ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.07.08

Справа № 11/236-08.

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Реліт»

довідповідача Об’єднання малих розрахункових підприємств

по будівництву „Агротехбуд”

третя особа: Великочерниччанська сільска рада

про визнання права власності ,

СУДДЯ Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

за участю представників сторін:

позивача : не з’явився

відповідача : не з”явився

третя особа: не з’явився

Суть спору: позивач просить визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Реліт» (м. Суми, пров. 2-й Заводський, 11; код 14000877) право власності на нежитлове приміщення (виробниче приміщення - літ. А-І), площею 356,2 кв. м., розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Велика Чернеччина, вул. Леніна, 102.

Позивач просить залучити Великочернеччинську сільську раду (40000, Сумська область, Сумський район, с. Велика Чернеччина; код 04391115) до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов’язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Судом задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Великочернеччинську сільську раду, оскільки нерухоме майно, на яке позивач просить суд визнати право власності, знаходиться на земельній ділянці Великочернеччинської сільської ради, яка відповідно до положень Земельного кодексу України, є повноважним суб’єктом щодо розпорядження відповідними земельними ділянками. Тобто, рішення по даній справі стосується прав та інтересів Великочернеччинської сільської ради.

Відповідач в судове засідання не з’явився, але подав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що з позовною заявою ТОВ „Реліт” ознайомлений, проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи – Великочерниччанської сільської ради в судове засідання не з’явився, але надав до суду письмове пояснення в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ „Реліт” та просить суд розглянути справу без участі представника Великочерниччанської сільської ради.

Зважаючи на те, що сторони ита третя особа про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, тому, відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами..

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

18 червня 2002 року між ТОВ «Реліт» (позивач) та ОМГПБ «Агротехбуд» (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового виробничого приміщення – адміністративно-побутовий корпус (профілакторій).

Актом приймання-передачі від 26 червня 2002 року вищезазначене нежитлове виробниче приміщення було передано ТОВ «Реліт». Рішенням виконавчого комітету Великочернеччинської сільської ради від 27 вересня 2005 року вказаному нежитловому приміщенню ТОВ «Реліт» було присвоєно юридичну адресу: с. Велика Чернеччина, вул. Леніна, 102. Відповідно до технічного паспорта площа нежитлового виробничого приміщення (літ. А-І), розташованого за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Велика Чернеччина, вул. Леніна, 102 складає 356,2 кв. м.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ „Реліт” не в змозі повною мірою скористатися своїм правом власності на нерухоме майно, оскільки відповідач – Об’єднання ПМРБП „Агротехбуд” не звільнив нежитлове приміщення від належного йому майна. На неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогами вивезти належне йому майно з нежитлового приміщення, розташованого за адресою с. Велика Чернеччина, вул. Леніна, 102 останній відповів відмовою.

Таким чином, позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його право власності на належне йому нерухоме майно, оскільки перешкоджають його використанню за призначенням. Своїми діями відповідач, фактично, не визнає права власності позивача на належне йому нерухоме майно.

Така позиція відповідача змусила ТОВ «Реліт» звернутися до господарського суду Сумської області з метою захисту свого права власності.

Дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлагяють задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р. право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини 2 вказаної статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстави набуття права власності визначені положеннями статті 328 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак позивач, на даний час не може повною мірою скористатися своїм правом власності на зазначене вище нерухоме майно, оскільки відповідач не визнає таке право власності.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, одним із способів захисту цивільних прав є визнання такого права.

Згідно із частиною 1 статті 48 Закону України "Про власність", Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. При цьому, відповідно до частини 2 вказаної статті власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Матеріалами справи та в судовому засіданні було встановлено, що позивач набув права власності на зазначене вище нежитлове приміщення правомірно на підставі договору купівлі-продажу 18 червня 2002 року, що також підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 26 червня 2002 року, укладеного між ТОВ «Реліт» та ОМГПБ «Агротехбуд», тому вимоги позивача є правомірними , обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що дії відповідача порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, керуючись ст. ст. 44, 49,82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги ТОВ „Реліт” задовольнити в повному обсязі.

2.          Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Реліт» (м.Суми, вул.Пролетарська, 69, код 21122474) на нежитлове приміщення (виробниче приміщення - літ. А-І), площею 356,2 кв. м., розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Велика Чернеччина, вул. Леніна, 102.

Суддя                                                                                Ю.О. Зражевський