ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

22.04.08
Справа  № К-9/421

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів                                                                                                    Новосад
Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши
апеляційну скаргу
гр. ОСОБА_1 б/н від 03.03.2008 року

на
рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від 27.02.2008 року

у
справі       № К-9/421

за
позовом: гр.
ОСОБА_1, м. Калуш

до
відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю «Завод «Техмаш», м. Калуш

про спонукання до надання інформації

за
участю представників:

від
позивача: не
з'явився;

від
відповідача: Квасній
В.М. (довіреність № 804 від 26.12.2007 року)

В ході судового засідання
представнику відповідача права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України
роз'яснено, заперечень щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області (суддя Фанда О.М.) від 27.02.2008 року у справі №
К-9/421 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач
з постановленим рішенням не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю
висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи та порушення норм
матеріального права. Для обґрунтування своєї позиції   скаржник зазначає, що судом не наведено
правової норми, яка б безпосередньо вказувала на те, що перехід майнових прав
не передбачає одночасного переходу немайнових прав учасника товариства,
оскільки, посилаючись на ст. 53 Закону України «Про господарські товариства»,
ним не враховано, що дана стаття не містить прямої вказівки  на такий момент виникнення корпоративних
прав. Крім цього,  законодавством не
встановлено жодних додаткових вимог при переході частки (її частини)
учасника  у статутному капіталі  товариства з обмеженою відповідальністю  до третьої особи для реалізації нею права на
участь в управлінні, одержання доходу тощо та не вимагає  для набуття права на частку  ні рішень загальних  зборів учасників, ні згоди інших учасників,
ані державної реєстрації змін до статуту. Скаржник також покликається на те, що
у матеріалах справи немає жодного документу, який би підтверджував факт відмови
йому у прийнятті до учасників  ТзОВ
«Завод «Техмаш», а тому немає підстав вважати про відсутність у позивача
немайнового права  на участь у
товаристві. Вказує він і на те, що спірний договір дарування  жодною із сторін не оскаржувався, а тому акцентування
у рішенні питання недійсності  цього
договору чи відповідності його вимогам діючого законодавства жодним чином не є
у причинному зв'язку з предметом даного позову.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що факт ненабуття позивачем прав
учасника ТзОВ «Завод «Техмаш»вже встановлено рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 17.01.2008 року у справі К-9/422, в якій брали
участь ті самі сторони. Вказане рішення набрало законної сили, оскільки
постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.03.2008 року
воно залишене без змін.  Посилаючись на
ст. 35 ГПК України, якою передбачено, що факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, він вважає, що
вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Львівський
апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для прийняття
апеляційної скарги до провадження та ухвалою від 21.03.2008 року призначено
розгляд справи на 22.04.2008 року.

Позивач
явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, клопотань
про відкладення розгляду справи не подавав, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення № 2933848, тому колегія вирішила розглянути
справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представника відповідача, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити,
рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2008 року
залишити без змін.

При цьому колегія виходила з
наступного:

З
матеріалів справи встановлено, що між
гр. ОСОБА_1 та учасником ТзОВ «Завод «Техмаш»-Сіваковим В.І. укладено
договір дарування часток в Статутному фонді ТзОВ "Завод "Техмаш"
від 06.10.2007 року , п. 2.2 якого передбачено, що обдарований вважається
повноправним учасником підприємства з моменту укладення даного договору. Зважаючи
на даний договір, позивач покликається на встановлене ст.10  Закону України "Про господарські
товариства" та ст. 88 ГК України його право та обов'язок відповідача
надавати йому інформацію щодо товариства, як його учаснику, оскільки частка у
статутному (складеному) капіталі товариства засвідчує участь у товаристві,
тобто засвідчує особисте немайнове право.

На
підставі наведеного позивач звернувся із заявою на ім'я директора ТзОВ «Завод
«Техмаш»з письмовим запитом про надання йому для ознайомлення (при необхідності
і отримання копій) наступних документів: Статут ТзОВ «Завод «Техмаш»з усіма
змінами станом на 08.10.2007 року, положення про посадових осіб та органи
управління ТзОВ «Завод «Техмаш», протоколи загальних зборів учасників ТзОВ
«Завод «Техмаш»за 2006 та 2007 роки (станом на 08.10.2007 року), протоколи
зборів органів управління учасників ТзОВ «Завод «Техмаш»за 2006 та 2007 роки
(станом на 08.10.2007 року), річні баланси та звіт про фінансові результати
ТзОВ «Завод «Техмаш»за 2005-2006 року, баланси та звіт про фінансові результати
товариства за перше півріччя та 9 місяців 2007 року, протоколи ревізійної
комісії ТзОВ «Завод «Техмаш»за 2006 та 2007 роки (станом на 08.10.2007 року),
акти (протоколи) аудиторської перевірки товариства за 2006 та 2007 роки (станом
на 08.10.2007 року). Проте, даний запит відповідачем задоволений не був з
огляду на те, що позивач не є учасником ТзОВ «Завод «Техмаш», а тому
позбавлений права на одержання інформації про діяльність цього товариства.

Місцевим
господарським судом проведено аналіз діючого законодавства і правильно
встановлено, що згідно ч. 3 ст. 53 Закону України "Про господарські
товариства" в редакції Закону від 19.09.1991 р. №1576-ХП було передбачено,
що при передачі частки (її частини) третій особі відбувається одночасний
перехід до неї всіх прав та обов'язків, що належали учаснику, який відступив її
повністю або частково. Проте, Законом України від 27.04.2007 р. № 997-У, який
вступив у дію з моменту його публікації -з 17.08.2007 р. (опублікований у
"Відомостях Верховної Ради України", 2007, №33, ст. 40), тобто до
моменту укладення договору дарування
часток в Статутному фонді 6 жовтня 2007 року, внесено зміни в ст. 53
Закону "Про господарські товариства" та викладено її в іншій
редакції. Нова редакція цієї статті не містить наведеної вище норми щодо
переходу до третьої особи прав та обов'язків, що належали учаснику, який
відступив свою частку в товаристві з обмеженою відповідальністю, тобто закон
вже не передбачає, що при переході частки в майні товариства до третьої особи
до неї одночасно переходять права учасника.

Наведене
свідчить про те, що пункт 2.2 договору
дарування часток в Статутному фонді ТзОВ "Завод "Техмаш"
від 06.10.2007 р., укладений відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про
господарські товариства" в редакції Закону від 19.09.1991 р. №1576-ХП,
проте, після внесення до неї змін, суперечить цій статті в діючій  редакції від 27.04.2007 р. № 997-У.

Частиною
ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Враховуючи
передбачені ч.1 ст. 215 ЦК України такі підстави недійсності правочину як
недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, місцевий
господарський суд прийшов до правильного висновку про визнання п. 2.2  договору дарування часток в Статутному фонді
ТзОВ "Завод Техмаш", укладеного
між позивачем та ОСОБА_2 від 06.10.2007р.,  недійсним, оскільки даний пункт
суперечить  Закону України "Про
господарські товариства".

Доводи
апелянта про те, що спірний договір дарування
жодною із сторін не оскаржувався, а тому аналіз господарським судом
питання недійсності  цього договору чи
відповідності його вимогам діючого законодавства жодним чином не є у причинному
зв'язку з предметом даного спору, не є обґрунтованим. Оскільки, згідно п. 2
Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999 року (з
наступними змінами) «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із
визнанням угод недійсними», якщо вирішуючи господарський спір, господарський
суд встановить, що зміст договору суперечить чинному законодавству, він,
керуючись частиною першою статті 83 Господарського процесуального кодексу
України, повинен за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю
або у певній частині. Крім того, посилання позивача в апеляційній скарзі на
хибний висновок місцевого господарського суду про те, що свої позовні вимоги
він обґрунтовував саме п. 2.2 договору дарування часток, не відповідає
матеріалам справи. Підтвердженням цього служить і той факт, як встановлено
колегією аналізом доказів у справі, що підставою звернення позивача до
відповідача із запитом про надання для ознайомлення документів, пов'язаних із
діяльністю ТзОВ «Завод «Техмаш», був саме договір дарування часток в Статутному
фонді ТзОВ "Завод "Техмаш" від 06.10.2007 року.

Аналіз
статті 53 Закону України "Про господарські товариства" в редакціях
Закону від 19.09.1991 р. №1576-ХП та від 27.04.2007 р. № 997-У та чинних
правових норм, що регулюють діяльність господарських товариств, свідчить про
те, що учасник товариства має два види прав: майнові права (право брати участь
у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); право
одержати від товариства грошовий або майновий еквівалент вкладу в разі виходу з
товариства; право відступити свою частку іншій особі в передбаченому законом
та/або установчими документами порядку; право брати участь у розподілі майна
товариства в разі його ліквідації) та немайнові права (право брати участь в
управлінні товариством у встановленому порядку; право одержувати інформацію про
діяльність товариства).

А
тому слід погодитись з висновком господарського суду, що вилучення законодавцем
із ст. 53 вказаного Закону норми щодо одночасного переходу до третьої особи
прав та обов'язків учасника товариства при відчуженні ним своєї частки означає,
що з внесенням змін  до цієї норми  при відчуженні частки відбувається лише
перехід майнового права. Що ж до набуття такою третьою особою немайнових прав
(участь у товаристві), то іншого шляху набуття цих прав, як отримання згоди на
це інших учасників товариства, тобто через загальні збори учасників товариства,
не існує.

Наведене
узгоджується  з положеннями пункту  8.5
Статуту ТзОВ «Завод «Техмаш» щодо виключної компетенції зборів
учасників, як вищого керівного органу товариства, згідно якого тільки загальні
збори  учасників товариства правомочні
вирішувати питання  прийняття нового
учасника. В матеріалах справи відсутні жодні докази вирішення загальними
зборами учасників ТзОВ «Завод «Техмаш»питання про прийняття позивача в учасники
товариства.

Не
приймаються до уваги покликання скаржника на ст. 100 ЦК України та на ст. 167
ГК України, оскільки вказані норми не визначають  порядку набуття  прав учасника товариства, а лише
встановлюють, що право участі у товаристві належить до категорії особистих
невідчужуваних немайнових прав, а тому його не можна передавати іншим особам,
та відповідно , визначає поняття корпоративних прав.

У
відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 88 Господарського кодексу України учасники
господарського товариства мають право одержувати інформацію про діяльність
товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для
ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність
товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління
товариства тощо.

Згідно
п. г) ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства»учасники товариства
мають право одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника
товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти
товариства про його діяльність, протоколи зборів. Частиною 5 ст. 60 цього
Закону передбачено, що голова зборів товариства організовує ведення протоколу.
Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх
вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів. Крім того,
відповідно до п. 8.4 Статуту ТзОВ «Завод «Техмаш»книга протоколів зборів
учасників в будь-який час видається учасникам для ознайомлення. На їх вимогу
видаються завірені виписки з книги протоколів.

Дослідивши
зазначені вище норми чинного законодавства, колегія вважає обґрунтованим
висновок місцевого господарського суду, що інформацію про діяльність товариства
мають право одержувати лише учасники товариства. Як встановлено вище, позивач
не є учасником ТзОВ «Завод «Техмаш», а тому у нього відсутні підстави для
звернення до відповідача з вимогою про надання інформації про діяльність
товариства.

Отже,
з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського
суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від
27.02.2008 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному
законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній
скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально
необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини,
а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК
України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2008
року у справі  № К-9/421 залишити без
змін.

2. В задоволенні апеляційної скарги
гр. ОСОБА_1 б/н від 03.03.2008 року -відмовити.

3.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.
Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Івано-Франківської
області.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Новосад  Д.Ф.

Суддя
Михалюк О.В.