ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.08 р.                     Справа № 4/46

Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання і ведеться запис розгляду справи за допомогою технічних засобів.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом – Відкритого акціонерного товариство “Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь

до відповідача - Маріупольського юридичного агентства м. Маріуполь

про стягнення 53500,00грн. попередньої оплати та процентів

за участю представників сторін:

від позивача – Сезін В.В. – за довірен. № 09/26, Рудіков І.М.- довірен.№09/4172,

від відповідача – Берду О.В. – за довіреністю від 12.05.2008р. № 164-р,

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 53500,00грн., з яких: 50000,00грн. - сума попередньої оплати і 3500,00грн. – процентів за користування грошовими засобами.

В підтвердження позову позивач посилається на договір №5525 від 27.07.2005року про надання правової допомоги та надання юридичних послуг за яким позивач передав попередню оплату в сумі 50000,00грн. за невиконанні відповідачем послуги, а саме останній повинен був в судовому порядку розірвати договір з фізичними особами – пайовиками земельних паїв, які уклали з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря”, після чого оформити договори з пайовиками на оренду своїх земельних паїв з позивачем. Крім цього, позивач посилається на договори оренди земельних паїв, які укладені ним, а не відповідачем з фізичними особами – пайовиками.

Відповідач не погодився з вимогами позову на тій підставі, що сторонами до наступного часу діють умови договору, від яких відповідач не відмовлявся і не відхилявся. Пайовики не підписали договори з позивачем на тій підставі, що умови договору з ТОВ “Агрофірма “Заря” та ТОВ “Заря” для них було більш позитивним, так як Агрофірма побільшила розмір орендної плати за землю пайовиків. Сума, яка одержана від позивача як переплата, ним використовувалась на відрядження своїх представників для виконання умов договору, про що свідчать посвідчення на відрядження 141 особі, яким виплачено 2484грн. сплачений єдиний податок в розмірі 10% - 5000,00грн., витрачено на 25 поїздок в Марьяновку, Старобешево, Донецьк бензину А-95 в кількості 750л на суму 3225грн., сплачено судових витрат в сумі 790грн., виплачено за 5 місяців роботи трьом адвокатам 20000грн. та нараховано на зарплату 53% - 10600грн. За договором, який не розірваний, звіт про витрачені суми сторонами не надається. Крім цього, рішенням господарського суду по справі № 9/271пд розглянутий спір по цьому же предмету спору і між тими ж сторонами, тому по даній справі провадження повинно бути припинено. Оскільки сторонами у спірному договорі є фізичні особи - пайовики, тому у випадку не припинення провадження у справі, просить суд залучити в якості третьої сторони 988 пайовиків.

Відповідачем в судовому засіданні 12.05.2008р. надане пояснення до відзиву, в якому він просить припинити провадження у справі у зв’язку з непідсудністю, так як за укладеним договором, учасниками правовідносин є три сторони, одною з яких є фізичні особи, які не можуть бути сторонами при розгляді справи у господарському суді.

2

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що між позивачем, відповідачем та власниками земельних паїв – фізичними особами підписаний договір №5525 від 27.07.2005року про надання правової допомоги та надання юридичних послуг.

Договору дана юридична оцінка в рішенні господарського суду Донецької області по справі № 9/271пд, яке вступило в законну дію після ухвали Вищого господарського суду України, який залишив постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2007року в силі.

Факти, встановлені рішенням господарського суду під час однієї справи, не доводяться знову при вирішення іншої справи, в яких беруть учать ті самі сторони.

Так, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2007року встановлено, що між позивачем, відповідачем та власниками земельних паїв – фізичними особами, відповідно до списку, що є невід’ємною частиною договору (пайовики) укладений договір від 27.07.2005року № 5525 про надання правової допомоги та юридичних послуг.

Відповідно до п.1 договору, позивач та пайовики доручили, а саме відповідач взяв на себе зобов’язання з надання юридичних послуг в об’ємі та на умовах, передбачених договором.

За пунктом 2.1 та 2.2 договору відповідач зобов’язався в судовому порядку розірвати довгострокові договори оренди земельних паїв, укладених пайовиками з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря” в кількості 988 шт.; після розірвання договорів оренди земельних паїв, укладених з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря”, оформити договори оренди земельних паїв або ділянок (в разі виділення земельних паїв в натурі (на місцевості) пайовиків з позивачем в кількості 988шт. строком на 20 років на умовах, запропонованих позивачем.

Сторонами визначено, що оформлення договорів оренди земельних паїв пайовиків з позивачем включає в себе: складання договору, підписання договору сторонами та реєстрація його у відповідності з діючим законодавством.

Крім того, до обов’язків відповідача входило представляти інтереси пайовиків в судах першої інстанції, а в разі незадоволення позовних вимог, або оскарження судових рішень відповідачами – в судах апеляційної та касаційної інстанції. Представництво інтересів пайовиків в судах включало в себе оформлення позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, а також участь відповідача в судових засіданнях.

До кола обов’язків позивача входило прийняти та оплатити надану правову допомогу та юридичні послуги відповідача з розрахунку по 120грн. за кожного з 988 пайовиків, а всього 118560грн.

До обов’язків пайовиків за договором входило зобов’язання після розірвання договорів оренди земельних паїв, укладених з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря”, укласти договори оренди земельних паїв з позивачем строком на 20 років на умовах, запропонованих останнім. Крім цього, вони зобов’язалися відшкодувати витрати, понесені позивачем по сплаті наданої правової допомоги та юридичних послуг відповідача в розмірі 120грн. (з кожного пайовика).

На виконання умов п.5.1 договору позивачем 29.07.2005року було здійснено попередню оплату 50000,00 грн. за юридичні послугу платіжним дорученням № 53151 відповідно до виставленого відповідачем рахунку від 22.07.2005р. № 91.

У справі № 9/271пд, на яку посилається відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, предметом спору було стягнення збитків в розмірі 50000грн, та про розірвання договору № 5525 від 27.07.2005р. За змістом позовної заяви цієї справі, позивачем поставленні інші питання на розгляд суду, а саме - по стягнення 50000грн. як попередньої оплати, перерахованої позивачем відповідачу за договором, тобто позивачем змінений предмет спору, який не був предметом спору у справі №9/271пд, тому ці заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

3

Клопотання відповідача стосовно залучення до справи третіми особами всіх 988 пайовиків – фізичних осіб як учасників договору, який являється предметом розгляду справи, відхиляється, так як не доведено, що предмет спору (стягнення одержаних відповідачем 50000грн.) може вплинути на інтереси чи законні права цих осіб.

Суд виходить з того, що згідно статті 1 і частини першої статі 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі – позивачами і відповідачами, зазначені у статті 1 цього Кодексу, – можуть бути юридичні особи і громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в встановленому порядку одержали статус суб’єкту підприємницької діяльності, а також у випадку, передбаченому законодавчими актами України, - фізичні особи, які не являються суб’єктами підприємницької діяльності. Однак, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, хоча і наділяється процесуальними правами ( по визначеним виключенням) і несе процесуальні обов’язки сторони (стаття 27 ГПК), не являється стороною (позивачем чи відповідачем) по справі, а виступає як окремий учасник судового процесу наряду з стороною, прокурором, іншими особами, які приймають участь в процесі у випадках, передбачених ГПК (стаття 18 ГПК).

Таким чином, господарський суд має можливість залучити фізичну особу до участі по справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, що не вплинуло би на підвідомчість спора тільки за доведеністю впливу на цих фізичних осіб прийнятого судом рішення.

Клопотання відповідача стосовно припинення провадження відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України як непідвідомче господарському суду, не може бути задоволено за тим, провадження у справі не може бути припинене з підстав, не передбачених статтею 80 ГПК України. Стаття 80 ГПК України, на яку посилається відповідач не входить до переліку вказаних статтею 80 ГПК України підстав.

Як встановлено судом, відповідач одержав від позивача 50000,00грн. як попередню оплату за обумовлені в пункті 2.1 договору дії, які повинен був виконати відповідач.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем розірвані довгострокові договори оренди земельних паїв укладених пайовиками з ТОВ Заря” і ТОВ “Агрофірма “Заря”, не доведено і факт оформлення договорів оренди земельних паїв чи ділянок пайовиків з позивачем. Навпаки, в матеріалах справи є докази, що саме позивач уклав самостійно договори з пайовиками без відповідача.

Таким чином, доведено, що відповідач не виконав умови договору відносно п.2.1. і 2.2.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача стосовно використання одержаних від позивача за спірним договором коштів: на відрядження своїх представників для виконання умов договору, про що свідчать посвідчення на відрядження 141 особі, яким виплачено 2484,00грн. сплачений єдиний податок в розмірі 10% - 5000,00грн., витрачено на 25 поїздок в міста Марьяновку, Старобешево, Донецьк бензину А-95 в кількості 750л на суму 3225,00грн., сплачено судових витрат в сумі 790,00грн., виплачено за 5 місяців роботи трьом адвокатам 20000,00грн. та нараховано на зарплату 53% - 10600,00грн.

По-перше, повинно бути доведено, що ці кошти фактично і реально виплачені, по-друге, що ці кошти пішли саме на виконання укладеного договору., по-третє, що ці кошти виплачені конкретним особам (фізичним чи юридичним). Крім цього, відповідач має можливість звернутися з позовом про стягнення витрачених сум за правилами Господарського процесуального кодексу на загальних умовах.

Оскільки договір за яким виплачені позивачем відповідачу 50000,00грн. являється за своєю юридичною природою договором про надання послуг, за змістом якого у відповідності з статтею 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

4

Сторони в договорі узгодили обсяг послуг - виконувати роботи визначені пунктом 2.1 та 2.2 договору, як то: відповідач зобов’язався в судовому порядку розірвати довгострокові договори оренди земельних паїв, укладених пайовиками з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря” в кількості 988 шт.; після розірвання договорів оренди земельних паїв, укладених з ТОВ “Заря” та ТОВ “Агрофірма “Заря”, оформити договори оренди земельних паїв або ділянок (в разі виділення земельних паїв в натурі (на місцевості) пайовиків з позивачем в кількості 988шт. строком на 20 років на умовах, запропонованих позивачем.

На підставі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що відповідач підтвердив, що одержав від позивача попередню оплату в сумі 50000грн., але не надав докази виконання своїх зобов’язань в об’ємі, встановленому п.п.2.1,2.2 договору, а навпаки, позивач довів, що саме ним оформленні з пайовиками договори оренди, тому суд вважає, що одержані відповідачем 50000,00грн. як попередню оплату за спірним договором повинно бути повернено.

Суд застосовує як аналогію права, правила статті 693 Цивільного кодексу України при вирішенні питання щодо повернення одержаної попередньої оплати, за яку не виконанні виконавцем обумовлені роботи, за частиною третьою якої на суму попередньої оплати нараховуються проценти в сумі 3500,00грн. відповідно до статті 536 цього кодексу від дня, коли сторонами обумовлено здійснити оформлення договорів оренди (п.6.2) – 16.11.2005р., до дня повернення цієї суми чи звернення з позовом до суду за стягнення попередньої оплати.

З наведеного, суд вважає доведеним позовні вимоги в повному обсязі, а тому позов задовольняє.

Позивачем при поданні позовної заяви до суду зайво сплачені 67,00грн. державного мита, тому суд повертає їх позивачу.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі статті 901, 903, 693, 536 Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,47, 82, 84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Відкритого акціонерного товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь про стягнення 53500,00грн. попередньої оплати та процентів з Маріупольського юридичного агентства м. Маріуполь в повному обсязі.

Стягнути з Маріупольського юридичного агентства м. Маріуполь на користь Відкритого акціонерного товариство “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” м. Маріуполь 53500грн., 535,00грн. державного мита та 118грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового проценту.

Повернути позивачу з державного бюджету зайві сплачені 67,00грн. державне мито до УГК в Київському районі м.Донецька.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 12.05.2008року.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу