ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№ 39/48

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Коробенко Г.П.,

Рогач Л.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Дочірного підприємства "Українська пивна компанія"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008

у справі

господарського суду м. Києва

за позовом

Спільного російсько-французького підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Мезоннєв Кєг Міас"

до:

1.Дочірного підприємства "Центр правового консалтингу";2.Дочірного підприємства "Українська пивна компанія"

про

стягнення 4897841,58 рос.руб.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Хасін І.Б.- дов. від 01.05.2007

від відповідачів:

1.Поліщук О.Ю.- дов. від 03.10.2007; 2.не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.10.2007 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ДП "Українська пивна компанія" на користь спільного російсько-французького підприємства ТОВ "Мезоннєв Кєг Міас" –2406400,00 російських рублів штрафу, 357515,03 російських рублів - 3% річних, 2133926,55 російських рублів –інфляційні, 25000,00 євро витрат на оплату адвокатських послуг, 48980,00 російських рублів витрат зі сплати державного мита, 118,00 грн. витрат зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2008 рішення господарського суду м. Києва від 17.10.2007 залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2008 стягнено з ДП "Українська пивна компанія" на користь Спільного російсько-французького підприємства ТОВ "Мезоннєв Кєг Міас" –8320 євро витрат на оплату адвокатських послуг за розгляд справи у Київському апеляційному судді.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Свої зобов’язання щодо оплати грошових коштів ДП "Українська пивна компанія" виконало не своєчасно.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ДП "Українська пивна компанія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 530, 547, 548, 610, 611, Цивільного кодексу України, ст.ст. 42, 43, Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Господарським судом встановлено, що спільне російсько-французьке підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Мезоннєв Кєг Міас" та ДП "Українська пивна компанія" 14.04.2006 уклали контракт № 063 на поставку продукції. Специфікацією № 1 (додаток № 1 до контракту) сторони погодили асортимент товару, його кількість та ціну.

За умовами пунктів 3.5, 3.6 контракту платежі за даним контрактом проводяться з рахунку покупця на рахунок продавця банківським переводом в розмірі 100 % після спливу 60 днів з моменту відвантаження товару. Датою платежу за товар вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок продавця у відповідності з банківськими реквізитами останнього.

Господарським судом встановлено, що відповідач-2 розрахувався з позивачем повністю, однак з порушенням термінів оплати.

При розгляді справи, господарський суд достеменно не встановив з якого періоду повинні відраховуватися штрафні санкції, оскільки, як вказано вище, пунктом 3.5 контракту передбачено, що розрахунки проводяться після спливу 60 днів з моменту відвантаження товару. За твердженням відповідача-2, 60- денний термін, за умовами договору, повинен відраховуватись з моменту отримання останньої партії товару, а не після отримання кожної партії окремо.

Господарський суд при стягненні річних та інфляційних витрат не врахував, що розрахунки за договором сторонами обумовлено в іноземній валюті (російських рублях), а відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, річні та інфляційні витрати стягуються тільки при розрахунках в національній валюті.

Також при розгляді справи господарськими судами не надано правової оцінки, наданим позивачем доказам зі сплати послуг адвоката, а взята за основу сума гонорару не має під собою будь-якого підгрунтя. Відшкодовуючи послуги адвоката, як судові витрати, суду необхідно враховувати, що розмір даного відшкодування не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1115, п.3 ст. 1119 - ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову від 05.02.2008 Київського апеляційного господарського суду, додаткову постанову від 15.02.2008 Київського апеляційного господарського суду та рішення від 17.10.2007 господарського суду м. Києва зі справи № 39/48 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий В.С. Божок

Судді Г.П.Коробенко

Л.І.Рогач