СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

21 липня 2008 року

Справа № 20-2/390

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Ребчук Ірина Сергіївна, довіреність № 3782 від 16.12.05 - Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком";

представник позивача - Єлістратова Ніна Олександрівна, довіреність № 140 від 28.01.08 - Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі: Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" представник відповідача - не з'явився - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок";

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Шевчук Н.Г.) від 26.11.2007 у справі № 20-2/390

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі (вул. Т. Шевченка, 18, Київ 30, 01030)

Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Ген. Петрова, 15,Севастополь,99011)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" (пр. Ген. Острякова, 248-а,Севастополь,99055)

про стягнення 91080,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Севастопольської філії звернулось до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок", в якій з посиланням на статті 525, 526 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 91080,00 грн., що становить заборгованість по оплаті за організацію 759 з'єднувальних ліній обладнання телекомунікаційних мереж позивача та відповідача.

Позивач стверджував, що ним були організовані з'єднувальні лінії, які використані для взаємоз'єднання телекомунікаційної мережі відповідача і телекомунікаційної мережі позивача. В підтвердження того, що з'єднувальні лінії ним були організовані, відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" посилається на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір №322-27 від 24.05.2006 року, у відповідності з яким здійснено приєднання телекомунікаційної мережі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" до телекомунікаційної мережі позивача. Оскільки взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж сторін по цьому договору було здійснено з метою надання позивачем відповідачу послуг по доступу абонентів останнього до телекомунікаційної мережі загального користування, то відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" вважає, що відповідач повинен оплатити вартість організації з'єднувальних ліній

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 26 листопада 2007 року у справі № 20-2/390 у задоволені позову було відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим актом, відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 у справі № 20-2/390 апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" було задоволено.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 26.11.2007 скасовано.

Позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.05.2008, касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" було задоволено частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.01.2008 у справі № 20-2/390 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2006, позивач уклав з відповідачем договір №322-27 "Про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв’язок" з телекомунікаційною мережею відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в місті Севастополі".

Відповідно до умов договору, позивач забезпечує взаємоз’єднання обладнання телекомунікаційної мережі відповідача з телекомунікаційною мережею загального користування.

Згідно додатку №2 до вказаного договору та акту приєднання телекомунікаційної мережі (додаток №3 до договору) відповідачу було надано у користування 1560 з’єднувальних ліній, організованих на місцевому рівні.

Вартість послуги наданої позивачем відповідачу по організації однієї з’єднувальної лінії склала 100грн., тобто 120грн. з ПДВ.

Відповідач оплатив організацію 801 з’єднувальної лінії, однак від сплати організації 759 з’єднувальних ліній відхиляється, в результаті чого, утворилась заборгованість у сумі 91080,00грн. У зв’язку з цим позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № 26-378 від 06.07.2007, однак оплати на адресу позивача не надійшло.

Судова колегія вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, приймаючи рішення у даній справі, господарський суд застосував загальні норми законодавства, а саме статті 11, 14, 509 Цивільного кодексу України, які містять в собі загальні положення про зобов’язання, а саме, підстави виникнення цивільних прав та обов’язків, але, спеціальним законом, що регулює правовідношення в області телекомунікації є Закон України "Про телекомунікації" № 1280-ІV від 18.11.2003.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про телекомунікації", дія вказаного Закону розповсюджується на відношення суб’єктів ринку телекомунікацій відносно надання та отримання телекомунікаційних послуг та використовування мережі загального користування. Сторони є суб’єктами ринку телекомунікацій та мають відповідні ліцензії.

Оскільки спір виник з правовідношень про взаємоз’єднання телекомунікаційної мережі відповідача з телекомунікаційною мережею загального користування, яке позивач провів шляхом організації з’єднувальних ліній, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню норми вказаного Закону.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 57 Закону України "Про телекомунікації", технічні, організаційні та економічні умови взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій, а також розрахункові такси за доступ до цих мереж повинні бути предметом договору між операторами телекомунікацій, що взаємопідключаються.

Відповідно до пункту 2.2 Правил взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж загального користування, затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 8 грудня 2005 року №155, договір про взаємоз'єднання - це двосторонній правочин між операторами телекомунікацій, предметом якого є здійснення взаємоз'єднання.

Відповідно до пункту 3.5.5 вказаних Правил, плата замовником взаємоз'єднання постачальнику взаємоз'єднання за взаємоз'єднання їхніх мереж здійснюється одноразово.

Отже, судова колегія дійшла до висновку, що законодавством передбачений обов’язок замовника взаємоз'єднання - відповідача у справі - сплатити вартість робіт з організації з’єднувальних ліній.

Відповідно до додатку №2 до договору №322-27 від 24.05.2006, вартість робіт, виконаних відкритим акціонерним товариством "Укртелеком", склала 156000,00грн. за організацію з’єднувальних ліній між АТС-45/46/47 та АМТС, ОПТС-1, ОПТС-2, ВСС у місті Севастополі.

Відповідачем у справі була сплачена вартість робіт з організації 801 з’єднувальної лінії, при цьому факт виконання робіт підтверджується матеріалами справи (актами від 31.01.2001, 21.03.2002, 30.11.2002 та актом інвентаризації підключення АТС 45, 46, 47 оператора товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" до мережі відкритого акціонерного товариства "Укртелеком") та по суті відповідачем не оспорюється.

Вищий господарський суд України скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції у справі, вказав, що апеляційною інстанцією допущена неповнота у з'ясуванні обставин справи, і постановив передати справу на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Зокрема, згідно приписам Вищого господарського суду України, суд повинен був встановити (але не встановив), за який період часу здійснюється стягнення заборгованості (або на який момент вона на думку позивача виникла). Відносно вказаного питання судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи.

Факт надання точок підключення у кількості 1560 (включаючи 531 з’єднувальну лінію, сплачену відповідно до умов договору № 2751 від 25.12.2002, 270 з’єднувальних ліній, сплачених відповідачем шляхом придбання опціонів і 759 з’єднувальних ліній, оплата за організацію яких до теперішнього часу не проведена) вперше був задокументований сторонами в результаті інвентаризації у вересні 2004 року (акт інвентаризації підключення АТС 45,46,47 від 29.09.2004).

Договір № 322-27 "Про взаємоз’єднанні телекомунікаційної мережі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптима-сервіс зв'язок" з телекомунікаційною мережею Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в місті Севастополі" був укладений між позивачем і відповідачем 24.05.2006, після тривалого листування з відповідачем, в ході якого він всіляко затягував момент підписання договору, добиваючись зміни редакції договору так, щоб обов'язки оператора, що приєднується, мали розпливчатий і суперечливий характер. Необхідність укладення вказаного договору обумовлена вимогами законодавства, зокрема, пунктом 1 статті 57 Закону України "Про телекомунікації", яким встановлено, що технічні, організаційні і економічні умови взаємоз’єднання телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій, повинні бути предметом договору між взаємоз’єднювальними операторами телекомунікацій. Тим часом, як було викладено вище, значна частка істотних умов взаємоз’єднання операторів телекомунікацій у разі, коли точки підключення надає оператор, що займає монопольне положення на ринку телекомунікацій, імперативно врегульовані державою.

Оскільки всі точки підключення до телекомунікаційної мережі загального користування були надані оператору до укладення договору № 322-27 від 24.05.2006, в пункті 3.1 договору вказано, що «згідно попередніх підключень організовано 1838 з’єднувальних ліній (з них 278 міжміські з’єднувальні сполучні лінії) для взаємоз’єднання телекомунікаційних мереж сторін відповідно до договору від 25.12.2002 № 2751 і платіжного доручення № 153 від 17.02.2004 про сплату за організацію 270 з’єднувальних ліній. Підставою для виставлення рахунку є акт приймальної комісії про готовність телекомунікаційних мереж сторін до взаємоз’єднання (Додаток № 3). При цьому оплата за організацію 278 міжміських з’єднувальних ліній не передбачена законодавством, розрахунки за організацію 531 з’єднувальної лінії до АТС 45, 46, 47 проведені відповідно до умов договору № 2751 від 25.12.2002, організація 270 з’єднувальних ліній сплачена оператором шляхом придбання опціонів. Суд першої інстанції не оцінив належним чином вказаний акт приєднання телекомунікаційної мережі (додаток № 3 до договору), помилково вказавши, що акти прийому виконаних позивачем робіт по організації з’єднувальних ліній або які-небудь інші докази виконання ним цих робіт відсутні. Висловлене свідчить про невідповідність висновків господарського суду обставинам справи.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

На підставі викладеного, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" обов’язку сплатити вартість виконаних позивачем робіт у зв’язку з тим що цей обов’язок не передбачений договорами між сторонами №2751 від 25.12.2002, №322-27 від 24.05.2006, оскільки цей обов’язок випливає з вимог законодавства.

При таких обставинах, судова колегія дійшла до висновку про обґрунтованість позовних вимог відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтею 101, пунктом 2 статті 103, статтями 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 26 листопада 2007 року у справі № 20-2/390 скасувати.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Сервіс зв'язок" (пр. Ген. Острякова, 248-а, Севастополь, 99055; п/р 90051 у СФ КБ "Пріватбанк", МФО 324935, ЄДРПОУ 3026138) на користь відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Севастопольської філії відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18, Київ 30,01030; р/р 2600257 в ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335, ЗКПО 21560766; вул. Ген. Петрова, 15,Севастополь,99011; р/р в КРД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 324021, ЗКПО 011901103) заборгованість по сплаті організації 759 з'єднувальних мереж в сумі 91080,00грн., 1366,20грн. - державного мита, 118грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Доручити господарському суду міста Севастополя видати відповідні накази.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Ю.М. Гоголь