ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 26/103

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 10.07.08

у справі

№26/103

за позовом

Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Комунального підприємства Київської міської ради "Київдорсервіс" (надалі –КП "Київдорсервіс")

до

Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" (надалі - КП "Автопарк-Сервіс")

про

стягнення 208 300,00 грн

В судовому засіданні взяли участь представники:

від прокуратури: Івченко О.А. –прокурор ГПУ, посв. №194;

від відповідача: Філон В.І. –за дов. від 28.12.07.

Представники позивачів не з'явилися, повідомлені належно про час і місце розгляду касаційної скарги.

Першим заступником прокурора міста Києва у березні 2008 року заявлений позов в інтересах держави в особі Київської міської ради та Комунального

доповідач: Добролюбова Т.В

підприємства Київської міської ради "Київдорсервіс" про стягнення з Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" 208 300,00 грн - коштів у вигляді відрахувань від валового доходу. Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор вказував на те, що пунктом 3 рішення Київської міської ради від 27.11.03 №216/1090 "Про заходи щодо поліпшення роботи з організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об'єктів дорожнього сервісу в місті Києві" зобов'язано районні комунальні підприємства з паркування та зберігання транспортних засобів перераховувати КП "Київдорсервіс" 15 % від валового доходу. Прокурор зазначав, що за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності КП "Автопарк-Сервіс" виявлено факт неперерахування останнім упродовж 2004 року –першого півріччя 2006 року на рахунок КП "Київдорсервіс" 15% від отриманого валового доходу, що становить суму заявлену до стягнення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.05.08, ухваленим суддею Пінчук В.І., позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції вмотивовуючи рішення дійшов висновку про порушення відповідачем зобов'язань з перерахування упродовж 2004 року –першого півріччя 2006 року спірної суми у вигляді 15% відрахувань від валового доходу.

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Іваненко Я.Л. –головуючого, Гарник Л.Л., Пантелієнка В.О., постановою від 10.07.08, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" залишив без задоволення.

Комунальне підприємство по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати, як ухвалені з порушенням норм матеріально і процесуального права, та просить прийняти рішення про відмову у позові. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вважає, що прокурор не мав права звертатися з позовом в інтересах КП "Київдорсервіс", оскільки остатній не є органом місцевого самоврядування. При цьому, скаржник вказує на неприйняття судами до уваги клопотання про залишення позову без розгляду через неправильне визначення прокурором органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. На думку скаржника, рішення Київради не є законодавчим актом, тому не може виконуватися примусово, крім того заявник наголошує, що рішенням Київради від 26.06.07 №930/1591 було скасоване рішення Київської міської ради від 27.11.03 №216/1090. Скаржник вважає, що судами безпідставно не застосовано до спірних відносин строк позовної давності. Заявник вказує також на залишенні поза увагою судів рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, яким відмовлено в позові КРУ до КП "Автопарк-Сервіс" про стягнення на користь КП "Київдорсервіс" 208 300,00 грн, з цих самих підстав.

