ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 березня 2008
р.           Справа 7/1-07

Господарський
суд Вінницької області  у складі:  головуючого -судді Н.В. Мінєєвої,  членів судової колегії :
суддів  Н.Д. Говор,  М.В. Даценко, секретаря судового
засідання Юрчак Л.С.

За участю представників сторін:

Позивача:
ОСОБА_1., арбітражний керуючий
(ліквідатор)

Відповідачів:
1. ОСОБА_2.
арбітражний керуючий (ліквідатор)

2. не з»явився

3-я
особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Відкрите
акціонерне товариство „Автосервіс”: Костюк
Т.І. -довіреність  б/н від 06. 02.
2007 року.

Інші
: ОСОБА_3.

Розглянувши  в приміщенні суду справу за позовом  Підприємства «Вінницький консервний завод»м.
Вінниця до : 1. Приватного підприємства будівельна фірма «Сан-Буд»м. Вінниця;
2. Приватного підприємства  будівельна
компанія «Поділля-Буд»м. Вінниця  про
визнання недійсним  договору купівлі
-продажу.

ВСТАНОВИВ
:

Заявлено позов про визнання недійсним
договору № 2-Б  купівлі -продажу
незавершеного будівництва 60-ти
квартирного житлового будинку, укладеного 24. 01. 2001 р між Приватним
підприємством будівельна фірма «Сан -Буд»та Приватним підприємством будівельна
компанія «Поділля -Буд».

Позов
мотивований тим, що  в кінці лютого
місяця 2006 року, підприємство
„Вінницький консервний завод”, отримавши копію позовної заяви по справі
за позовом  ППБК „Поділля -Буд” до ВАТ
„Автосервіс”, дізналося про те, що 24. 01. 2001 року  на підставі договору № 2-Б ППБФ „Сан Буд.”
продав, а ППБК „Поділля - Буд” купив незавершене будівництво 60-ти квартирного
житлового будинку по вул. Енгельса в м. Вінниці балансовою вартістю 394479,00
грн. Вважає, що оскільки  ППБФ „Сан -Буд”
не  була власником  спірного майна, то не мала права та законних
підстав згідно ст. 225 ЦК УРСР та Закону
України „Про власність” для продажу
незавершеного будівництва 60-квартирного житлового будинку, тому  просить суд визнати даний договір недійсним
на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

1-ий
відповідач  - Приватне підприємство
будівельна фірма „Сан-Буд”  в особі
арбітражного керуючого (ліквідатора)
ППБФ „Сан-Буд” ОСОБА_2. у письмових поясненнях на адресу суду за № 10
від 08. 02. 2007 року (вх. канцелярії
суду № 2338 від 12. 02. 2007 року ) повідомило суд про те, що первинні
документи на  підтвердження  того, чи
було  ППБФ „Сан-Буд” власником
об'єкту незавершеного будівництва  -
шістдесятиквартирного житлового будинку, що знаходиться  в м. Вінниці по вул. Ф. Енгельса  відсутні, так як керівник пояснює, що всі
документи викрадені в 2000 та січні 2001 року.
З січня 2001 року підприємство не працює. Керівник  підприємства до цього часу не передав
арбітражному керуючому (ліквідатору) бухгалтерську документацію,
матеріальні  та інші цінності, печатку та
штампи підприємства. 15. 08. 2005 року Господарським судом Вінницької області
виданий наказ про примусове вилучення та передачу арбітражному керуючому
(ліквідатору) матеріальних та інших цінностей, бухгалтерської документації,
печаток та штампів банкрута, який отриманий ДВС Староміського району  м. Вінниці 22. 08. 2005 року і до цього часу
не виконаний. Про всі незаконні дії
бувшого керівника  ППБФ „Сан-Буд.”
ОСОБА_4. арбітражним керуючим  направлені
заяви до правоохоронних органів, в теперішній час проводяться перевірки.  Згідно дублікату виписок з р/рахунку банкрута
з 01. 01. 2000р по 13. 04. 2006 року кошти за
шістдесятиквартирний будинок не поступали.

2-ий
відповідач -Приватне підприємство будівельна компанія  „Поділля-Буд” жодного разу в судове засідання
не з'явився, не виконав вимоги ухвал суду, не надав усіх витребуваних судом
документів, у т.ч. відзиву на позов з доказами в обґрунтування та доказами
направлення їх копій іншим учасникам судового процесу. Листом № 195 від 15. 10.
2007 року (вх. канцелярії суду  № 14453
від 15. 10. 2007 р ) просив  суд про
відкладення розгляду справи до прийняття судового рішення  у кримінальній справі по обвинуваченню
посадових осіб  ВАТ „Вінницький
консервний завод” у посадових злочинах, що є предметом теперішнього господарського
спору. Вказане судове рішення має безпосереднє відношення до судової справи, що
розглядається господарським судом Вінницької області та впливатиме на його
рішення, однак доказів про зазначене суду не надав. У письмових поясненнях на
адресу суду за № 212 від 15. 11. 2007 року (вх. канцелярії суду № 16145 від 19.
11. 2007 року ) проти позову заперечує посилаючись на те, що як вбачається із
оспорюваного правочину позивач не є його стороною, будь-яких прав його даний
правочин не порушує, а тому підстав оспорювати даний договір в нього не має.
Позивач не є правонаступником в оспорюваному
договорі, так як його права не виникають
згідно ст. 25 ГПК України
внаслідок реорганізації підприємства чи організації, коли господарський
суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником. Крім того, зауважує, що
виходячи із приписів ст. ст. 256, 257 ЦК України термін позовної давності за
даним позовом збіг.

3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
-Відкрите акціонерне товариство „Автосервіс” у письмових поясненнях  на адресу суду (вх. канцелярії суду № 14479
від  15. 10. 2007 року) повідомило суд
про  правомірність набуття  ВАТ „Автосервіс” будівельного майданчику на
підставі укладеної  між
підприємством  „Вінницький консервний
завод”  та ним  генеральної угоди № 1/10-03-04 на
спорудження  60-квартирного
житлового  будинку зі всією інженерною
інфраструктурою по вул. Енгельса в м. Вінниці та додаткової угоди до  зазначеної генеральної  угоди,
умови яких останнім виконані в повному обсязі а тому ВАТ „Автосервіс” є
добросовісним  набувачем в розумінні ст.
330 ЦК України. ПП БФ „Сан-Буд” та ПП БК „Поділля- Буд.” ніколи не були  власником об'єкту  незавершеного будівництва 60-ти квартирного
житлового будинку, оскільки  при
укладанні генеральної угоди  № 1/10-03-04
від 10. 03. 2004 року, підприємство
„Вінницький консервний завод” надало ВАТ „Автосервіс” всі інженерні
комунікації  для ведення будівництва і
дало згоду на вилучення  з постійного
користування земельну ділянку площею 0,3110 га для  будівництва житлового будинку.  На підставі такої згоди виконкомом Вінницької
міської ради  14. 04. 2005 року  було прийняте рішення  № 778, згідно якого ВАТ „Автосервіс” було
передано в оренду  земельну ділянку
на  період будівництва житлового будинку
в кількості 0,3110 га по вул. Енгельса в м. Вінниці. В послідуючому, 08. 08.
2005 р  на вищезазначену земельну
ділянку  на підставі рішення  34 сесії 4 скликання № 1239 від 03. 06.
2005р, між Вінницькою міською радою та ВАТ
„Автосервіс” був укладений договір оренди даної земельної ділянки на
період будівництва. Невід'ємними частинами даного договору оренди є:
кадастровий план  земельної ділянки,
акт  визначення меж земельної ділянки в
натурі, акт приймання -передачі  об'єкта
оренди, проект відведення. Після здачі даного будинку в експлуатацію, квартири
були надані громадянам, які вносили свої кошти для проведення будівництва
96-квартирного житлового будинку на підставі відповідних договорів, укладених
між ними та ВАТ „Автосервіс”. Вважає, що
оскільки  „Замовником” будівництва
виступав  Вінницький консервний завод, то
відповідно до ст.ст. 353, 355 ЦК УРСР, право власності на об'єкт будівництва
належить „Замовнику”, тобто Вінницькому консервному заводу а не  ПП БФ „Сан-Буд”, як „Підряднику”, тому остання
не мала права виступати власником цього об'єкта, тим паче продавати. Крім того,
про існування спірного договору № 2-Б від 24. 01. 2001 р, який був укладений
між ПП БФ „Сан-Буд” та ПП БК „Поділля -Буд” щодо продажу незавершеного
будівництва  ВАТ „Автосервіс” взагалі
нічого не було відомо до лютого 2006 року, коли
ПП БК „Поділля -Буд” звернулася до господарського суду з позовом до ВАТ
„Автосервіс” про  повернення об'єкту
незавершеного будівництва 60-ти квартирного житлового будинку по вул. Енгельса
в м. Вінниці, з посиланням на те, що  ПП
БК „Поділля -Буд” набуло право власності на вищезазначене будівництво на
підставі договору купівлі -продажу  від
24. 01. 2001 року.

В
зв'язку з неодноразовою неявкою в судове засідання представників сторін, не
наданням витребуваних судом документів, необхідних для вирішення господарського
спору, необхідністю залучення до участі у справі  в якості 3-ої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Відкрите акціонерне
товариство „Автосервіс” та  витребуванням
додаткових письмових доказів, неодноразовою хворобою головуючого судової
колегії -судді Н.В. Мінєєвої, перебуванням членів судової колегії  у відрядженні та відпусках, а також з метою
належного повідомлення учасників судового процесу про день і час розгляду
справи в суді, з урахуванням клопотань сторін, розгляд справи неодноразово
відкладався та в судовому засіданні оголошувалась перерва, останній до 05. 03.
2008 року.

За
письмовим клопотанням присутніх у судовому засіданні представників сторін
справа розглядається без здійснення технічної фіксації (звукозапису) судового
процесу, що не суперечить ч. 7 ст. 81-1 ГПК України та за межами термінів,
передбачених  ст. 69 ГПК України.

Відповідно
до положень ст. 75 ГПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

На
вимогу суду  позивач надав  в судове засідання свій Статут та  Довідку з ЄДРПОУ за № 4271 від  23. 11. 2000 року, згідно яких він має назву
„Підприємство „Вінницький консервний завод” заснованого  на повній власності  Кіпрської компанії  „Укрінвест Девелопмент Лімітед”, , а тому позивачем по справі слід вважати Підприємство „Вінницький
консервний завод” заснованого  на повній
власності  Кіпрської компанії  „Укрінвест Девелопмент Лімітед”, .

В
процесі розгляду справи 18. 01. 2008 року
на адресу суду  від арбітражного
керуючого (ліквідатора) Підприємства „Вінницький консервний завод» ОСОБА_1.  надійшло письмове клопотання за № 889 від 12.
01. 2007 року  (вх. канцелярії суду № 568
від 18. 01. 2008 року) з проханням  не
враховувати при розгляді справи № 7/1-07 доручення № 410 від 12. 10. 2007 р,
виданого арбітражним керуючим
підприємства „Вінницький консервний завод” ОСОБА_3. в зв”язку з
відкликом цього доручення.  На
підтвердження зазначеного  суду були
надані  листи арбітражного керуючого  (ліквідатора) за № 876 від 12. 01. 2008 року
та № 1023 від 12. 01. 2008 року на ім'я ОСОБА_3.  з повідомленням про відкликання доручення №
410 від 12. 10. 2007 року з доказами направлення (вручення) їх останньому.

Виходячи
з приписів ст. 249 ЦК України  суд
прийшов до висновку про задоволення
клопотання  арбітражного керуючого
(ліквідатора)  ОСОБА_1. про втрату
чинності  довіреності  № 410 від 12. 10. 2007 року виданої останньою
на ім'я  ОСОБА_3.  Не береться судом до уваги і доручення № 3
від 04. 01. 2007 року  видане  на ім.”я ОСОБА_5.  в.о. генерального директора підприємства
„Вінницький консервний завод” ОСОБА_6, оскільки
відповідно до вимог ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” та Постанови господарського суду
Вінницької області  від 12. 06. 2007 року
по справі № 10/52-05 „Про визнання банкрутом підприємства „Вінницький
консервний завод” згідно наказу по підприємству
„Вінницький консервний завод” за
№ 1 від 26. 07. 2007 року
відсторонено  від обов'язків  керівництво підприємства з 27. 07. 2007 року.

05.
03. 2008 року на адресу суду  від  компанії
„Ukinvest Development Limited”надійшла письмова заява  від 05. 03. 2008 року (вх. канцелярії суду №
2695 від 05. 03. 2008 року)  про визнання
останньої третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача у справі  № 7/1-07. Дана
заява була підписана представником компанії „Ukinvest Development Limited” ОСОБА_3.,
який діє за дорученням, виданим
представником компанії М.М. Артюховським.  Оскільки
до зазначеної  довіреності,
підписаної ОСОБА_7не надані докази про повноваження останнього на її
підписання  від  компанії „Ukinvest Development Limited”,
зазначена вище  заява від 05. 03. 2008
року  задоволенню не підлягає.

05.
03. 2008 року  на адресу суду від
арбітражного керуючого (ліквідатора) Підприємства „Вінницький консервний завод”
ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання за № 1037 від 05. 03. 2008 року (вх.
канцелярії суду № 2736 від 05. 03. 2008 року ), в якому остання, посилаючись на
те, що позовна заява  подавалась в.о.
генерального директора Підприємства „Вінницький консервний завод”
ОСОБА_6інтереси в суді представлялись за дорученням Левченко і їй не передано
(на усне звернення) оригінали документів просить суд  зобов'язати ОСОБА_3передати арбітражному
керуючому  оригінали документів, копії
яких додані до позовної заяви, для пред'явлення в суд. На виконання ухвали
суду  арбітражним керуючим направлено звернення
до ВАТ „Вінницький консервний завод”, Управління Державного казначейства у м.
Вінниці, в зв”язку з чим  просить
оголосити перерву в судовому засіданні.

Оскільки
ОСОБА_3. не є учасником судового процесу і особою в розумінні ст. 38 ГПК
України а тому зазначене клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора)
ОСОБА_1задоволенню не підлягає.

Крім
того, арбітражним керуючим (ліквідатором)
Приватного підприємства „Сан-Буд” (назва не відповідає  назві 1-го відповідача по справі) ОСОБА_2.
05. 03. 2008 року з посиланням на ст. 22 ГПК України  подано суду письмове клопотання  про оголошення перерви в засіданні на термін
необхідний для подачі ВАТ „Вінницький консервний завод” зустрічного позову до
Підприємства „Вінницький консервний завод” про визнання права власності.
Клопотання мотивовано тим,  що як
убачається з договору  № 42 від 12. 10.
1999 року між ВАТ „Вінницький консервний завод” та ПП „Санбуд” сторони за
договором є власниками майна, що є предметом договору, а тому  задоволення позову порушить права ВАТ
„Вінницький консервний завод”.

Також  05. 03. 2008 року арбітражним керуючим
(ліквідатором)  ВАТ „Вінницький
консервний завод” ОСОБА_2.,  з посиланням
на ст. 26 ГПК України  подано письмове
клопотання  про оголошення перерви в
засіданні  на термін необхідний для
подачі ВАТ „Вінницький консервний завод” позову про  визнання права власності до Підприємства
„Вінницький консервний завод”, оскільки як убачається з договору № 42 від 12.
10. 1999 року між ВАТ „Вінницький консервний завод” та ПП „Санбуд” сторони за
договором  є власниками майна, що є
предметом договору, а задоволення позову порушить права  ВАТ „Вінницький консервний завод”.

Зазначені
клопотання підлягають залишенню без задоволення, оскільки, виходячи з приписів
ст. 77 ГПК України, дані обставини не є підставою для відкладення розгляду
справи або оголошення перерви в засіданні.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення
присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, суд
встановив, що 12. 10. 1999 року між
Приватною будівельною фірмою „Санд -Буд” та ВАТ „Вінницький консервний
завод” був укладений договір за № 42, згідно п. 1 якого „Замовник” (ВАТ
„Вінницький консервний завод”) доручає а „Виконавець” (ПБФ „Сан -Буд.”) приймає
на себе будівництво жилого 60- квартирного будинку по вул. Енгельса.

Відповідно
до п. 5 договору за виконаний обсяг робіт згідно даного договору  „Замовник” передає „Виконавцю” квартири на
поверхах згідно додатку № 1 до даного договору. „Виконавець” має право  розпоряджатися виділеними йому квартирами на
свій розсуд.

Згідно
додатку № 1 до договору № 42 від 12. 10. 99р „Замовнику” із загальної кількості
60 квартир, належить - 8, „Виконавцю” - належить 52 квартири.

24
січня 2001 року між Приватним підприємством будівельна фірма „Сан -Буд” („Продавець”)
та Приватним підприємством будівельна компанія „Поділля - буд.” („Покупець”)
було укладено договір купівлі -продажу, предметом якого є незавершений
будівництвом 60-ти кв. житловий будинок, що знаходиться  в м. Вінниця по вул. Ф. Енгельса,  який належить „Продавцю” на праві власності
та на підставі  Договору № 42 від 12. 10.
1999 року, акту приймання -передачі від 18. 10. 1999 року, угоди про розподіл
квартир від 12. 10. 1999 року з ВАТ „Вінницький консервний завод” вартістю
394479 грн.           Право власності у
„Покупця” на придбаний об'єкт настає з моменту підписання сторонами за
договором акту приймання -передачі, що обумовлено п. 3. 3 договору
купівлі-продажу від 24. 01. 2001 року.

Відповідно
до п. 4.1 договору „Покупець” зобов'язався
до 31. 12. 2002 р провести розрахунки
за об'єкт шляхом перерахування грошових коштів, передачею матеріальних
активів, виконанням будівельно -монтажних робіт та наданням інших послуг
„Продавцю”.

26.
01. 2001 року  між сторонами за договором
було підписано акт передачі незавершеного будівництва (незавершеного
будівництвом 60- ти кв. житлового будинку) та розрахунків витрат на виконання
будівельно -монтажних робіт по вищезазначеному об'єкту.

19.
10. 2000 року  між  Ліквідаційною комісією  ВАТ „Вінницький консервний завод” в
особі  голови комісії ОСОБА_8, діючого на
підставі Закону України „Про банкрутство” та Рішення арбітражного суду  від 09. 02. 1998 р, протоколу ліквідаційної
комісії  від  05.09.2000р та 17. 10. 2000 р („Продавець”)
та компанією  „Ukinvest Development
Limited” (Республіка Кіпр) - „Покупець” було укладено договір  купівлі-продажу цілісного майнового комплексу
(ЦМК) ВАТ „Вінницький консервний завод”.

Відповідно
до п. 1.1  даного договору „Продавець”
зобов'язався передати у власність
„Покупцю” цілісний майновий комплекс „Вінницький консервний завод”,
згідно акту інвентаризації на 1. 10. 2000 року, який знаходиться за адресою: м.
Вінниця, вул. Енгельса, 33 на земельній ділянці
82167,45 кв.м. згідно акту землекористування та пристанційний майданчик,
який знаходиться по вул. Чехова, б/н на земельній ділянці площею 15000 кв.м.
разом. Перелік об'єктів  ЦМК, який
„Продавець” зобов'язується передати „Покупцю” підтверджується Довідкою
-Характеристикою  Вінницького БТІ № 6428
від 16. 10. 2000 р та Реєстраційним свідоцтвом Вінницького БТІ від 18. 05.
1999р, які є невід'ємною частиною цього договору.

10.
03. 2004 року між Підприємством
„Вінницький консервний завод” („Забудовник”) та ВАТ „Автосервіс”
(„Замовник”)  була укладена генеральна
угода № 1/10-3-04, предметом якої  є
спорудження  60 квартирного житлового
будинку зі всією інженерною інфраструктурою по вул. Енгельса в м. Вінниці.  Виконання сторонами умов  зазначеної генеральної угоди стверджується,
зокрема,  наявними у справі:  рішенням
34 сесії 4 скликання Вінницької міської ради № 1239 від 03. 06. 2005
року  про передачу в оренду ВАТ
„Автосервіс” земельної ділянки на період будівництва на вул. Енгельса площею
0,3110 га, для будівництва житлового будинку , рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради  № 2850 від 23.
11. 2006 року  про затвердження поданих
державною комісією  актів прийняття до
експлуатації  96 квартирного житлового
будинку з вбудованими приміщеннями по вул.. Енгельса ВАТ „Автосервіс” з
зовнішніми інженерними мережами та спорудами, листом  КП „Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації” за № 2607 від 04. 06. 2007 року,  іншими матеріалами справи.

Оцінивши
надані суду докази суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Принцип
належності та допустимості доказів, встановлений у статті 34 ГПК України,
полягає у тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Відповідно
до вимог ст. ст. 33, 34, 43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи та матеріали,
які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення
спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених
копіях.

Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом. Ніякі докази не мають
для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду не є обов'язковими. Письмові докази
подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали
документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають
бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу
господарського суду.

Зважаючи
на те, що сторонами у справі  на
неодноразові вимоги суду,  не надано
оспорюваного договору в оригіналі а в матеріалах справи знаходяться  завірені позивачем та другим відповідачем
копії договору купівлі - продажу від 24. 01. 2001 року, які не тотожні між
собою,  суд на підставі ч. 3 ст. 36 ГПК
України вважав  за необхідне надання
позивачем оригіналу договору купівлі-продажу № 2Б від 24.01.2001р, що є
предметом спору. Оскільки такий доказ не наданий, то суд приходить до висновку
про те, що позивач, в установленому законом порядку всупереч вимогам ст. 33, 34
ГПК України не довів укладання між відповідачами оспорюваного договору.

Згідно
ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися
до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ
за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Стаття
2 ГПК України визначає приводи до порушення справ у суді за позовними заявами
(заявами) суб'єктів, які мають право на звернення до господарського  суду.

Системний аналіз наведених норм
процесуального закону свідчить про те, що право на судовий захист мають особи
за умови наявності їх порушеного права.

Зважаючи на те, що позивач не довів
наявності у нього прав на спірне майно, і, як наслідок, порушення таких прав
укладенням оспорюваного договору, судова колегія дійшла висновку про  відсутність у позивача порушеного права,
потребуючого судового захисту.

З
урахуванням наведеного в позові слід відмовити за недоведеністю.

Витрати
на держмито а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до положень ст. 49 ГПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 4-3, 32,  33, 34, 36,
43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 115 ГПК України;

ВИРІШИВ :

Позивачем
по справі вважати Підприємство „Вінницький консервний завод” заснованого  на повній власності  Кіпрської компанії  „Укрінвест Девелопмент Лімітед”, .

В
позові  відмовити.

Головуючий суддя                                     Мінєєва
Н.В.

Члени
судової колегії - судді :                         Говор Н.Д.

Даценко  М.В.

Вступна
та резолютивна частина рішення суду оголошена в судовому засіданні  05. 03. 2008 року.

Повний
текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України
17. 03. 2008 року.

Головуючий
суддя
Мінєєва Н.В.

Члени
судової колегії - судді :                         Говор Н.Д.

Даценко  М.В.

Суддя
Мінєєва Н.В.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  17 березня 2008 р.