Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09»липня 2008 року Cправа № Б-39/109-07

Колегія суддів суду у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., судді Пуль О.А., Кравець Т.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

прокурора – Мірошниченко М.Л.,

арбітражного керуючого –Барановського О.М.,

кредитора СПДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові - Фоменко Н.О., дов.№17555/10/10-026 від 25.12.07 р., Трапіцина Г.М., дов.№11973/10/10-025 від 10.09.07 р.,

боржника ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" - Санжаровський Є.М., дов.№85/845 від 15.01.08 р., Балабай М.Л., дов.№85С-131 від 26.05.08 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові (вх. № 3792Х/2-6)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 03 грудня 2007 року по справі № Б-39/109-07

за заявою Закритого акціонерного товариства “Торгівельний центр –2000”, м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе”, м. Харків

про визнання банкрутом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 грудня 2007 року (суддя Швидкін А.О.) відхилено вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові в сумі 158409995,02 грн.

Кредитор, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Харкові, з зазначеною ухвалою не погодився, надав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування. При цьому, заявник просить визнати кредитором СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові по справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства “Харківський тракторний завод”, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Боржник, Відкрите акціонерне товариство “Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе” у відзиві на апеляційну скаргу просить Харківський апеляційний господарський суд ухвалу господарського суду Харківської області від 03 грудня 2007 року залишити без змін, апеляційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові без задоволення.

Розгляд апеляційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові неодноразово відкладався (ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16 січня 2008 року, 30 січня 2008 року).

На адресу Харківського апеляційного господарського суду від Вищого господарського суду України надійшов лист від 01 лютого 2008 року про термінове направлення всіх томів справи №Б-39/109-07 на адресу Вищого господарського суду України, у зв’язку з надходженням касаційної скарги Державного комітету України з Державного матеріального резерву України на ухвалу господарського суду Харківської області від 26 листопада 2007 року.

11 лютого 2008 року Харківським апеляційним господарським судом справу №Б-39/109-07 було направлено на адресу Вищого господарського суду України.

25 квітня 2008 року 1-й, 2-й, 4-13 томи справи №Б-39/109-07 повернулися на адресу Харківського апеляційного господарського суду та ухвалою суду від 05 травня 2008 року знову була призначена до розгляду.

07 липня 2008 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 09 липня 2008 року.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків в м. Харкові звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про визнання вимог до боржника на загальну суму 158409995,02 грн., в тому числі 103758456,16 грн. заборгованості простроченого боргу за іноземним кредитом, 48924204,43 грн. пені нарахованої за невиконання зобов’язань за іноземним кредитом, 5727334,43 грн. заборгованості за нарахованою комісією Кабінету Міністрів України за надання гарантій за іноземним кредитом.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області від 03 грудня 2007 року вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові в сумі 158409995,02 грн. було відхилено.

Згідно з матеріалами справи, 04 вересня 1997 року між ВАТ „ХТЗ ім. Орджонікідзе” та фірмою „Deutz AG” (Федеративна Республіка Німеччина) було укладено контракт №804-05750295/276-03-97. Цей контракт був укладений сторонами на підставі Міжурядових угод між Федеративною Республікою Німеччиною та Україною про відкриття міжнародної кредитної лінії та з урахуванням вимог цієї кредитної лінії.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 26 січня 1998 року №78 Кабінетом Міністрів України 29 січня 1998 року було надане Гарантійне зобов’язання №40-270/96, відповідно до якого Кабінет Міністрів України гарантує KFW-банку у разі невиконання позичальником (фінансовим агентом Кабінету Міністрів України) своїх платіжних зобов’язань, відповідно до Базової угоди та Індивідуальних кредитних угод, здійснити виплати на користь KFW-банку за першою його вимогою.

Пізніше, між Відкритим акціонерним товариством “Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе” (позичальник) та Відкритим акціонерним товариством “Укрексімбанк” (кредитор), який діяв від імені та за дорученням Кабінету Міністрів України, були укладені внутрішні кредитні угоди від 05 лютого 1998 року №1/16-169 та від 30 листопада 1998 року №11/17-182 про надання кредитів в сумі 11655921 євро та 9739343,4 євро відповідно.

Пунктом 19.1 вказаних кредитних угод передбачено, що спірні питання, які виникають у зв'язку або за кредитною угодою, розглядаються згідно з чинним законодавством України в арбітражному суді.

Відповідно до агентської угоди, укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ „Укрексімбанк" –позичальник - українська юридична особа, якій відповідно до чинного законодавства, на підставі рішення Кабінету Міністрів України через фінансового агента надано внутрішній кредит.

В даному випадку кредитором - українською юридичною особою (ВАТ „Укрексімбанк") були надані грошові кошти (кредит) позичальнику - українській юридичній особі (ВАТ „ХТЗ") в рамках діючого законодавства України, зокрема Цивільного Кодексу України.

