ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 322
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.04.2008

Справа
№2-27/16986-2007А

За
позовом - СПДОСОБА_1,АДРЕСА_1

До
відповідача - ДПІ в м. Феодосія АР Крим, м. Феодосія, вул.. Кримська, 82 -В.

За
участю третьої особи - ОСОБА_2., АДРЕСА_2

Про    визнання частково незаконним податкового
повідомлення -  рішення.

Суддя
Н.В. Воронцова.

При
секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від
позивача - ОСОБА_3., дор. у справі.

Від
відповідача  - Крекотинь Г. М., дор. у
справі.

Від
третьої особи -  не викликався.

Сутність
спору:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача
про визнання незаконним податкового повідомлення - рішення №/0
від 16.08.2007 р. в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в
сумі 3315,20 грн. і штрафних санкцій в сумі 6630,40 грн.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що
оподаткування доходу від здачі в оренду нерухомості, яка належить фізичній
особі - нерезиденту, повинно здійснюватися виключно при виплаті такого доходу.

Ухвалою від 10.01.2008 р. було залучено до
участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору -  гр. ОСОБА_2, АДРЕСА_2, оскільки
саме у цієї особи позивач по справі орендує павільон - магазин.

Позивач
заявою від 31.01.2008 р. уточнив позовні вимоги та просить суд визнати
нечинним  податкове повідомлення -
рішення №/0 від 16.08.2007 р. в частині донарахування податку з
доходів фізичних осіб в сумі 3315,20 грн. і штрафних санкцій в сумі 6630,40
грн.

Суд
прийняв до уваги уточнення позивача.

В судовому засіданні,  що відбулося 14.02.2008 р., позивач знов
уточнив позовні вимоги та просить суд
визнати нечинним  податкове
повідомлення - рішення  ДПІ в м. Феодосія
АР Крим №/0 від 16.08.2007 р. в частині донарахування податку з
доходів фізичних осіб в сумі 3315,20 грн. і штрафних санкцій в сумі 6630,40
грн.

Суд прийняв до уваги уточнення позивача.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив
про те, що відповідно до пояснення гр. ОСОБА_2, наданого слідчому ВСМ при
ГУ  МВС України в АР Крим капітану
міліції Пампушко Т. Я. в ході провадження по кримінальної справі №7 у
відношенні гр. ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст.. 358 КК України
ОСОБА_2. отримував дохід від позивача по справі за оренду нерухомого майна
відповідно до договору №4 від 01.06.2004 р. Також повідомив, що при обчисленні
забовязання позивача відповідач виходив з наявності самого договору оренди, а
не з наявності факту сплати орендної плати. Докази сплати позивачем орендної
плати у відповідача відсутні, оскільки позивач не веде книгу обліку доходів і
витрат.

На
підставі викладеного просить у позові відмовити.

Третя
особа у поясненнях  по справі повідомила
про те, що з моменту укладання договору оренди позивач не виплачував йому
орендну плату,  не  зважаючи на отримання претензій від третьої
особи. З моменту укладання договору - 01.06.2006 р. по 01.01.2008 р.. тобто за
43 місяці борг позивача за оренду павільону складає 15910,00 грн. Також
повідомив, що вважає нарахування податкового забовязання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 3315,20 грн. у відношенні позивача по справі
незаконними.

Суд у
виконання п. 2 - 1 Прикінцевих та Перехідних
Положень КАСУ,    здійснював  повне
фіксування  судового   засідання
за   допомогою звукозаписувального
технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши
представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін,   суд,
-

В С Т
А Н О В И В :

В
період  з 16.04.2007 р. по 20.04.2007 р.
посадовими особами відповідача було проведено позапланову виїзну перевірку з
питань дотримання норм ст. ст. 1, 2 Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку і звітності» №727/98 від 03.07.1998 р.   позивача по справі за період з 16.04.2004 р.
по 16.04.2007 р.

По
результатам перевірки було складено акт від 24.04.2007 р. №950/17-1/НОМЕР_1.

На
підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове
повідомлення - рішення від 16.08.2007 р. №/0,  відповідно до якого було визначено податкове
забовязання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15569,70 грн., з якого
5189,90 грн. за основний платежем та 10379,80 грн. штрафних санкцій.

Правом
на адміністративне оскарження вказаного податкового повідомлення -
рішення,  відповідно до ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами», позивач не скористався.

При
таких обставинах справи, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі,  виходячи з наступних
підстав.

Під
час проведення перевірки, посадовими особами відповідача було,  зокрема, встановлено порушення п.п. 9.11.3 п.
9.11 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

В
ході проведення перевірки було,
зокрема,  виявлено договір оренди
№4 від 01.06.2004 р., укладеного  між гр.
ОСОБА_2 ( орендодавець )  і позивачем по
справі ( орендар ).

Відповідно
до п. 1.1 вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв у оренду
павільон - магазин, розташований за адресою:АДРЕСА_3 Строк дії договору оренди
встановлений з 01.06.2004 р. по 01.06.2015 р.

Відповідно
до п. 3.1  вказаного договору орендар
сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 370 грн. щомісячно, починаючи
з  дня підписання цього договору.

Відповідно
до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід з
джерелом його  походження  з України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,  у
тому числі, але не виключно, у вигляді, зокрема, доходів від надання в оренду
(лізинг):      нерухомості, розташованої
на території України; рухомого майна,
якщо орендодавець є резидентом України,
або якщо  користування таким
майном здійснюється на території України, незалежно від того, чи є орендодавець
резидентом чи нерезидентом.

Відповідно
до п. п.  4.2.7 п. 4.2 ст. 4 вказаного
Закону дохід   від  надання
майна  в  оренду
або  суборенду (строкове володіння
та/або користування),  визначений  у
порядку, встановленому пунктом 9.1 статті 9 цього Закону.

Відповідно
до п.п. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 вказаного Закону податковим агентом платника податку
- орендодавця  при нарахуванні  доходу
від надання в оренду нерухомого майна іншого, ніж зазначене у підпункті
9.1.1 цього пункту  (включаючи  земельну ділянку,  що знаходиться під таким нерухомим майном, чи
присадибну ділянку), є орендар.

Таким
чином, відповідач вважає,  що  з
моменту надання в оренду нерухомості,
тобто з 01.06.2006 р.,
позивач,  як податковий
агент,  повинен утримувати з виплаченої
орендної плати податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно
до п. п.  9.11.3 п. 9.11 ст. 9 вказаного
Закону якщо зазначені  у  підпункті
9.11.1  цього  пункту доходи
виплачуються  нерезиденту  резидентом
-   фізичною   або юридичною особою,  то такий резидент вважається податковим
агентом такого  нерезидента стосовно
таких доходів. При укладенні договору з
нерезидентом,   умови   якого
передбачають  отримання  таким нерезидентом доходу з джерелом його
походження з України, резидент зобов'язаний
зазначити у такому договорі ставку податку, яка буде застосована  до
таких  доходів.

Однак,
при цьому вказаним Законом чітко
передбачено,  що податок повинен
утримуватися від фактично сплаченої орендної плати.

В
обгрутнування вказаного,  відповідач
посилається на пояснення гр. ОСОБА_2, надані слідчому ВСМ при ГУ МВС України в
АР Крим капітану міліції Пампушко Т. Я.
в ході провадження по кримінальній справі №7.

В
матеріали справи було представлено вказане пояснення, дослідивши яке, суд
встановив, що третя особа по справі жодного разу  не вказувала у вказаному поясненні на факт
отримання орендної плати від позивача по справі.

Відповідно
до наданих пояснень третьої особи по данній справі вбачається, що  з моменту укладання договору оренди позивач
не виплачував йому орендну плату,  не  зважаючи на отримання претензій від третьої
особи. З моменту укладання договору - 01.06.2006 р. по 01.01.2008 р.,  тобто за 43 місяці борг позивача за оренду
павільону складає 15910,00 грн.

Більш
того, сам відповідач вказав, що при обчисленні забовязання позивача він  виходив з наявності самого договору оренди, а
не з наявності факту сплати орендної плати. Докази сплати позивачем орендної
плати у відповідача відсутні, оскільки позивач не веде книгу обліку доходів і
витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідно
до ст.. 69 КАСУ доказами   в   адміністративному  судочинстві
є  будь-які фактичні дані,  на підставі
яких  суд  встановлює
наявність  або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб,
які беруть участь у справі,  та інші
обставини,  що мають значення для
правильного вирішення справи.  Ці дані
встановлюються судом на підставі пояснень сторін,  третіх
осіб  та  їхніх
представників, показань
свідків,   письмових   і
речових  доказів,  висновків експертів. Докази суду надають
особи, які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати   надати  додаткові
докази  або  витребувати додаткові докази за клопотанням
осіб,  які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи.

Відповідно
до ст.. 70 КАСУ належними  є докази, які
містять інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази,
які  не  стосуються предмету доказування.

За
думкою суду, належними доказами сплати орендної плати позивачем третій особі
повинні бути відповідні платіжні документи ( платіжні доручення, квитанції та
таке інше ), які б свідчили про перерахування грошей. Факт наявності договору
оренди зовсім не свідчить про те, що позивачем,
як орендарем, виконувалося забовязання по сплаті орендної плати.

Таким
чином,    відповідачем не надано жодного
доказу сплати позивачем орендної плати у відношенні третьої особи, тільки при
сплаті якої повинно бути утримуватися позивачем, як податковим агентом,  податок з доходів фізичних осіб.

За
таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є
обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи  та
підлягають задоволенню.

Відповідно
до п. 11 ст. 171 КАСУ резолютивна
частина   постанови   суду
про   визнання
нормативно-правового акта незаконним або таким,
що не  відповідає правовому акту
вищої юридичної сили,  і про визнання
його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його
було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В
даному випадку, приймаючи до уваги той факт, що
опублікуванню належить постанова суду,
яка виноситься по справі,
результати якого зачіпають права і інтереси широкого кола осіб, суд
дійшов висновку про те, що спор, який виник між сторонами по справі  зачипає тільки їх інтереси. Результат
розгляду даного  спору носить локальний
характер. Таким чином, суд не баче ніякої необхідності в опубліковані
результатів розгляду даної справи.

Судові
витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,
40  грн. з Державного бюджету України на
підставі ч. 1 ст. 94 КАС України., а  а
зайво сплачена сума у розмірі 98,60 грн. підлягає поверненню  з бюджету на підставі виконавчого листа ГС АР
Крим.

Постанову
проголошено 14.04.2008 р.

Постанову
у повному обсязі складено 18.04.2008 р.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст..
94, 98, 122, 158 - 164, 167  Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задовольнити.

2.
Визнати  нечинним  податкове повідомлення - рішення державної
податкової інспекції в м. Феодосія АР Крим №/0 від 16.08.2007 р. в
частині донарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 3315,20 грн. і
штрафних санкцій в сумі 6630,40 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного
казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО
34740405 ) на користь суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний код
НОМЕР_1, банківські реквізити не відомі ) 3,40
грн. судового збору.

4. Повернути  з Державного бюджету України (р/р
0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР
Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на
користь суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний код НОМЕР_1, банківські реквізити
не відомі ) 98,60  грн. судового збору.

Виконавчий документ видати після
вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно
винесено.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Воронцова Н.В.