донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

28.08.2008
р.
справа №11/9

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової  Н.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Скакуна  О.А.

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_1.,
паспорт НОМЕР_1від 20.07.1995року ОСОБА_2., довіреність ВЕА 104999 від
11.07.2006року,

від
відповідача:

Ткаченко
А.В., довіреність №21 від 31.03.2008року,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1м.Маріуполь

на
рішення господарського суду

Донецької області

від

26.05.2008
року

по
справі

№11/9
(Чернота Л.Ф.)

за
позовом

Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1м.Маріуполь

до

Приватного
підприємства"Арсенал" м.Донецьк

про

стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1м.Маріуполь звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до Приватного підприємства “Арсенал” м.Донецьк про
стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3000грн. на підставі ст. ст. 1166, 1209
Цивільного кодексу України./арк. справи 2-4/.

Рішенням
від 26.05.2008року господарський суд Донецької області /суддя ЧернотаЛ.Ф./
відмовив у задоволенні позовних вимог./арк. справи 50-51/.

Рішення
мотивоване тим, що 12.05.2006р. між сторонами у справі  був укладений договір № П 41-06, згідно
п.2.1. якого Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (відповідач) здійснює за
допомогою ПЦО охорону майна Замовника на об'єкті та обслуговування сигналізації
на цьому об'єкті. Періодом охорони майна на об'єкті вважається час з моменту
прийняття Виконавцем сигналізації, якою обладнаний об'єкт, під спостереження до
зняття її з-під спостереження Замовником у відповідності з Інструкцією щодо
користування сигналізацією (п.2.2. Договору).Відповідно до п.5.1.1.
Договору  Виконавець зобов'язаний
здійснювати охорону майна Замовника, що знаходиться на об'єкті, у відповідності
до умов Договору. У разі надходження на ПЦО сигналу про спрацювання
сигналізації на об'єкті, що знаходиться під охороною, Виконавець зобов'язується
негайно направляти на такий об'єкт наряд охорони для вжиття заходів,
спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а при необхідності
-затримання осіб, які протиправно порушили встановлений режим охорони для
наступної передачі цих осіб правоохоронним органам (п.5.1.2 Договору).
17.06.2006р. приблизно в 19 годин громадянином ОСОБА_3. був здійснений грабіж
майна, яке знаходилось на об'єкті охорони, внаслідок чого, на думку позивача,
йому було причинено матеріальну шкоду в розмірі 40294грн., при пограбуванні
магазину продавець скористувався сигнальною кнопкою та відправив сигнал тривоги
на пульт відповідача. На думку позивача, представники відповідача негайно не
прибули за викликом, чим порушили умови п.5.1.2 Договору. Представник
відповідача у судовому засідання пояснив, що відповідні працівники прибули на
об'єкт своєчасно в межах розумного строку, необхідного для здійснення виїзду.
Відповідь на питання, чи є строк розумним, у кожному конкретному випадку
залежить від конкретних обставин і повинна даватися судом на підставі
детального аналізу цих обставин. Суд дійшов висновку, що відповідачем були
здійснені всі необхідні заходи щодо негайного прибуття на об'єкт позивача
упродовж розумного строку, приймаючи до уваги особливості обставин справи,  а саме: складність справи, поведінку заявника
та відповідних органів (відповідача).Отже, позивачем не надано, відповідно до
ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, належних доказів
щодо порушення відповідачем умов Договору, а саме:      пункту 5.1.2. стосовно несвоєчасного
направлення відповідачем відповідних працівників на об'єкт.

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1м.Маріуполь в апеляційній скарзі просить рішення
господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у справі №11/9
скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої
інстанції, фактичним обставинам справи. /арк. справи 63/.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що у
розділі 5.1 договору № П 41-06, що укладений між сторонами, вказано, що
відповідач несе відповідальність при неповному виконанні своїх зобов'язань за
договором, тому згідно даного пункту договору відповідач зобов'язаний
відшкодувати завдану матеріальну шкоду у розмірі 3000грн.

У
судовому засіданні скаржник посилався на наявність вироку Ворошиловського
районного суду м.Донецька  від
25.12.2006року відносно ОСОБА_3., що здійснив пограбування позивача, який
вступив у законну силу  10.01.2007року.

Представник  Приватного підприємства “Арсенал” м.Донецьк
вважає рішення господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у
справі №11/9 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін,
апеляційну скаргу без задоволення, оскільки зобов'язання негайного прибуття на
об'єкт виконано відповідачем у відповідності з вимогами, які звичайно
ставляться до даного виду послуг на засадах добросовісності та розумності;
договором, що укладений між сторонами, передбачено порядок відшкодування
збитків, зокрема, порядок складання акту інвентаризації майна на підставі якого
визначається розмір збитків, та обставини, за яких виконавець звільняється від
відповідальності, зокрема, у разі, коли збитки розраховані замовником
самостійно у відсутності представників виконавця без його письмового
повідомлення, що здійснено належним чином.

Представник
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1м.Маріуполь у судовому засіданні апеляційної
інстанції заявив письмове клопотання про залучення до матеріалів справи копії
вироку Ворошиловського районного суду м.Донецька  від 25.12.2006року відносно ОСОБА_3.

У
відповідності зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього.

Донецький
апеляційний господарський суд вважає за можливе задовольнити вказане
клопотання.

Колегія
суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.
28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин
переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що
мають значення для справи.

Розглянувши
матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому
засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване
рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як
виходить з позовної заяви, 17.06.2006року приблизно в 19 годин громадянином
ОСОБА_3. був здійснений грабіж майна, яке знаходилось на об'єкті охорони,
внаслідок чого, на думку позивача, йому було причинено матеріальну шкоду в
розмірі 40294грн., який у розмірі 3000грн. повинен відшкодовуватись
відповідачем.

У
відповідності з ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду
з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та
ким вони вчинені.

Вироком
Ворошиловського районного суду м.Донецька
від 25.12.2006року, що вступив у законну силу  10.01.2007року,  ОСОБА_3визнаний винним у скоєнні злочину, що
передбачений ч.3 ст. 186 Кримінального кодексу України, покарання призначено у
вигляді  1 року 6 місяців позбавлення
волі, з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 31 972грн матеріальної шкоди та
2000грн. за послуги правової допомоги.

Як
вбачається з вказаного вироку, 17.06.2006року приблизно о 19годині ОСОБА_3.,
діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого пограбування чужого
майна та наступного отримання його у свою користь, заходжуючись у приміщенні
магазину “Мир Связи” підійшов до продавця -консультанта вказаного магазину та ,
застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого,
розпилив у область очей продавця зміст газового балончику, після чого
скориставшись безпорадним станом потерпілого переніс його у підсобне приміщення
магазину, а потім відкрито пограбував з витрин та робочого стола магазина
майно, що належить ОСОБА_1., та скрився з місця скоєння злочину. Шкода, що
завдана ОСОБА_1. , складає 36972грн.55коп. Суд прийшов до висновку, що вина
підсудного -ОСОБА_3встановлена та його дії вірно кваліфіковані по ч.3 ст. 186
Кримінального кодексу України, оскільки він скоїв відкрите пограбування чужого
майна /грабіж/, з'єднане з насиллям, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, що спричинило значну шкоду потерпілому.

Тобто,
факт скоєння даного злочину ОСОБА_3. встановлено вироком суду, що вступив у
законну силу.

Предмет
позовних вимог - стягнення  на підставі
ст. ст. 1166, 1209 Цивільного кодексу України матеріальної шкоди в розмірі
3000грн., яка спричинена неналежним виконанням Приватним підприємством
“Арсенал” м.Донецьк своїх зобов'язань по охороні об'єкту, зокрема, позивач
посилається на той факт, що представники відповідача не з'явились за викликом
позивача негайно та не змогли затримати злочинника, який здійснював грабіж
об'єкта охорони, що спричинило позивачу матеріальну шкоду./арк. справи 2-4/.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання послуг одна сторона / виконавець/
зобов'язується  за завданням другої
сторони /замовника/ надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як
вбачається з матеріалів справи, 12.05.2006року між сторонами у справі укладений
договір № П 41-06, згідно п.2.1. якого Замовник (позивач) доручає, а Виконавець
(відповідач) здійснює за допомогою ПЦО охорону майна Замовника на об'єкті та
обслуговування сигналізації на цьому об'єкті./арк. справи 15-21/.

Матеріали
справи свідчать, що договір підписано сторонами без заперечень, будь-які зміни
та доповнення до договору  сторонами не
вносились.

У
відповідності з п.9.1. договору строк його дії встановлено сторонами до
12.05.2007року. /п. 9.2. Договору/.

