ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2008 р.

№ 32/702

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу корпорації "Акант", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2007

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008

зі справи № 32/702

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфінанс-Компані" (далі - Товариство), м. Бориспіль Київської області,

до корпорації "Акант" (далі - Корпорація)

про розірвання договору та стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

позивача – Завгороднього Б.В.,

відповідача –не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Корпорації (з урахуванням подальших змін та уточнень позовних вимог) про розірвання договору підряду від 12.07.2004 № 0704-1 та стягнення заборгованості в сумі 3 879 849, 10 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.01.2007 (суддя Хрипун О.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 (колегія суддів у складі: Григорович О.М. –головуючий, судді Гольцова Л.А., Рябуха В.І.), позов задоволено повністю. Прийняті судові рішення мотивовано повільним виконанням відповідачем договірних зобов’язань, яке унеможливило закінчення підрядних робіт у визначений договором строк, що є підставою для розірвання укладеного сторонами договору та повернення позивачеві невикористаної частини сплачених ним за цим договором коштів.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Корпорація просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Своє прохання скаржник з посиланням на приписи статей 13, 129 Конституції України, статей 42, 22, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), частини другої статті 188 Господарського кодексу України (далі –ГК України) мотивує порушенням попередніми судовими інстанціями приписів чинного законодавства щодо: рівності суб’єктів господарювання; законності судових рішень; рівності учасників процесу перед законом та судом; всебічного, повного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності; порядку розірвання господарських договорів.

Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Клопотання Корпорації про відкладення судового розгляду, мотивоване перебуванням її уповноваженого представника у відрядженні, касаційною інстанцією відхилено внаслідок відсутності доказів на підтвердження наведеного у клопотанні та неподання доказів неможливості забезпечення участі в судовому засіданні іншого представника відповідача.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- 12.07.2004 сторонами укладено договір підряду № 0704-1 на виконання будівельних робіт, пов’язаних з будівництвом митно-ліцензійного складу в місті Бориспіль Київської області на розі вулиць Київський шлях та Броварська; 31.03.2005 зазначений договір сторонами викладено в новій редакції;

- відповідно до умов договору підряду від 12.07.04 № 0704-1 в редакції від 31.03.2005 (далі - Договір) відповідач зобов’язався своїми силами та засобами за рахунок позивача збудувати згаданий митно-ліцензійний склад та передати його позивачеві у встановлений договором строк (пункт 1 Договору);

- вартість генпідрядних робіт за даним Договором сторонами визначено в сумі 5 430 426 грн. (пункт 2.1 Договору, кошторис будівельно-монтажних робіт);

- пунктом 2.3 Договору встановлено, що динамічна вартість робіт згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору змінюється в залежності від об’ємів фактично виконуваних на об’єкті робіт та у відповідності до виду та вартості будівельних матеріалів, що застосовуються під час виконання цих робіт;

- остаточну вартість виконаних робіт сторони домовилися визначати на підставі актів прийому-передачі, складених на підставі узгоджених кошторисів з відповідним корегуванням фактично виконаних об’ємів робіт та видів і вартості фактично використаних будівельних матеріалів (пункт 2.4 Договору);

- пунктом 3.2 Договору визначено порядок оплати підрядних робіт;

- на виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачеві платіжними дорученнями від 08.04.2005 № 2, від 17.05.2005 № 37, від 16.06.2005 № 57, від 13.07.2005 № 58, від 13.07.2005 № 59, від 20.07.2005 № 66, від 17.08.2005 № 67, від 21.09.2005 № 96, від 26.09.2005 № 97, від 31.10.2005 № 90, від 04.11.2005 № 93, від 10.11.2005 № 94, від 16.11.2005 № 97, від 08.12.2005 № 140 суму 5 562 819,50 грн.;

- загальний строк виконання відповідачем будівельно-монтажних робіт відповідно до пункту 4.1 Договору становив 240 робочих днів, а його відлік згідно з пунктом 4.2 Договору розпочинався з моменту надання позивачем затвердженої у встановленому законодавством України порядку проектної документації, передачі будівельного майданчика та здійснення авансової оплати в розмірі 15 % від вартості будівельно-монтажних робіт;

- фактично строк виконання відповідачем зобов’язань за Договором розпочався 11.04.2005 та повинен був закінчитися 17.03.2006, що підтверджується, зокрема, банківською випискою про перерахування коштів та актом приймання-передачі будівельного майданчика від 11.04.2005;

- згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.07 № 4522:

·          визначення реального об’єму будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією відповідно до умов Договору за даними візуально-інструментального обстеження неможливе;

·          об’єм будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією відповідно до умов Договору, який замовником та підрядником погоджено шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в за серпень 2005 року № 1 розділ 1 “Фундаменти”, № 2 розділ 1 “Підлоги”, № 3 розділ 1 “Перекриття”, № 4 розділ 1 “Стіни”, № 5 розділ 1 “Колони”, № 6 розділ 1 “Ригеля”, зазначено у вказаних актах приймання виконаних підрядних робіт;

·          у зв’язку з неможливістю визначення фактичного об’єму будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією за Договором та за відсутності даних про фактичну кількість і вартість будівельних матеріалів і виробів, які використовувались при проведенні будівельних робіт на об’єкті дослідження, визначити вартість будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією за даними візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим;

·          вартість будівельно-монтажних робіт, виконаних Корпорацією згідно з даними актів приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в за серпень 2005 року № 1 розділ 1 “Фундаменти”, № 2 розділ 1 “Підлоги”, № 3 розділ 1 “Перекриття”, № 4 розділ 1 “Стіни”, № 5 розділ 1 “Колони”, № 6 розділ 1 “Ригеля” та довідки про вартість виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-3 за серпень 2005 року “Сховище цінностей” (Акт форми № КБ-2в відсутній в матеріалах справи), що підписані замовником і підрядником та завірені печатками організацій, становить 1 322 648,40 грн.;

·          вартість погоджених сторонами в акті звірки об’ємів виконаних робіт по об’єкту від 03.08.2006 № 5, який підписано представниками замовника і підрядника та завірено печатками організацій, видів і об’ємів будівельних робіт, вказаних в актах приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в, підписаних Корпорацією 19.07.2006 та завірених її печаткою, № 1 “Ліфтова шахта”, № 2 “Посилення елементів покрівлі”, № 3 “Серверна”, “Газова котельня”, “Спеціальні роботи”, № 4 “Зовнішні мережі водопостачання”, № 5 “Зовнішня каналізація”, № 6 “Оздоблювальні роботи”, № 7 “Посилення каркасу будівлі”, № 8 “Планування території”, “Фундаменти”, “Стіни”, “Плити перекриття”, “Сходи зовнішні”, “Сходи внутрішні”, “Улаштування ригелів”, “Улаштування колон”, № 9 “Сховище цінностей”, № 10 “Дольова участь в розвитку інфраструктури міста Бориспіль”, розрахована з врахуванням вартості будівельних матеріалів (для матеріалів, дані про вартість яких відсутні в актах приймання виконаних підрядних робіт) і розміру заробітної плати, рекомендованих Міністерством будівництва, архітектури та житлового-комунального господарства України (дані про фактичний розмір заробітної плати, який приймався в зазначених актах приймання виконаних підрядних робіт, відсутні в наданій для дослідження документації), та становить 285 211 грн.;

- до укладення договору підряду в новій редакції відповідачем було виконано, а позивачем прийнято і оплачено будівельні роботи на суму 568 826 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками та актом виконаних робіт від 31.03.2005 № 1;

- відповідачем у серпні 2005 року виконано частину будівельно-монтажних робіт на суму 1 322 648,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт №№ 1-6 та довідками форми КБ-3;

