ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 11/493

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Є.Борденюк,

М.Михайлюка,

В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку (ОСББ) "Інкомсервіс"

на постанову

від 10.06.2008 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 11/493

за позовом

ОСББ "Інкомсервіс"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Дефенд"

про

визнання договору недійсним

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Паламарчук С.С. (дов. від 12.09.2008 року)

відповідача

не з'явився

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить визнати недійсним договір № 5 від 27 лютого 2006 р. про надання охоронних послуг, укладений між ТОВ „Дефенд” та ОСББ „ Інкомсервіс”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що директор-управитель Г.П.Тарнавський не мав повноважень загальних зборів Об’єднання на укладання спірного договору охорони від імені співвласників будинку і не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності; в договорі сторони не досягли згоди щодо такої істотної умови договору охорони як ціна; порушений встановлений порядок укладання договору на охорону об'єкта.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.02.2008 року у справі №11/493 (суддя Євсіков О.О.) позов задоволено повністю, визнано недійсним укладений між позивачем та відповідачем договір № 5 від 27.02.2006 року про надання охоронних послуг.

Рішення мотивоване тим, що вищий орган об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - загальні збори мають виключне право давати згоду на укладення договорів на виконання робіт і надання послуг; законодавством прямо передбачено, що управитель будинку має право укладати договори з виробниками або виконавцями виключно житлово-комунальних послуг; суд дійшов висновку, що при укладенні спірного договору директор-управитель Тарнавський Г.П. вийшов за межі наданих повноважень, оскільки Статутом ОСББ не передбачено право директора-управителя самостійно укладати цивільно-правові договори, не пов'язані із наданням житлово-комунальних послуг, в п. 8.1.4 положення про дирекцію ОСББ від 16.02.2005 прямо зазначено, що директор має право укладати цивільно-правові угоди у межах повноважень, зазначених у посадовій інструкції, яка на момент укладення договору затверджена не була, у директора відсутня довіреність, якою надані повноваження представляти інтереси ОСББ при укладенні договору охорони, на загальних зборах ОСББ не було прийнято правомочне рішення про встановлення розміру оплати за послуги охорони, а також про надання директору-управителю разового доручення укласти відповідний договір з встановленням плати за послуги з охорони на визнаних директором прийнятних умовах, оплата послуг охорони не передбачена кошторисом ОСББ; договір охорони може бути визнаний дійсним, якщо особа, яку представляли, а саме: об'єднання співвласників багатоквартирного будинку на загальних зборах 2А голосів проголосує за укладений директором-управителем за межами повноважень договір охорони, 3А присутніх на загальних зборах членів ОСББ нададуть згоду сплачувати за послуги охорони 67 грн. щомісяця, переглянуть і затвердять кошторис об'єднання і розмір обов'язкових платежів; судом встановлено, що найманий працівник ОСББ - директор-управитель Тарнавський Г.П., який власноручно підписав договір за межами наданих йому повноважень, в більшості випадків підписував і акти виконаних робіт, що були підставою для перерахування коштів, також підписання актів і іншими особами, які не мали на це відповідних повноважень, не може розглядатися як схвалення правочину особою, інтереси якої представляли; з урахуванням ст. 203 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, та ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, спірний договір № 5 підлягає визнанню недійсним.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 року рішення господарського суду міста Києва від 29.02.2008 року у справі № 11/493 (колегія суддів: Ропій Л.М., Буравльова С.І., Капацин Н.В.) скасоване, у позові відмовлено.

Постанову мотивовано тим, що ч.1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а ч. 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В преамбулі договору № 5 зазначено, що від імені позивача договір уклав директор Тарнавський Г.П., що діяв на підставі Статуту.

Пунктами 4.1, 4.13 Статуту позивача, зареєстрованого Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією 10.01.2005 за №290009, передбачено, що органами управління об'єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія об'єднання; керівництво поточною діяльністю об'єднання здійснює його правління; правління має право приймати рішення з усіх питань діяльності об'єднання за винятком тих, які належать до виключної компетенції загальних зборів.