В своїй апеляційній скарзі заявник - Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Харкові посилається на статтю 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, яка визначає, що у разі виконання державою гарантійних зобов'язань перед іноземними кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано Україною, у юридичних осіб, зобов'язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою за кредитами, залученими під державні гарантії, в обсязі фактичних витрат державного бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави, відповідно, переходять права кредитора та право вимагати від боржника погашення такої заборгованості в установленому законом порядку.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, позиція господарського суду стосовно протиріччя частини 1 статті 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" та частини 2 вказаної статті є цілком обґрунтованою.

Так, частиною 1 статті 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" передбачено перехід права вимоги до держави у випадку "виконання державою гарантійних зобов'язань перед іноземними кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів Державного бюджету України". Натомість частиною 2 вказаної статті передбачено "перехід до держави права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою зобов'язань за такими кредитами".

Отже, посилання СДПІ по роботі з ВПП у м Харкові на статтю 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", якою передбачено порядок стягнення простроченої заборгованості за іноземними кредитами, як на підставу визнання кредиторської вимоги за внутрішніми кредитними договорами, є недостатнім та потребує застосування спеціального законодавства.

Відповідно до статті 569 Цивільного кодексу України, відповідно до якої гарант має право на зворотну вимогу до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не передбачено договором між гарантом і боржником.

Згідно з пунктом 3.1 угоди „Про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України" від 04 травня 1998 року, укладеної між Міністерством фінансів України (гарант) та ВАТ „Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе” (позичальник), передбачено відшкодування позичальником витрат державного бюджету на виконання гарантійних зобов'язань гаранта з повернення коштів, за рахунок яких надавався кредит, у разі виникнення таких витрат з боку державного бюджету.

Таким чином, частина 2 статті 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" суперечить нормам спеціального законодавства, яке повинно застосовуватись до даних відносин, зокрема Цивільного Кодексу України, в частині повернення гаранту коштів, за рахунок яких надавався кредит.

По-друге, слід зазначити, що визначення терміну „кредитор" надано у статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Згідно вказаної норми кредитор це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, вказана норма визначає органи державної податкової служби в якості кредитора лише у випадку здійснення ними функції контролю за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), тобто вимоги до боржника щодо податкового боргу.

В даному випадку орган державної податкової служби звернувся до суду з заявою про визнання кредитором щодо заборгованості, яка утворилась внаслідок невиконання боржником зобов'язань за кредитами, залученими під державні гарантії, отже, зазначені в заяві суми не є податковим боргом, а є заборгованістю боржника за кредитом (кредитними договорами), наданим під гарантію Уряду.

Таким чином, в даному випадку вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі великими платниками податків у м. Харкові, що розглядаються, є вимогами кредитора - юридичної особи, яка повинна мати у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, в розумінні статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не вимогами органу державної податкової служби щодо податкового боргу.

По-третє, відповідно до статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Кредитор, як вказувалось вище, це юридична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Проте, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі великими платниками податків у м. Харкові а ні в суд першої інстанції, а ні в суд апеляційної інстанції не надано належних доказів того, що ВАТ „Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" має зобов'язання перед заявником щодо сплати грошових сум відповідно до цивільно-правових договорів або на інших підставах, передбачених цивільним законодавством, зокрема за кредитними угодами про надання іноземного кредиту під гарантії Уряду України, на які посилається податкова інспекція.

Крім того, Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Харкові, як кредитором, не було надано жодного документу в підтвердження вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України „Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України" зобов'язано органи державної податкової служби у разі невідшкодування в місячний термін позичальником іноземного кредиту, одержаного під гарантії Уряду України, витрат державного бюджету, що виникли у зв'язку з покриттям гарантом заборгованості за цим кредитом, забезпечити за поданням відповідних фінансових органів за місцем знаходження позичальника стягнення з нього у безспірному порядку повної суми нездійснених у строк платежів з урахуванням пені.

Статтею 21 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" органи державної податкової служби України визначені органами стягнення заборгованості юридичних осіб перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії.

Діючим законодавством орган стягнення визначений, як орган державної служби, уповноважений здійснювати заходи із забезпечення погашення боргу у межах компетенції, встановленої законами.

Проте, відповідно до пункту З Постанови Кабінету Міністрів України „Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України" Міністерству фінансів України встановлено обов'язок доручати за погодженням з Кабінетом Міністрів України місцевим фінансовим органам звертатися до арбітражних судів із заявами про порушення справ про банкрутство юридичних осіб України - позичальників іноземних кредитів, одержаних під гарантії Уряду України, у разі неможливості виконання ними зобов'язань, передбачених умовами кредитних угод, та стягнення у безспірному порядку заборгованості за цими кредитами.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що за таких обставин оскаржувана Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Харкові ухвала господарського суду прийнята при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 03 грудня 2008 року по справі № Б-39/109-07 залишити без змін.

Повний текст постанови підписано 09 липня 2008 року.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

суддя О.А. Пуль

суддя Т.В. Кравець