ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 15/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів :

Бакуліної С.В.,

Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області

на рішення

від 27.05.2008 року

у справі

№ 15/16

господарського суду

Закарпатської області

за позовом

РВ ФДМ України по Закарпатській області

до

Військової частини 1493

за участю третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача - Державного підприємства “Служби міжнародних автомобільних перевезень”; - Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська

залізниця”

про

зобов’язання укласти договори оренди

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача:

треті особи:

не з’явились

1.          не з’явились

2.          Дідовський М.Ю. (довіреність №НЮ-49 від 01.01.2008р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області (суддя Ващиліна Н.М.) від 27.05.2008 року по справі № 15/16 в позові відмовлено повністю.

В касаційній скарзі РВ ФДМУ по Закарпатській області просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.05.2008 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: ст.ст.4, 5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця”, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача укласти з ним договори оренди приміщень, які фактично ним використовуються, мотивуючи свою позицію тим, що Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, є орендодавцями майна, що перебуває у державній власності.

Судами встановлено, що Військова частина 1493 займає вбудовані приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі, яка знаходиться на балансі Державного підприємства “Служби міжнародних автомобільних перевезень” площею 21 м2 в місті Ужгороді, вул. Собранецька, 201 та приміщення головного вокзалу “Чоп” площею 570 м2, яке знаходиться на балансі Державного територіально-галузевого об’єднання “Львівська залізниця” в місті Чоп, пл. Привокзальна, 3.

У вказаних приміщеннях відповідач (Чопський прикордонний загін) відповідно до Закону України “Про Державну прикордонну службу” та постанову Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1994 року № 100 здійснює прикордонний контроль пасажирів, транспортних засобів, вантажу та інших товарів, які переміщуються через державний кордон.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для зобов’язання орендаря укласти договір оренди нежитлового приміщення з позивачем, з огляду на таке.

Як вбачається з приписів ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом (частини 1, 2 ст.649 ЦК України).

Укладення господарських договорів за рішенням суду також регулюється ст.187 ГК України, відповідно до якої судом розглядаються спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов’язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ст.179 ГК України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо зокрема існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання, чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Виходячи з обґрунтування позовних вимог, позивач вважає, що обов’язок відповідача укласти з ним договір виникає з того, що він є орендодавцем державного майна і це майно фактично використовується відповідачем. Колегія суддів з цим не погоджується і відзначає, що, враховуючи приписи діючого законодавства, на відповідача не покладено обов’язок за будь-яких обставин укласти з позивачем договір оренди державного нерухомого майна, виходячи виключно з того, що позивач є орендодавцем державного майна і, займані відповідачем приміщення є об’єктами оренди.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу РВ ФДМ України по Закарпатській області на рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.05.2008 року у справі № 15/16 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.05.2008 року у справі № 15/16 –без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

Л.Рогач