Відповідно
до п.5.1.1. Договору  Виконавець зобов'язаний
здійснювати охорону майна Замовника, що знаходиться на об'єкті, у відповідності
до умов договору.

Періодом
охорони майна на об'єкті вважається час з моменту прийняття Виконавцем
сигналізації, якою обладнаний об'єкт, під спостереження до зняття її з-під
спостереження Замовником у відповідності з Інструкцією щодо користування
сигналізацією /п.2.2. договору/.

Згідно
п. 5.1.2 договору у разі надходження на ПЦО сигналу про спрацювання
сигналізації на об'єкті, що знаходиться під охороною, Виконавець зобов'язується
негайно направляти на такий об'єкт наряд охорони для вжиття заходів,
спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а при необхідності
-затримання осіб, які протиправно порушили встановлений режим охорони для
наступної передачі цих осіб правоохоронним органам.

Тобто,
сторонами договору встановлено, що відповідач
у період охорони майна / з моменту прийняття Виконавцем
сигналізації, якою обладнаний об'єкт, під спостереження до зняття її з-під
спостереження Замовником / зобов'язаний у разі надходження на ПЦО сигналу про
спрацювання сигналізації на об'єкті, що знаходиться під охороною, негайно
направляти на такий об'єкт наряд охорони для вжиття заходів, спрямованих на
встановлення причин спрацювання сигналізації, а при необхідності -затримання
осіб, які протиправно порушили встановлений режим охорони для наступної
передачі цих осіб правоохоронним органам.

Як
вбачається з вироку Ворошиловського районного суду м.Донецька  від 25.12.2006року відносно ОСОБА_3., магазин
“Мир Связи” на момент скоєння злочину був відчинений та працював.

Тобто,
на час скоєння злочину об'єкт під охорону не здавався.

Доказів
того, що об'єкт охорони /магазин/ був прийнятий Виконавцем/ відповідачем/ під
спостереження згідно умов договору матеріали справи не містять.

У
відповідності з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з порушенням умов, визначних змістом
зобов'язання /неналежне виконання/.

У
разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором
або законом, зокрема:...4/ відшкодування збитків та моральної шкоди./ст. 611
Цивільного кодексу України/.

За
приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання,
несе  відповідальність за наявності її
вини /умислу або необережності/, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 м.Маріуполь у позовній заяві посилається на
несвоєчасність прибуття працівників відповідача на об'єкт, що й спричинило
наявність матеріальної шкоди.

Судова
колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що дані вимоги
позивача є безпідставними, та підтримує висновок суду першої інстанції щодо
недоведеності даних вимог матеріалами справи виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції, 17.06.2006року близько 19 години на пульт
охорони надійшов сигнал тривоги (спрацювання тривожної кнопки) з об'єкта
Замовника, розташованого за адресою:АДРЕСА_1. На виконання умов п.5.1.2.
Договору на об'єкт негайно був направлений наряд охорони, який прибув на об'єкт
через 5 (п'ять) хвилин після спрацювання сигналізації, що підтверджується
наданими до матеріалів справи
комп'ютерною роздруківкою тривог з об'єкту та копією витягу з журналу
обліку надходження сигналів тривоги./арк. справи 45-46/.

Відповідно
зазначених документів сигнал “Тривога” надійшов на пульт охорони 17.06.2006року
в 19:08:05 години, а наряд охорони прибув на об'єкт в 19:14:41 години, після
чого в 19-15 до районного органу внутрішніх справ було передано повідомлення
про здійснення грабежу, яке прийнято черговим Літовченко.

З
огляду на викладене, відповідачем були здійснені всі необхідні заходи щодо
негайного прибуття на об'єкт позивача упродовж розумного строку.

Крім
того, за договором № П 41-06 від 12.05.2006року, що укладений між сторонами, не
передбачений обов'язок працівників відповідача в конкретний час здійснити виїзд
на об'єкт у разі спрацювання тривожної кнопки.

Даний
обов'язок лежить на працівниках відповідача тільки у разі спрацювання
сигналізації у період охорони об'єкта охорони, тоді як доказів того, що на
момент скоєння злочину об'єкт охорони /магазин/ був прийнятий Виконавцем/
відповідачем/ під спостереження згідно умов договору /п.2.2 договору/ матеріали
справи не містять.

Отже,
позивачем не надано, відповідно до ст.ст.33, 36 Господарського процесуального
кодексу України, належних доказів щодо порушення відповідачем умов Договору, а
саме: пункту 5.1.2. стосовно несвоєчасного направлення відповідачем відповідних
працівників на об'єкт.

З
огляду на викладене, посилання позивача на ст. ст. 1166, 1209 Цивільного
кодексу України, згідно якої виконавець робіт /послуг/ зобов'язаний
відшкодувати  фізичній або юридичній
особі  шкоду, завдану внаслідок
конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт
/послуг/ є безпідставним.

Вироком
Ворошиловського районного суду м.Донецька
від 25.12.2006року, що вступив у законну силу  10.01.2007року,  ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину, що
передбачений ч.3 ст. 186 Кримінального кодексу України, покарання призначено у
вигляді  1 року 6 місяців позбавлення
волі, з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 31 972грн матеріальної шкоди та
2000грн. за послуги правової допомоги.

Тобто,
особа, яка винна у скоєнні злочину притягнута до кримінальної відповідальності,
цивільний позов ОСОБА_1. задоволений, з винного стягнуто на користь ОСОБА_1 31
972грн матеріальної шкоди та 2000грн. за послуги правової допомоги, що
унеможливлює повторне стягнення збитків, що спричинені злочином, у даному
випадку вже з відповідача, вина якого у скоєнні злочину або у неналежному
виконанні зобов'язань за договором відсутня.

З
огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правомірний висновок  відносно того, що матеріалами справи не
підтверджується наявність вини відповідача щодо заподіяння матеріальної шкоди.

Доводи
скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

Стосовно
вимог позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі й
витрат на надання правової допомоги судова колегія Донецького апеляційного
господарського суду зазначає наступне.

Статтею
44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу
судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Поняття
особи, яка є адвокатом наводиться у статті 2 Закону України “Про адвокатуру”,
котра зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу
юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не
менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Витрати
за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались,  їх сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами, дані послуги надавались саме у справі, яка
розглядається.

Як
вбачається з матеріалів справи, 02.11.2006року між ОСОБА_1. та адвокатом
ОСОБА_2., що діє на підставі Свідоцтва НОМЕР_1 від 08.06.2001року,  підписана угода на надання юридичних послуг,
згідно п.  1 якої Клієнт /ОСОБА_1./
доручає та поручає Адвокату /ОСОБА_2./ представляти та захищати його інтереси,
за що клієнт оплачує його роботу по наданню необхідної правової допомоги, а
Адвокат приймає на себе  повноваження та
зобов'язання надавати Клієнту правову допомогу
у вирішенні питань правового характеру , що зв'язані з захистом його
законних прав та інтересів, гарантованих діючою Конституцією України./арк.
справи 48/.

Тобто,
предметом даної угоди є надання правової допомоги взагалі, сторони не передбачали,
що дана правова допомога надається виключно у рамках справи № 11/9.

У
відповідності з п. 4 угоди Клієнт зобов'язаний оплатити послуги Адвоката за
угодою, у розмірі домовленості, що оформлюється додатковою угодою.

Даних
додаткових угод матеріали справи № 11/9 не містять.

У
судовому засіданні представник позивача -адвокат ОСОБА_2. повідомив, що сума
2000грн., яка сплачена його клієнтом ОСОБА_1. за квитанціями /арк. справи5/ за
надання правової допомоги, та стягнення якої він вимагає у процесі розгляду справи
№11/9, сплачена клієнтом за надання правової допомоги в процесі розслідування
та розгляду кримінальної справи у Ворошиловському районному суді м.Донецька.

Вироком
Ворошиловського районного суду м.Донецька
від 25.12.2006року, що вступив у законну силу  10.01.2007року,  з ОСОБА_3Михайло Григоровича стягнуто на
користь ОСОБА_1 2000грн. за послуги правової допомоги, тому вимоги щодо
стягнення цієї  ж суми у іншій справі є
безпідставними.

З
урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду
Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи,
чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути
підставою для  скасування рішення,
оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно
до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги
відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49,53, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити
строк на подачу апеляційної скарги.

Рішення
господарського суду Донецької області від 26.05.2008року у справі №11/9
залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
м.Маріуполь -без задоволення.

Головуючий          Н.В.
Акулова

Судді:          Г.І.
Діброва

О.А.
Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС