ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2008 р.

№ 2-5/8841-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

І. Воліка –головуючого,

Н. Дунаєвської,

С. Шевчук,

розглянувши

матеріали

касаційної скарги

Міністерства оборони Російської Федерації в особі

1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації

на постанову

від 26.06.2005 року

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-5/8841-2006

за позовом

Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації

до

Приватного підприємства (ПП) "Серебряный щит"

про

усунення перешкод у користуванні

та за зустрічним позовом

ПП "Серебряный щит"

до

Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації

про

визнання договору оренди № 232 від 15.09.2004 року нікчемним та

визнання договору оренди № 2 від 17.09.1999 року дійсним

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Вперше подана Міністерством оборони Російської Федерації в особі 1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації касаційна скарга була повернута ухвалою Вищого господарського суду України від 18.10.2007 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що оформлена з порушенням Господарського процесуального кодексу України, а саме, до касаційної скарги не було додано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі.

Вдруге подана касаційна скарга Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації також повернута ухвалою Вищого господарського суду України від 25.01.2008 підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що оформлена з порушенням Господарського процесуального кодексу України, а саме, до касаційної скарги не було додано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі, і крім того, до касаційної скарги не було додано жодного документа, що засвідчував би належним чином підписання її уповноваженою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати державного мита.

Згідно з п. “г” ч. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, яка стосується розміру ставок державного мита, із апеляційних та касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами, які подаються до господарських судів, сплачується 50 % ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, тобто, 50 % від 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а із спорів майнового характеру –50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Враховуючи оскарження позивачем за первісним позовом судових рішень у справі, якими частково задоволені позовні вимоги за зустрічним позовом (з урахуванням додаткового рішення у справі та скасування постановою п. 3 резолютивної частини рішення), що носять немайновий характер, та відмовлено у позові первісному, який скаржник просить задовольнити, що також має немайновий характер, слід дійти висновку, що додані скаржником до касаційної скарги платіжне доручення № 707 від 19.07.2007 на суму 42,50 грн., платіжне доручення № 1139 від 02.11.2007 на суму 8,50 грн. та платіжне доручення на суму № 143 від 04.03.2008 на суму 17,00 грн. не свідчать про сплату державного мита у встановленому розмірі, адже за подання касаційної скарги мало бути сплачене державне мито як за дві вимоги немайнового характеру.

Вищенаведене свідчить про те, що при поданні касаційної скарги втретє зазначені в попередніх ухвалах господарського суду касаційної інстанції недоліки, допущені скаржником щодо сплати державного мита не у встановленому розмірі, не виправлені останнім.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони Російської Федерації в особі 1998-го відділення морської інженерної служби Чорноморського флоту Російської Федерації на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.06.2005 у справі № 2-5/8841-2006 повернути скаржнику.

Судді : І. Волік

Н. Дунаєвська

С. Шевчук