- з серпня по грудень 2005 року відповідачем виконано роботи, пов’язані з облаштуванням ліфтової шахти, підсиленням покрівлі та спеціальні роботи (пов’язані з зовнішньою каналізацією і водопостачанням, підсиленням конструкцій будівлі тощо) на суму 289 626 грн., а також роботи з добудови “сховища цінностей” об’єкта будівництва на суму 70 696 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт, довідками за формою КБ-3 та актом звірки об’ємів виконаних робіт від 03.08.2006 № 5;

- відповідач припинив виконання робіт за Договором у грудні 2005 року;

- Корпорацією не подано доказів виконання підрядних робіт за Договором у 2006 році;

- повільне виконання відповідачем підрядних робіт призвело до неможливості їх закінчення у визначений Договором термін (17.03.2006);

- у цілому позивачем на виконання умов Договору перераховано відповідачеві 6 131 645,50 грн.; Корпорацією за Договором виконано будівельно-монтажні роботи на загальну суму 2 251 796,40 грн.; різниця між сумою сплачених позивачем коштів та вартістю фактично виконаних відповідачем робіт становить 3 879 849,10 грн.

Причиною даного спору є питання щодо наявності підстав для розірвання Договору за ініціативою Товариства.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 615 ЦК України у разі порушення зобов’язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами частини другої статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, встановивши факт повільного виконання відповідачем підрядних робіт, що унеможливило їх закінчення у встановлений Договором строк (до 17.03.2006), давши оцінку поданим сторонами доказам стосовно обсягу виконаних Корпорацією робіт та стану взаєморозрахунків сторін за Договором, дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог Товариства, з якими він звернувся до суду в грудні 2006 року на підставі статті 849 ЦК України.

При цьому посилання скаржника на прийняття судових рішень зі справи з порушенням приписів статті 188 ГК України (без попереднього направлення Товариством Корпорації пропозиції про розірвання Договору) є безпідставним, оскільки розірвання Договору в даному випадку відбулося відповідно до частини другої статті 849 ЦК України, яка передбачає відповідне право замовника за договором підряду і є спеціальною стосовно загальних норм, викладених у статті 188 ГК України. Це відповідає й фактичному змістові частини першої статті 188 ГК України, згідно з якою зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Посилання скаржника на перебування об’єкта будівництва у власності Корпорації до моменту передачі його замовникові не спростовує наведеного і не може бути підставою для задоволення касаційної скарги, оскільки питання права власності та його захисту перебувають поза межами даного позову.

Докази щодо обсягу виконаних робіт та стану розрахунків, подані Корпорацією до суду апеляційної інстанції, були оцінені судом разом з висновками судової експертизи, яка також містить аналіз цих доказів. Водночас висновки експерта про неможливість визначення реального об’єму та вартості виконаних Корпорацією будівельно-монтажних робіт за Договором мотивовано, зокрема, посиланням не лише на завершення будівельних робіт за об’єктом та його введення в експлуатацію в липні-серпні 2007 року (про виконання робіт з добудови спірного об’єкта сторонніми організаціями стверджує й Корпорація в касаційній скарзі, тоді як відомостей щодо намагання відповідача перешкодити цьому матеріали справи не містять), але й відсутністю даних про фактичну кількість і вартість будівельних матеріалів і виробів, які використовувалися при проведенні будівельних робіт на об’єкті дослідження, подання яких вимагали експертна установа та суд апеляційної інстанції, та які не були подані Корпорацією (т. 2, а.с. 103, 105, 110). Відомостей щодо позбавлення відповідача можливості подати будь-які докази матеріали справи не містять.

За приписами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим доводи Корпорації щодо неналежної оцінки попередніми судовими інстанціями наявних у матеріалах справи доказів не можуть бути підставами для задоволення вимог касаційної скарги, оскільки відповідно до статті 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, згадані твердження скаржника про порушення попередніми судовими інстанціями приписів статей 13, 129 Конституції України, статей 42, 22, 43 ГПК України, статті 188 ГК України є безпідставними, а судові рішення попередніх судових інстанцій зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 зі справи № 32/702 залишити без змін, а касаційну скаргу корпорації “Акант” - без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов