ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2008 р.

№ 18/107

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з'явився, належно повідомлений про час і місце слухання справи

відповідача

Наконечної С.З. дов. від 17.12.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз"

на постанову

від 24.10.2007 року Львівського апеляційного господарського суду

у справі

№ 18/107 господарського суду Івано-Франківської області

за позовом

Державного управління охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області

до

Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз"

про

стягнення 18429,89 грн. шкоди

ВСТАНОВИВ:

Державне управління охорони навколишнього середовища Івано-Франківської області звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" про відшкодування шкоди заподіяної державі порушенням природоохоронного законодавства внаслідок господарської діяльності у сумі 18429,89 грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2007 року позов задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" на користь Державного управління охорони навколишнього середовища в Івано-Франківській області заборгованість в сумі 18429,89 грн. та відповідні судові витрати.

За апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.11.2007 року залишене без змін.

Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2007 року, а позовну заяву Державного управління охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області залишити без задоволення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції не взяли до уваги численні порушення Державного управління охорони навколишнього середовища при нарахуванні збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, зокрема на акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, на що неодноразово нафтогазовидобувне управління “Долинанафтогаз” наголошувало у відповіді на претензії.

Крім того, заявник звертає увагу на те, що відсутні підстави для нарахування збитків, передбачених "Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням та засміченням земельних ресурісв через порушення природоохоронного законодавства" затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України №171 від 27.10.1997 року.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх в судовому засіданні представників, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи і повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а також правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеною по факту аварійного скиду нафти на територію цеху ППН НГВУ "Долинанафтогаз" та її подальшого вигорання, оформленою актом від 11.05.2005 року, встановлено, що 09.05.2005 року о 9 год. 00 хв. почалася пожежа, яка сталася внаслідок горіння аварійно скинутої нафти на рельєф з цеху ППН на прилеглу територію балки та струмка, під час якої згоріло 6 м.куб. або 5,04 тонни нафти. Витік нафтової суміші стався внаслідок корозійного руйнування фланцевої заглушки надійного технологічного трубопроводу від діючої технологічної схеми цеху підготовки та перекачки нафти.

16.12.2005 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою відшкодувати заподіяну шкоду.

У відповідь на претензію відповідач надіслав лист №12юр-71 від 06.01.2006 року, в якому було зазначено, що не визнає заявлені вимоги через ряд суперечностей та неточностей в Акті дотримання вимог природоохоронного законодавства від 11.05.2005 року та проведеного на основі нього розрахунків завданих збитків.

Через загорання скинутої на рельєф нафти відбувся витік нафтової суміші в навколишнє середовище, що призвело до забруднення землі, зокрема:

-ділянка №1 на території цеху ППН вмежах населеного пункту с. Яворів забруднення нафтовою сумішшю площею 42 м.куб, що відноситься до виробничої групи грунтів 212Д –землі промисловості;

-ділянка №2 на території земель сільської ради в межах населеного пункту Яворів забруднена нафтовою сумішшю 1362 м.куб, що відноситься до виробничої групи грунтів 212Д –заболочені пасовища.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки, під час обстеження території балки виявлено пошкодження вогнем до ступеня припинення росту 84 дерева, які віднесені до лісів першої групи як водоохоронні ліси, згідно статті 36 Лісового кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до статті 20 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належать подання позовів про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього середовища.

Згідно статті 66 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" державні органи по нагляду за безпечним веденням робіт у промисловості і атомній енергетиці разом із спеціально уповноваженим державним органом управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів систематично проводять перевірки стану екологічно небезпечних об’єктів на виконання відповідних заходів і вимог їх безпечної експлуатації. У разі аварії, що спричинила забруднення навколишнього середовища, підприємств, установи, організації зобов’язані негайно приступити до ліквідації її наслідки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкоування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода згідно з розрахунком на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.1996 року №1464 становить 17219,30 грн. Шкода від забруднення земель відповідно "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої наказом Мінекобезпеки України від 27.10.1997 року №171, становить 1210,59 грн.

Касаційна інстанція не може погодитись із таким висновком, оскільки його здійснено без дослідження всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення даної справи по суті.

Так, поза увагою судів як першої так і апеляційної інстанцій залишився розрахунок позовних вимог, здійснений на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 року №171, згідно з якою розмір шкоди здійснюється з урахуванням коефіцієнту, що характеризує вміст забруднюючої речовини в об'ємі забрудненої землі залежно від глибини просочування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Розрахунок позовних вимог є одною з суттєвих обставин справи, оскільки впливає на ціну позову, яка в випадку неправильного зазначення стороною, відповідно статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлюється судом.

Отже, для вирішення даної справи по суті судам необхідно було дослідити розрахунок позовних вимог та докази, що його обґрунтовують.

Крім того, для розгляду справи по суті судам необхідно було дослідити обставини, пов'язані із застосуванням до спірних правовідносин Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 року №559, оскільки як вбачається з примітки №4 додатку №1 до категорії пошкоджених до ступеня припинення росту віднесені інші пошкодження ніж пошкодження вогнем.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Івано –Франківської області від 17.07.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2007 року у справі №18/107 господарського суду Івано –Франківської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Івано –Франківської області.

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач