право в односторонньому порядку розірвати договір.

Водночас, вирішуючи спір місцевий та апеляційний суди встановили, що 24.05.06 між ТОВ "Хімагромаркетинг" (Продавець) та ТОВ "ЮВС" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № УК-10-0033 (далі –Договір від 24.05.06), відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 2.2, 3.1, 3.3, 7.1 якого Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов’язується прийняти та сплатити вартість наступних засобів захисту рослин: горизонт –кількість 3 125 л/кг, ціна 83,30 грн., загальна сума –260 312,50 грн. 50 коп.; цукрон –кількість 300, ціна 196,65 грн.; загальна сума –58 995,00 грн., разом з ПДВ 383 169,00 грн.

При цьому, встановлено, що Покупець за Договором від 24.05.06 зобов’язаний здійснити оплату Продавцеві 25 % вартості товару, зазначеного в п. 1.3 даного договору, в строк до 20.07.06 і залишок заборгованості у розмірі 75% товару –в строк по 01.11.06. Поставка товару здійснюється до 31.05.06 Продавцем на умовах СРТ (перевезення до місця призначення за рахунок Продавця) ТОВ "ЮВС", що знаходиться за адресою: Сумська обл., Білопільський р-н, смт.Жовтневе, вул.Заводська, 26.

При вирішенні спору по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно видаткової накладної № Ук-10-0031 ТОВ "Хімагромаркетинг" поставило ТОВ "ЮВС" товар, загальною вартістю 383 169,00 грн. лише 05.06.06.

Матеріали справи свідчать, що 04.10.07 ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" звернулось з позовом до ТОВ "ЮВС" про стягнення 383 169,00 грн. заборгованості за поставлений товар, зазначивши, що на виконання договору від 24.05.06 ним було здійснено поставку товару на суму 383 169,00 грн., всупереч чому ТОВ "ЮВС" за поставлений товар не розрахувалось.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що в обґрунтування своїх заперечень на позов ТОВ "ЮВС" посилається на ту обставину, що за умовами договору від 01.05.06 (укладеного з ТОВ "Агрофірма АПК Угроїди"), ТОВ "ЮВС" зобов’язалось поставити контрагенту в строк до 31.05.06 саме той товар, який за умовами договору від 24.05.06 (укладеного з ТОВ "Хімагромаркетинг Україна") ТОВ "ЮВС" сподівалось отримати від ТОВ "Хімагромаркетинг Україна", проте внаслідок прострочки виконання ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" своїх обов’язків по поставці товару, ТОВ "ЮВС" не змогло виконати свої зобов’язання перед ТОВ "Агрофірма АПК Угроїди", що стало наслідком розірвання з ним договору від 01.05.06.

Крім того, під час перегляду справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що з наведених підстав ТОВ "ЮВС" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою до ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" про стягнення 128 331,00 грн. втраченої вигоди, яка мотивована, зокрема , тим, що внаслідок прострочки виконання ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" своїх обов’язків по поставці товару і, як наслідок, розірвання договору від 01.05.06, укладеного ТОВ "ЮВС" з ТОВ "Агрофірма АПК Угроїди", ТОВ "ЮВС" понесено збитків у формі втраченої вигоди.

Також, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "ЮВС" було уточнено зустрічні позовні вимоги за якими воно просило: стягнути 128 331,00 грн. втраченої вигоди, розірвати договір купівлі-продажу від 24.05.06, зобов’язати ТОВ "Хімагромаркетинг" забрати у ТОВ "ЮВС" залишок товару, а саме: 675 л горизонту та 140 л цукрону. При цьому, встановлено, що в обґрунтування своїх уточнених вимог ТОВ "ЮВС" посилається на ту обставину, що внаслідок розірвання договору від 01.05.06 воно змушено продавати отриманий за договором від 24.05.06 товар третім особам майже по собівартості, у зв'язку з чим на даний час на його складах залишилось 675 л горизонту та 140 л цукрону, а тому внаслідок істотного порушення умов договору з боку ТОВ "Хімагромаркетинг Україна", на думку ТОВ "ЮВС", відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України вказаний договір підлягає розірванню.

При вирішенні спору по суті попередні судові інстанції пришли до висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна дійти однозначного висновку про те, що ТОВ "ЮВС" здійснювало свою господарську діяльність таким чином, що товар за договором від 24.05.06 був придбаний саме для перепродажу його ТОВ "Агрофірма "АПК-Угроїди" за договором від 01.05.06, а не іншим контрагентам за договорами, а те, що кількість та асортимент товару за договорами від 24.05.06 та від 01.05.06 співпадають, не є таким доказом.

Разом з тим місцевий та апеляційний суди звернули увагу на те, що оскільки згідно умов обох договорів поставка товару мала бути здійснена строком до 31.05.06, то навіть у разі своєчасного виконання

ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" своїх обов’язків за договором від 24.05.06, ТОВ "ЮВС" не встиг би виконати свої обов’язки за договором 01.05.06. При цьому, суди відхилили посилання ТОВ "ЮВС" на те, що адреса поставки за обома договорами однакова, а отже поставка товару ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" означала б автоматичну поставку товару ТОВ "ЮВС" контрагенту.

З урахуванням наведеного попередні судові інстанції дійшли до висновку про те, що ТОВ "ЮВС" не доведено факту наявності у нього збитків, а також наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями ТОВ "Хімагромаркетинг Україна" і заподіяними йому збитками.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

В той же час враховується, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх заходів для належного виконання зобов'язання.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що

ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Імперативною нормою ст. 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором.

За змістом ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що при винесенні судових рішень суди фактично констатували прострочення виконання умов спірного договору з боку ТОВ "Хімагромаркетинг Україна", проте правової оцінки цьому факту не надали.

Щодо посилань попередніх судових інстанцій на те, що в будь-якому випадку ТОВ "ЮВС" не мало змоги виконати умови договору від 01.05.06, оскільки, як за даним договором, так і за договором від 24.05.06 строк виконання визначено "до 31.05.06", проте такі твердження судів є помилковим, оскільки прийменник "до" передбачає певний проміжок часу, протягом якого встановлюється можливість для виконання зобов'язання, а 31.05.06 в даному випадку є лише кінцевим терміном для виконання таких зобов'язань. З урахуванням наведеного, доводи судів про те, що обидва договори не могли бути виконаними одночасно 31.05.06 є тільки припущенням, до того ж, з урахуванням того, що місцерозташування виконання обох договорів, як встановлено судами, є ідентичним.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що викладені висновки попередніх судових інстанцій носять характер припущення, що є неприпустимим для судового рішення, оскільки головними вимогами до рішення є його законність та обґрунтованість.

Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що Господарським процесуальним кодексом України встановлено вимоги щодо змісту рішення, зокрема, поставлено певні умови щодо по рядку складання господарського рішення та його змісту. Так, рішення господарського суду має бути викладеним грамотно, чітко, зрозуміло, бути законним обґрунтованим, переконливим і однозначним, безумовним і безальтернативним.

Дотримання господарським судом певних умов і вимог при прийнятті господарського, рішення, які відображаються в його змісті, є одним із елементів господарсько-процесуальної фор ми, яка гарантує найбільш повне і правильне здійснення зав дань, поставлених перед господарськими судами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає про порушення місцевим та апеляційним судами норм процесуального права щодо форми та змісту судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 статті 651 вказаного Кодексу передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що згідно вимог ст. 623 зазначеного Кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Водночас, за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України упущена вигода –це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Якщо особа, що порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті кредитором заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином. Нічим не підтверджені розрахунки кредитора про можливі доходи до уваги братися не повинні.

Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права. Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється кредитором. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків. Нездатність кредитора обґрунтувати вимоги про відшкодування упущеної вигоди може бути для суду підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

При цьому слід брати до уваги, що юридичні особи займаються підприємницькою діяльністю, тобто господарською діяльністю на власний страх і ризик з метою отримання прибутку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішень по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було враховувати вказані норми в комплексі.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір було розглянуто попередніми судовими інстанціями без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, та призвело до прийняття рішень з помилковим застосуванням норм права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що в касаційній скарзі стверджуються факти порушення судами не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховуючи вимоги

ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми судовим інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, всі судові рішення, ухвалені у справі, підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" б/н від 06.04.08 задовольнити.

Рішення від 14.06.07 господарського суду міста Києва та постанову від 11.03.08 Київського апеляційного господарського суду у справі № 43/35 господарського суду міста Києва скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська