ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 11/228-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О.,- головуючого,

Кузьменка М.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Корпорації "Ю-АЙ-СІ"

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2008 року

у справі господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ТОВ "Терра Когніта"

до

Українсько-ірландського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Міжнародний готель "Україна"

про

стягнення 250000,00 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

не з"явився,

-          відповідача:

-          скаржника:

не з"явився,

Графченко Р.А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2008 року ТОВ "Терра Когніта" звернулось до господарського суду з позовом до Українсько-ірландського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Міжнародний готель "Україна" про стягнення 250000,00 грн. заборгованості по оплаті виконаних робіт згідно з договором №0208-Ч від 01.02.2008 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2008 року позов задоволено. Стягнуто на користь позивача 250000,00 грн. основного боргу та 2618,00 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Корпорація "Ю-АЙ-СІ" в порядку ст. 107 ГПК України подала касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2008 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанцій, вирішуючи даний спір, безпідставно не залучив до участі у справі Корпорацію "Ю-Ай-Сі" як акціонера відповідача, що призвело до порушення його прав. Також касаційна скарга мотивована тим, що суд розглядаючи спір про стягнення заборгованості на підставі договору №0208-Ч від 01.02.2008 року повинен був вийти за межі позовних вимог та визнати цей договір недійсним на підставі п.2,3 ст. 203, п.1 ст. 215 ЦК України.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 25 Закону України "Про власність" акціонерне товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій, одержаного в результаті його господарської діяльності, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом, а акціонер є лише власником акцій.

Як вбачається з матеріалів справи Корпорація "Ю-Ай-Сі" є акціонером Українсько-ірландського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Міжнародний готель "Україна".

Згідно з ст.10 Закону України "Про господарські товариства" акціонери мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених зазначеним Законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (девіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства, а також можуть мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами.

Враховуючи приписи зазначених вище статей, судова колегія приходить до висновку, що при вирішенні спору про стягнення заборгованості за виконані роботи за договором, який укладений між юридичними особами відсутнє порушення охоронюваного законом інтересу скаржника, як акціонера відповідача.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що Конституція України та чинне законодавство не перешкоджають акціонеру (фізичній особі), захищати свої безпосередні законні інтереси шляхом звернення як до судів загальної юрисдикції так і до господарських судів на підставі ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст. 1 ГПК України, ст. 4 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій України" та інших. Але такий позов відповідно до законодавства (ст.ст. 10, 41, 43, 45, 46, 48, 49 Закону України "Про господарські товариства", ст. 5 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", статті 9, 23 Закону України "Про аудиторську діяльність" та інші), подається у випадку порушення прав та інтересів акціонера самим товариством, учасником якого він є, наприклад, у разі невизнання чи оспорювання цих індивідуальних інтересів з боку керівництва акціонерного товариства, особами, які володіють "значними пакетами акцій", "переважними правами" тощо.

Легітимні інтереси акціонерного товариства (ст. 41 Закону України "Про господарські товариства") формулюються його вищими органами і захищаються в суді не окремим акціонером, індивідуальні інтереси якого можуть суперечити як інтересам інших акціонерів, так і законним інтересам усього товариства, а правлінням чи іншими спеціально уповноваженими на це виконавчими органами останнього (статті 1, 23, 41, 46, 48 та інші Закону України "Про господарські товариства", статті 1, 21, 28 ГПК України, ст. 110 ЦПК України). На такі органи покладається і захист індивідуальних інтересів акціонерів.

На підставі вищевикладеного, оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2008 року є законним та обгрунтованим, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2008 року у справі №11/228-08 залишити без змін.

Головуючий, суддя Н. Кочерова

Судді М. Кузьменко

М. Черкащенко