ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2008 р.

№
20-2/491

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Грейц
К.В.,

суддів
:

Бакуліної
С.В.,  Рогач Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

на
постанову

від
06.02.2008 року Севастопольського
апеляційного господарського суду

у
справі

№
20-2/491

господарського
суду

міста
Севастополя

за
позовом

Комунального
підприємства “Орбіта”

до

СПД
ОСОБА_1

про

звільнення
приміщень

за
зустрічним позовом

СПД
ОСОБА_1

до

Комунального
підприємства “Орбіта”

про

визнання
договору оренди дійсним та таким, що підлягає державній реєстрації

в
судовому засіданні взяли участь представники :

від
позивача:

не
з'явились

від
відповідача:

не
з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 05.12.2007 року у
справі № 20-2/491 в задоволенні первісного позову відмовлено повністю;
зустрічний позов задоволено частково; визнано дійсним укладений 31.12.2005 року
між КП “Орбіта” та СПД ОСОБА_1 договір оренди НОМЕР_1 нерухомого майна площею
55,4 кв.м., розташованого за адресою: м.Севастополь, пр.Октябрської революції,
61 вбудоване нерухоме приміщення, яке розташоване на першому поверсі
двоповерхової будівлі, яка знаходиться на балансі КП “Орбіта”; в частині
позовних вимог про визнання договору оренди НОМЕР_1 від 31.12.2005 року таким,
що підлягає державній реєстрації, провадження припинено; стягнуто з КП “Орбіта”
на користь СПД ОСОБА_1 витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн., 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Прокопанич
Г.К., судді -Антонова І.В., Фенько Т.П.) від 06.02.2008 року у справі №
20-2/491 рішення Господарського суду м. Севастополя від 05.12.2007 року
скасовано; позов КП “Орбіта” до СПД ОСОБА_1 про звільнення приміщень
задоволено; зобов'язано СПД ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення площею 55,4
кв.м. магазину “Лотос”, розташованого на Юмашевському ринку за адресою:
АДРЕСА_1; стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП “Орбіта” 127,50 грн. державного мита
та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у
задоволенні зустрічного позову про визнання договору дійсним та таким, що
підлягає державній реєстрації, відмовлено.

В
касаційній скарзі СПД ОСОБА_1 просить скасувати постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі, посилаючись на порушення норм матеріального права, а
саме: ст.ст.16, 202, 203, 215, 220, 626 ЦК України.

Відзиву
на касаційну скаргу позивач не надіслав.

Сторони
не скористалися наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду
касаційної інстанції.

Перевіривши
повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в
рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського
суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що 31.12.2005 року між КП “Орбіта” та СПД
ОСОБА_1 був укладений Договір оренди НОМЕР_1 (надалі -Договір).

Відповідно
до пункту 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 05.02.2007 року)
позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування нерухоме
майно площею 55,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вбудоване нерухоме
приміщення, яке розташоване на першому поверсі двоповерхової будівлі, яка
знаходиться на балансі КП “Орбіта”, вартість якого визначена відповідно до акту
оцінки і на 31.01.2007 року складає 234 560,00 грн.

Відповідно
до пункту 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди від 05.02.2007 року)
орендна плата складає 1571,55 грн. за перший місяць оренди - січень та
сплачується відповідачем до п'ятого числа місяця, наступного за звітним.

Строк
оренди 10 років з моменту прийняття об'єкту оренди по акту (пункт 4.1
Договору).

23.11.2006
року позивач на адресу відповідача надіслав лист (вих. №248), у яком він
вказав, що вважає договір недійсним, оскільки він укладений без нотаріального
посвідчення та державної реєстрації. Позивач також просив повернути приміщення,
яке на його думку незаконно зайняте відповідачем.

28.11.2006
року відповідач звернувся до позивача з повідомленням про намір засвідчити
нотаріально укладений між ними договір оренди та просить узгодити дату, час та
місце проведення нотаріальних дій (а.с.38-39).

Докази
відповіді на вказаний лист СПД ОСОБА_1 про згоду або відмову від нотаріального
посвідчення з боку КП “Орбіта” відсутні.

КП
“Орбіта” звернулось з позовом до ОСОБА_1 про звільнення приміщень, які вона
незаконно займає на підставі нікчемної угоди.

ОСОБА_1
звернулась до КП “Орбіта” із зустрічним позовом про визнання Договору дійсним
та таким, що підлягає державній реєстрації. Позов обґрунтовано тим, що сторони
домовились щодо всіх істотних умов в Договорі, він виконується, є законним, але
КП “Орбіта” ухиляється від нотаріального посвідчення цього Договору.

Задовольняючи
первісний позов і відмовляючи у зустрічному, апеляційний суд виходив із того,
що спірний договір не підлягає визнанню дійсним, оскільки суперечить ст.9, п.2
ст.10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Колегія
суддів вважає, що наведений висновок апеляційного суду не відповідає
встановленим судом обставинам справи. Так, апеляційний суд не зазначив в чому
конкретно Договір суперечить нормам закону, які він застосував до спірних
правовідносин. Тобто, судом не конкретизовано які положення Договору не
відповідають типовому договору, та в чому полягає ця невідповідність.

Стосовно
посилання суду на п.4.3 Статуту КП “Орбіта”, відповідно до якого вимагається згода
органу управління, уповноваженого власником, передавати, продавати і
здавати в оренду іншим підприємствам, організаціям, установам, окремим
громадянам устаткування, інвентар, транспортні засоби, сировину та інші
матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу, то воно (таке посилання)
зроблено без висновку про те, згода якого органу управління не отримана
підприємством. При цьому, згідно пунктів 5.2. Статуту, власник, яким є
Гагарінська районна в місті Севастополі Рада (п.2.4. Статуту), здійснює свої
права по управлінню Підприємством безпосередньо або через уповноважений їм
орган. Судом не встановлено яким чином власник здійснював свої права по
управлінню підприємством, безпосередньо або через уповноважений ним орган, і
чия згода вимагалась при укладенні договору. Звертається увага, що у пункті
8.1. Розділу 8. “Здійснення господарської діяльності” не вимагається згода
будь-кого при реалізації права підприємства здавати в оренду будівлі, споруди
(які не є предметами тотожними устаткуванню, інвентарю, транспортним засобам,
сировині та іншим матеріальним цінностям), а у п.5.5. Розділу 5. “Управління
підприємством” зазначається про право директора, який призначається власником
або органом управління, самостійно вирішувати питання господарської діяльності
підприємства. Спірний договір, додатки до нього були укладені підприємством
в особі директора.

Колегія
суддів відзначає, що ст.219 ЦК України застосована апеляційним судом до спірних
правовідносин помилково, оскільки стосується правових наслідків недодержання
вимог закону про нотаріальне посвідчення односторонніх правочинів.

Суд
першої інстанції припустився неповноти при розгляді даної справи, оскільки не
перевірив чи не суперечить закону і не містить протизаконних умов даний
договір.

Зазначене
неповне встановлення обставин справи є суттєвим порушенням ст.43 ГПК України та
виключає можливість висновку касаційної інстанції щодо правильності
застосування судом норм матеріального права при вирішенні спору. У зв'язку з
цим постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції
слід взяти до уваги наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом
засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи,
прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з
чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.3 ч. 1 ст. 1119,
ч.1 ст. 11110, ст. 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1 від 26.02.2008 року на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року у справі № 20-2/491
задовольнити частково.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.02.2008 року та
рішення Господарського суду міста Севастополя від 05.12.2007 року у справі №
20-2/491 -скасувати.

Справу
№ 20-2/491 направити до Господарського суду м. Севастополя на новий розгляд.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і С.Бакуліна  Л.Рогач