Відповідно до п. 4.6 Статуту позивача до компетенції правління об'єднання належить, зокрема, укладання договорів із суб'єктами підприємництва, які виконують роботи, в тому числі будівельні, надають житлово-комунальні та інші послуги, та здійснення контролю за їх виконанням, а п. 4.7 визначено, що голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об'єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об'єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису.

Як вбачається з п.п. 1.1, 2.3.1, 3.1.2 протоколу № 2 загальних зборів власників квартир і нежитлових приміщень - членів ОСББ "Інкомсервіс", що розташовано за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 7, від 16.02.2005 (т. 1, а.с. 126), головою правління обрано Єлєнєва І.Г., крім того членом правління позивача було обрано Тарнавського Г.П., якого також обрано директором-управителем будинку Дирекції ОСББ „Інкомсервіс", також останньому надано право першого підпису господарських та фінансових документів по діяльності ОСББ „Інкомсервіс".

Згідно з п. 2.4 протоколу № 2 директору-управителю Тарнавському Г.П. доручено розробити і подати на затвердження правління Положення про дирекцію ОСББ "Інкомсервіс" з визначенням умов діяльності та співпраці з підприємствами і організаціями, які надають послуги по експлуатації житлових будинків.

Відповідно до п.п. 2.2, 4.1.5, 8.1.4 Положення про дирекцію ОСББ "Інкомсервіс", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 7, дирекція ОСББ, як виконавчий підрозділ неприбуткового ОСББ, вступає у правові відносини з юридичними та фізичними особами від імені ОСББ на підставі цього Положення та доручення, виданого директору-управителю; дирекція ОСББ має право укладати цивільно-правові угоди у межах повноважень, зазначених у довіреності, виданій правлінням ОСББ; директор-управитель має право укладати цивільно-правові угоди у межах повноважень, зазначених у посадовій інструкції та організовувати господарську діяльність.

Оскільки в матеріалах справи відсутні посадова інструкція директора-управителя та довіреність на ім'я Тарнавського Г.П., якими б останньому були надані повноваження на укладення договорів від імені позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що укладаючи договір № 5 від 27.02.2006, Тарнавський Г.П. перевищив свої повноваження.

Згідно зі ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою; правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання; наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідачем до матеріалів справи подані рахунки-фактури на оплату охоронних послуг № СФ-0000045 від 15.06.2006, № СФ-0000055 від 11.07.2006, №СФ-0000064 від 02.08.2006, № СФ-0000073 від 05.09.2006, № СФ-0000088 від 30.09.2006, № СФ-0000087 від 30.09.2006, № СФ-000058 від 02.10.2006, акти передання-прийняття робіт (надання послуг), підписані представниками та скріплені печатками сторін, № ОУ-0000086, № ОУ-0000072, № ОУ-0000087 від 30.09.2006, № ОУ-0000064 від 31.08.2006, № ОУ-0000054 від 11.07.2006, № ОУ-0000043 від 05.04.2006, а також витяги з особового рахунку відповідача від 16.06.2006, 13.07.2006, 02.08.2006, 06.09.2006, 31.10.2006, 06.11.2006 про здійснення позивачем оплати наданих відповідачем охоронних послуг.

Наявні у справі платіжні доручення позивача свідчать про здійснення оплати послуг за періоди, зазначені у рахунках-фактурах відповідача, а саме: за платіжним дорученням № 153 від 06.11.2006 сплачено 5 500,00 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000088 від 30.09.2006, за №152 від 30.10.2006 - 5 963,15 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000087 від 30.09.2006, за № 122 від 06.09.2006 - 6 500,00 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000073 від 05.09.2006, за №97 від 13.07.2006 -5 000,00 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000055 від 11.07.2006, за № 79 від 16.06.2006 - 4 020,00 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000045 від 15.06.2006, за № 110 від 02.08.2006 - 3 249,85 грн. за послуги, вказані у рахунку-фактурі № СФ-0000064 від 02.08.2006.

Наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.); у такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає (п. 9.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 №02-5/111 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними").

Оскільки відповідачем були надані, а позивачем прийняті та оплачені охоронні послуги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про вчинення позивачем дій, що вказують на схвалення останнім договору № 5, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання договору № 5 від 27.02.2006 недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Також відповідно до ухвали апеляційного господарського суду, винесеної на підставі ст. 99 ГПК України, від 27.05.2008 відповідачем надані документи, підтверджуючі надання послуг згідно з договором № 5, а саме: посадова інструкція охоронця, витяги із книг передання-прийняття чергувань, реєстрації передання-прийняття ключів, обліку внесення-винесення матеріальних цінностей.

Твердження позивача про непогодження такої істотної умови договору як ціна, у зв'язку з чим договір № 5 підлягає визнанню недійсним, є безпідставним, адже п. 4.1 договору №5 встановлено, що вартість послуг визначається відповідно до домовленості сторін і складає 7,00 грн. людино/година без ПДВ. Крім того, непогодження істотних умов договору не створює таких юридичних наслідків, як недійсність договору.

Також не є підставою для визнання договору недійсним та обставина, що сторонами не було складено акту обстеження об'єкту, адже законодавством не встановлено такої підстави визнання договору недійсним як невиконання сторонами своїх договірних зобов'язань.

Таким чином, позовні вимоги про визнання договору № 5 від 27.02.2006 року недійсним, на думку суду апеляційної інстанції, задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ОСББ "Інкомсервіс" просить постанову у справі скасувати, а рішення першої інстанції залишити в силі, посилаючись при цьому на неправильне застосування норм матеріального права, а саме, ст. 203, 207, 215, 236, 237, 241, 626, 638, 978 ЦК України, а також на невідповідність висновків, викладених у оскаржуваній постанові обставинам справи.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Господарськими судами попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень встановлено, що директор-управитель Тарнавський Г.П., укладаючи оспорюваний договір, перевищив свої повноваження. Такий висновок судів базується на статутних та законодавчих положеннях.

Однак, господарський суд апеляційної інстанції, оскаржуваною постановою дійшов помилкового висновку про схвалення оспорюваного договору позивачем шляхом прийняття та оплати наданих послуг.

Пунктами 4.1, 4.13 Статуту ОСББ "Інкомсервіс" визначені органи управління об’єднанням, а саме: загальні збори його членів; правління; ревізійна комісія об’єднання.

Так, відповідно до положень пункту 5.5 Статуту ОСББ "Інкомсервіс" до виконавчої компетенції загальних зборів ОСББ належить :

- затвердження кошторису об’єднання, балансу та річного звіту;

- визначення розміру внесків та платежів членів об’єднання ( 3/4 голосів).

Пунктом 4.6 Статуту позивача визначено, що до компетенції правління об’єднання належить, зокрема, укладання договорів із суб’єктами підприємництва, які виконують роботи, в тому числі будівельні, надають житлово-комунальні та інші послуги, та здійснюють контроль за їх виконанням.

Голова правління (пункт 4.7 Статуту) забезпечує виконання рішень загальних зборів членів об’єднання та рішень правління, діє без доручення від імені об’єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об’єднання, укладає в межах своєї компетенції угоди, розпоряджається коштами об’єднання відповідно до затвердженого кошторису.

Незалежно від того, що загальними зборами членів об’єднання одного із членів правління обрано директором - управителем будинку з наданням йому права першого підпису господарських та фінансових документів з діяльності об’єднання; затвердження загальними зборами Положення про дирекцію, зазначені особи та їх повноваження не є самостійними, тобто такими, що витікають із статутних положень, а оцінюються як делеговані повноваження певним особам і не можуть суперечити повноваженням органів управління, визначеними Статутом.

Оскільки до виключної компетенції загальних зборів ОСББ належить затвердження кошторису об’єднання, визначення розміру внесків та платежів членів об’єднання, то інші органи управління та посадові особи об’єднання зобов’язані реалізовувати свої повноваження лише у межах прийнятих загальними зборами рішень, і зокрема, розпоряджатися коштами об’єднання відповідно до затвердженого кошторису. А тому прийняття та оплата послуг, що надавалися позивачу на підставі оспорюваного договору, здійснили посадові особи позивача з перевищенням повноважень, що не може оцінюватися як схвалення угоди.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСББ "Інкомсервіс" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 року у справі № 11/493 скасувати.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.02.2008 року у справі №11/493 залишити без зміни.

Головуючий, суддя Є. Борденюк

Судді : М.Михайлюк

В. Харченко