Від Прокуратури міста Києва, Київської міської ради, Комунального підприємства Київської міської ради "Київдорсервіс" відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий Господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. і пояснення представників відповідача та прокуратури, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом апеляційної інстанції приписів матеріального і процесуального законодавства.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.11.03 рішенням Київської міської ради №216/1090 "Про заходи щодо поліпшення роботи з організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об'єктів дорожнього сервісу в місті Києві" на базі відокремленого підрозділу служби з будівництва і експлуатації гаражів, автостоянок, паркінгів для автотранспорту "Київпарксервіс" створено Комунальне підприємство Київської міської ради "Київдорсервіс" шляхом виділення його зі складу Комунального підприємства "Київпастранс". Відповідно до пункту 1.1 статуту Комунального підприємства "Київпастранс", затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22.04.04 №680, підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва. Згідно з пунктом 8.2 цього Статуту планування фінансово –господарської діяльності здійснюється підприємством шляхом складання у порядку та за формою, що визначаються Київською міською державною адміністрацією, річних фінансових планів, які затверджуються Головним управлінням комунальної власності міста Києва. В річних фінансових планах підприємства передбачається розмір відрахування частини прибутку до бюджету міста Києва у плановому році. У відповідності до пункту 5.4.6 вказаного Статуту джерелами формування майна підприємства є, зокрема, відрахування районних комунальних підприємств від валового доходу отриманого в результаті експлуатації місць паркування та зберігання транспортних засобів. Судами попередніх інстанцій також установлено, що рішенням Святошинської районної у місті Києві Ради від 01.10.02 №63 створено Комунальне підприємство з будівництва і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" Святошинського району. Як вбачається з матеріалів справи та установлено судами, предметом позову є вимога Першого заступника прокурора міста Києва заявлена в інтересах держави в особі Київської міської ради та Комунального підприємства Київської міської ради "Київдорсервіс" про стягнення з Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" 208 300,00 грн, які становлять 15 % відрахувань від валового доходу. Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про підставність стягнення з відповідача спірної суми. Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до пункту 3 рішення Київської міської ради від 27.11.03 №216/1090 районні комунальні підприємства з паркування та зберігання транспортних засобів зобов'язані перераховувати КП "Київдорсервіс" до 12 –го числа місяця наступного за звітнім, кошти в розмірі 15 % від валового доходу, отриманого в результаті експлуатації місць паркування, відстою та зберігання транспорту, для здійснення заходів з організації дорожнього руху на території міста. В ході проведення Контрольно - ревізійним управлінням в місті Києві перевірки фінансово-господарської діяльності КП "Автопарк –сервіс" виявлено факт неперерахування останнім упродовж 2004 року –першого півріччя 2006 року на рахунок КП "Київдорсервіс" 15% від отриманого валового доходу, а саме, 208 300,00 грн. Про це складено відповідний акт від 04.08.06 №27-30/27. Згідно з річними фінансовими планами КП "Київдорсервіс" на 2004 -2006 роки, складених у порядку та за формою, що визначена Київською міською державною адміністрацією, затверджених наказами Головного управління комунальної власності міста Києва від 01.11.04 №136, від 05.07.05 №205, від 14.03.05 №74, передбачено здійснення підприємством відрахувань до бюджету міста Києва в розмірі 15 % у 2005 році та 20 % у 2006 році від прибутку. Судами установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач за період з 2004 року до першого півріччя 2006 року має заборгованість перед КП "Київдорсервіс" в сумі 208 300,00 грн, що унеможливило вчасне та у повному обсязі перерахування до бюджету міста Києва коштів у вигляді відрахувань від прибутку КП "Київдорсервіс". Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів про стягнення з відповідача 208 300,00 грн. Твердження скаржника про відсутність правових підстав звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі КП "Київдорсервіс" визнаються необґрунтованими, враховуючи наступне. Як зазначається в пункті 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 36 Закону України "Про прокуратуру" унормовано, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Господарський суд відповідно до частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України порушує справи за заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту. Конституційний Суд України рішенням від 08.04.99 у справі № 3-рн/99 зазначив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як вбачається з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, Першим заступником прокурора міста Києва при зверненні з позовом обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави, а саме, неодержання місцевим бюджетом коштів, які спрямовуються на проведення заходів з організації дорожнього руху на території міста. Не є підставою для скасування судових актів і довід скаржника про скасування рішення Київської міської ради від 27.11.03 №216/1090, адже, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, на час виникнення заборгованості та проведення ревізії фінансово –господарської діяльності відповідача це рішення було чинним, крім того, рішенням Київради від 26.06.07 №930/1591 лише внесено зміни до пункту 3 рішення від 26.06.07. Посилання скаржника на те, що судами не застосовано строк позовної давності визнаються колегією суддів безпідставними, з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або повинна була дізнатися про порушення свого права, в даному випадку, таким підтвердженням є акт Контрольно-ревізійного відділу від 04.08.06. Відтак, загальновстановлений трирічний строк позовної давності визначений статтею 257 Цивільного кодексу України не сплинув, оскільки відповідно до відмітки канцелярії суду, прокурор звернувся до суду з позовом 05.03.08, тобто в межах цього строку. Відповідно до приписів частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), проте, заявлена до стягнення сума не є неустойкою. Довід касаційної скарги стосовно того, що судами залишено поза увагою рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.07, яким відмовлено в позові Контрольно-ревізійному управлінню в місті Києві до КП "Автопарк-Сервіс" про стягнення на користь КП "Київдорсервіс" 208 300,00 грн з цих самих підстав, також не може бути підставою для скасування судових актів, оскільки вказаним рішенням позивачеві відмовлено у позові через порушення процесуального строку звернення з позовом до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.08 у справі №26/103 залишити без змін.

Касаційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і Експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                             Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець