СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.2008
Справа  № 14/97

За позовом Акціонерного комерційного банку
"ІМЕКСБАНК" , м. Одеса в особі Закарпатської філії АКБ
"ІМЕКСБАНК", м. Ужгород

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про стягнення заборгованості  за договором кредиту у сумі 52 930,13 грн.,

Суддя                         В.І. Карпинець

За участю
представників сторін:

від
позивача: Попович В.Ю. -
юрисконсульт за дов. від  16.04.2008р.
№160408

від
відповідача: не з”явився

СУТЬ
СПОРУ: Акціонерний комерційний  банк "ІМЕКСБАНК" , м. Одеса в особі
Закарпатської філії АКБ "ІМЕКСБАНК", м. Ужгород (далі - позивач)
звернувся до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Ужгород  (далі -відповідач)
про стягнення заборгованості  за
договором кредиту у сумі 52 930,13 грн. (сума 12498грн. - залишок простроченої
заборгованості за кредитом, сума 3961,16грн. - залишок простроченої
заборгованості по відсоткам, сума 667,60грн. пені на прострочену заборгованість
за кредитом, сума 195,82грн. пені на прострочену заборгованість за відсотками,
сума 35419грн. - залишок строкової заборгованості за кредитом та сума
188,55грн. -залишок строкової заборгованості по відсоткам).

Представником позивача позовні вимоги
підтримано  в повному обссязі з підстав
наведених у позовній заяві (а.с.2-3), зокрема з посиланням на ту обставину, що
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . допустила невиконання та неналежне
виконання договірних відносин з кредитором
за договором кредиту від 15.10.2007р. за №120-07,  шляхом порушення строків сплати суми кредиту
та відсотків  згідно графіку, затвердженого
п.п.1.1.1. п.1.1 п.1 та п.п. 2.4.1 п.2.4 п.2 Договору.

Додатково представником позивача
подано до матеріалів справи листа від 23.06.2008р. за №2326,  яким обґрунтовано підставу заявлення в
позовній вимозі щодо стягнення з відповідача суми кредиту по якій не настали
терміни її сплати відповідно до умов порядку її погашення, зазначеного в
графіку відповідно до п.п.1.1.1 п.1.1 ст.1 Договору кредиту від
15.10.2007р.  за №120-07. Зокрема у
даному листі посилається на те, що відповідно до вимог п.п.3.2.3 п.3.2 п. 3
Договору кредитор має право вимагати негайного повернення кредиту, погашення
нарахованих  процентів та сплати можливих
штрафних санкцій, у разі погіршення  у
відповідності до вимог п.п.3.2.2 п.3.2 п.3 Договору фінансового стану позичальника,
який полягає у неможливості своєчасного, повного повернення кредиту та
відповідних відсотків.

За
вищенаведених обставин, позивач та його представник  вважають позовні вимоги такими, що
підтверджуються доказовими матеріалами, у зв”язку з чим позов підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Відповідач
належним чином був повідомлений судом про порушення провадження у справі та про
час і місце розгляду даної справи (ухвала суду про порушення провадження у
справі  від 28.05.2008р. №14/97,
надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що
підтверджено повідомленням про вручення 02.06.2008р. відповідачеві даної ухвали
та ухвала суду від  10.06.2008р. про
відкладення розгляду справи на 24.06.2008р. на 11год.00хв. за київським часом,
надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що
підтверджено повідомленням про вручення 13.06.2008р. відповідачеві даної ухвали
суду). Разом з тим, відповідач повторно письмовий відзив на позов з доказами в
його обгрунтування не подав та свого уповноваженого представника для участі в
судовому засіданні не направив. Про причини невиконання вимог вищезазначених
ухвал суду та неявки в судове засідання без поважних причин відповідача
безпосередньо або його уповноваженого представника, відповідачем суду не
повідомлено.

Отже, судом вжито достатніх заходів
щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання по розгляду даної
справи. За таких обставин, у даному судовому засіданні справа розглядається за
наявними в ній матеріалами в порядку ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розгляд справи відкладався (ст.77 ГПК
України).

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представника
позивача, суд

встановив:

На підставі договору кредиту №120-07 від 15.10.2007р.  ( а.с.23-28) кредитор (АКБ
"ІМЕКСБАНК" , м. Одеса в особі Закарпатської філії АКБ
"ІМЕКСБАНК",                 м.
Ужгород) надав позичальнику (СПД -фізичній особі ОСОБА_1, м. Ужгород) у
тимчасове користування грошові кошти в сумі 50 000грн.  згідно графіку, затвердженого п.п.1.1.1.
п.1.1 п.1 Договору  про погашення
основної суми заборгованості  та зі
сплатою 18% річних  згідно п.п. 2.4.1
п.2.4 п.2 Договору.

Кредитором у відповідності до вимог
п.п.2.6.1 та п.п.2.6.2  п.2.6 п.2
Договору було повідомлено позичальника листами від 17.01.2008р. за №1634, від
21.03.2008р. за №2063 та від 23.04.2008р. за №2326 про зміну відсоткових ставок
та про необхідність підписання додаткової угоди, які були отримані
позичальником, що підтверджується повідомленнями про вручення даних листів
(а.с.19-21).  Однак позичальник   жодним чином не відреагував на вимоги
кредитора (позивача), викладені у даних листах.

У відповідності до вимог п.п.3.3.3
п.3.3 п.3 Договору  позичальник повинен
суворо дотримуватися положень цього Договору та п.п.3.3.8 п.3.3. п.3
даного  Договору  передбачено, що позичальник зобов”язаний
повернути в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками за фактичний час
його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, що визначений
п.п.1.1. цього Договору.

У зв”язку з порушенням
позичальником  строків сплати кредитної
заборгованості за вищенаведеним Договором, кредитор  неодноразово звертався до позичальника про
необхідність добровільної та своєчасної оплати наявної заборгованості за
кредитом  та наявної заборгованості за
відсотками  -  на підставі листа-повідомлення від
20.11.2007р. за №1298, листа-повідомлення від 17.12.2007р. №1479 та
листа-претензії від 21.01.2008р. за №1704 (а.с.16-18). Разом з тим,   позичальник заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення наявної заборгованості
за кредитом та за відсотками  не
виконав,  що і стало підставою для
звернення позивача до суду з даним позовом (ст.530 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до
ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи
вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності
до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання
обов'язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у
відносинах. Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній
правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні
відносини між сторонами, є  надання
кредиту (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до
ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа
(кредитодавець)  зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже,
обов'язок відповідача своєчасно
оплачувати кредит у відповідності до графіку його погашення та
нараховані  відсотки за отриманий кредит
відповідно до умов Договору, є безспірним.

Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 615 ЦК України).

З урахуванням вищезазначених
вимог  ЦК України та умов Договору, у
зв”язку з  неналежним виконання
відповідачем умов  п.п.1.1.1. п.1.1 п.1
та п.п. 2.4.1 п.2.4 п.2 Договору, залишок простроченої заборгованості
відповідача  за кредитом  становить суму 12498грн., що підтверджується
Істрією погашення кредиту  ПП ОСОБА_1.
(а.с.43)    та  залишок простроченої заборгованості по
відсоткам становить суму 3961,16грн., що підтверджується розрахунком боргу ПП
ОСОБА_1. по відсоткам  (а.с.42).

Підпунктом 4.1 пункту 4 Договору  надано право кредитору у випадку прострочення
Позичальником строків сплати відсотків, та/або прострочення строків повернення
кредиту, визначених цим Договором, стягувати з позичальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої
суми.

З огляду на викладене, є правомірним
нарахування позивачем (кредитором) відповідачеві (позичальнику) суми 195,82грн.
пені за відсотками та суми 667,60грн.
пені за кредитом), що підтверджується розрахунком пені по даному
позичальнику - ПП ОСОБА_1. (а.с.41).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 12498грн. - залишку
простроченої заборгованості за кредитом, суми 3961,16грн. - залишку
простроченої заборгованості по відсоткам, суми 667,60грн. нарахованої пені на
прострочену заборгованість за кредитом та
суми 195,82грн. нарахованої пені на прострочену заборгованість за
відсотками є такими, що належним чином позивачем відповідно до вимог ст.ст. 32,
33, 34 ГПК України обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи та
фактичними обставинами, а відповідно в даній частині позовних вимог позов
підлягає до задоволення.

Разом з тим, є безпідставним
звернення позивача з позовною вимогою про стягнення з відповідача  суми 35419грн.  залишку строкової заборгованості за кредитом
та  суми 188,55грн. залишку строкової
заборгованості по відсоткам, оскільки строк їх сплати за умовами укладеного
Договору на день подання позову не настав, що передбачено п.п.1.1.1 п.1.1 п.1
Договору та умовами Договору не передбачено такого права кредитора як звернення
до суду із відповідними вимогами про стягнення з позичальника сум, по яким  строк сплати ще не настав, з підстав
продовження  існування між сторонами
договірних відносин.

Посилання позивача в листі
23.06.2008р. за №2326 зокрема на обставину того, що відповідно до вимог п.п.3.2.3
п.3.2 п. 3 Договору кредитор має право вимагати негайного повернення кредиту,
погашення нарахованих  процентів та
сплати можливих штрафних санкцій, у разі погіршення  у відповідності до вимог п.п.3.2.2 п.3.2 п.3
Договору фінансового стану позичальника, який полягає у неможливості
своєчасного, повного повернення кредиту та відповідних відсотків, судом не
приймається до уваги, як таке, що дає право позикодавцю вимагати
дострокового  повернення позичальником
суми позики та сплати по ній нарахованих процентів, строки повернення яких не
настали, оскільки п.п.3.2.2 п.3.2 п.3 Договору передбачає вимогу позикодавця до
позичальника про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов”язання
за укладеним договором у разі суттєвого погіршення фінансового стану
позичальника, припинення дії або визнання недійсним Договору або зниження
вартості засобів забезпечення виконання зобов”язання за цим Договором, а
п.п.3.2.3 п.3.2 п.3  Договору передбачає
вимогу позикодавця до позичальника негайного повернення кредиту, погашення
нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій, якщо позичальник
протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання
додаткових засобів забезпечення виконання зобов”язання та у разі, коли
позичальник не дасть таких засобів, або запропоновані засоби не влаштують
кредитора.   Тобто, вищезазначені умови
Договору передбачають наявність або відсутність додаткових засобів забезпечення
виконання зобов”язання, а не безпосередньої вимоги кредитора до позичальника
про дострокове повернення позичальником суми позики та сплати по ній
нарахованих процентів, оскільки строк виконання зобов"язання в даній
частині не настав.

З огляду на викладене, в  даній частині позовних вимог слід відмовити.

Слід зазначити, що відповідно до
вимог Закону, у разі погіршення позичальником умов договору позики  за обставин, за які позикодавець не несе
відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового
повернення позики та сплати належних йому процентів. У випадку невиконання
позичальником даної вимоги  позикодавця,
останній може звернутися до суду з позовною вимогою про розірвання укладеного
договору  позики та стягнення з
позичальника

Згідно з ст. 49
ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові
витрати у сумі 174грн. державного мита та 39 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у пропорційному відношенні
до задоволених судом позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 175 та 193  Господарського кодексу
України,  ст.ст. 11, 509, 526, 546, 549,
615, 651 та 1054 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 4, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82, 84, 85, 115 та 116   Господарського  процесуального  кодексу
України, суд

вирішив:

1.   Позов задоволити  частково.

2. Стягнути з  Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
/АДРЕСА_1,  ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в „Кредо Банку”/ на користь Акціонерного комерційного
банку "ІМЕКСБАНК" , м. Одеса в особі Закарпатської філії АКБ
"ІМЕКСБАНК" /м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 44, ідентифікаційний код
34553489, р/р 102/   загальну
суму 17322,58грн. заборгованості (в тому числі суму 12498грн. - залишку простроченої
заборгованості за кредитом, суму 3961,16грн. - залишку простроченої
заборгованості по відсоткам, суму 667,60грн. нарахованої пені на прострочену
заборгованість за кредитом та  суму
195,82грн. нарахованої пені на прострочену заборгованість за відсотками) та суму
174грн. -  у відшкодування витрат по оплаті
держмита та суму  39грн. -у відшкодування
витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В іншій частині позову,  відмовити.

Дане рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
В.І. Карпинець