ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.08 Справа № 10/271/08

Суддя Алейникова Т.Г.

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю “Запорізька міська енергетична компанія”, м. Запоріжжя

до відповідачів: 1. Запорізька міська рада, м. Запоріжжя

2. Управління комунальної власності Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

про визнання недійсною угоди, оформленої протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004

Представники сторін:

Від позивача: Туркін С.М. дов. від 08.01.08

Від відповідача 1: Цурик Є.Г. дов. від 25.02.08

Від відповідача 2: Матвіїшина О.Є. дов. від 25.02.08

Розглядається позов про визнання недійсним протоколу розподілу вартості майна від 07.10.2004

Ухвалою господарського суду Запорізькій області від 31.03.2008 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 10/271/08, призначено судове засідання на 10.04.2008 року

У судовому засіданні, відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалися перерви до 22.04.2008 року та до 15.05.2008 року, 27.05.08р. 27.05.08 відповідач 1 подав клопотання про витребування документів, суд клопотання не задовольняє, т.я. у матеріалах справи є усі необхідні документи, а саме доповідна записка КРУ у Запорізькій області від 06.03.03, витребувані документи ДПІ не стосуються суті спору.

В судовому засіданні 27.05.2008 року рішення оголошено у повному обсязі.

Під час судового засідання 10.04.2008 року позивач змінив позовну вимогу, вимагає визнати угоду, оформлену протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004, який складено комісією, призначеною наказом Управління комунальної власності Запорізькій міській Ради № 187 від 27.08.2004 року недійсною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 203, 207,215,227,237 ЦК України, ст.27 Закону «Про оренду державного та комунального майна», ст.12 ГПК України, наказ ФДМУ № 847 від 07.08.1997 року, та на те, що під час складання протоколу безпідставно віднесено до державної власності майно, що належить ТОВ «ЗМЕК», сам протокол від ТОВ «ЗМЕК»підписано не уповноваженою особою, додатки №№ 2,3,6 протоколу не відповідають фактичним обставинам.

Під час судового засідання 22.04.2008 року позивач також наголосив, що протокол, яким віднесено до державної власності майно, підписано особами, які не були уповноважені укладати угоди від імені держави Україна, а діяли як представники територіальної громади міста Запоріжжя;

Відповідачі у відзивах на позовну заяву проти позовної вимоги заперечують з тих підстав, що:

Позивачем пропущений строк позовної давності без поважних причин, з огляду на що позовні вимоги взагалі не підлягають розгляду;

Не відповідає дійсності посилання позивача на те, що протокол розподілу вартості майна від 07.10.2004 року був підписаний не уповноваженою особою;

Не відповідає дійсності та обставина, що відповідно до протоколу розподілу вартості майна від 07.10.2004 року (а саме додатки №№ 2,3,6 до протоколу) безпідставно віднесено до державної власності майно, що належить позивачеві

Позивач своїм листом від 15.03.2004 року № 581 самостійно визначив перелік майна, яке ним передається в рахунок амортизаційних відрахувань;

Контрольно –ревізійною службою було встановлено порушення з боку позивача стосовно використання коштів амортизаційного фонду, сформованого за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване майно;

Укладання угоди в порядку передбаченому наказом ФДМУ від 07.08.1997 року, не є обов’язковим;

Є безпідставним ствердження позивача, що всупереч встановленому порядку не було документально засвідчено джерело придбання нових основних засобів позивача, оскільки ці джерела (відрахування амортизаційного фонду) засвідчені даними перевірок, бухгалтерського обліку та підписом головного бухгалтера позивача.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд встановив:

Як встановлено, 07.10.2004 року комісією, склад якої було затверджено наказом Управління комунальної власності міськради від 27.08.04 р № 187 «Про затвердження складу комісії з інвентаризації майна цілісних майнових комплексів теплових мереж Комунарського та Заводського районів м. Запоріжжя, з метою розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем», що діяла на підставі порядку, встановленого наказом ФДМУ від 07.08.97 № 847, було складено протокол розподілу власності майна між орендодавцем та орендарем.

Комісія, до складу якої ввійшли представники та арбітражний керуючий, дійшла висновку та досягла згоди про право власності на майно згідно з переліками, що містяться у додатках до протоколу від 07.10.2004 року, отже, згідно зі ст.. 202 ЦК України, здійснила правочин.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з наказом ФДМУ від 07.08.1997, на підставі якого діяла комісія,

зміст і послідовність процедур припинення або розірвання договору оренди і реорганізації орендного підприємства визначаються цим Порядком, договором оренди та досягнутою між орендодавцем і орендарем не пізніше як за 10 днів до визначеної дати припинення (розірвання) договору оренди домовленістю, яка може бути оформлена відповідною угодою. Якщо договір оренди розірвано за рішенням суду (арбітражного суду), то угода укладається протягом 5 днів після того, як це рішення набрало законну силу.

Угодою може передбачатися:

а) створення спільної комісії сторін по розмежуванню і оцінці майна орендного підприємства (протягом 5 днів);

б) проведення повної інвентаризації майна орендного підприємства (протягом 15 днів);

в) оцінка майна орендного підприємства та державної і орендарської часток у ньому (протягом 15 днів після затвердження результатів інвентаризації);

г) погашення орендарем заборгованості по орендній платі;

ґ) реорганізація орендного підприємства.

Такої угоди ТОВ «ЗМЕК»із Запорізькою міською Радою не укладало, що відповідачі не заперечують. Доказів існування домовленності щодо змісту і послідовності процедур розірвання договору оренди, наявності якої вимагає вищезгаданий наказ, сторони також не надали. Отже, порядок розірвання договору оренди та повернення оредованого майна орендодавцем сторони договору оренди не встановили, тому вони повинні були діяти на підстави відповідного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду державного (комунального майна)»та наказу ФДМУ № 847 від 07.08.1997 року.

Згадані нормативні акти не передбачають можливості передачі майна орендаря оредодавцю в рахунок фонду амотризаційних відрахувань на орендоване майно.

Окрім того, наказ ФДМУ від 07.08.1997 року, на підставі якого складено протокол, що оспорюється, містить :наступне:

7. Під час проведення інвентаризації Комісія має вирішити такі задачі:

а) здійснити розмежування майна, що належить державі, і майна орендаря;

б) документально засвідчити джерела придбання нових основних засобів та капітального ремонту орендованих державних основних засобів за час від початку оренди до дати інвентаризації;

в) документально підтвердити наявність згоди орендодавця на здійснення орендарем невідокремлюваних поліпшень орендованого майна.

Відповідачі не надали доказів про здійнення дій, передбачених вищезгаданим наказом.

Посилання відповідачей на те, що джерела придбання нових основних засобів з’ясовано під час перевірки діяльності позивача контрольно –ревізійним управлінням не можуть бути прийняті судом до уваги, оскількі саме на комісію покладено обов’язок з’ясування цих джерел. Окрім того у акті та висновках перевірки діяльності позивача КРУ не вказано, які саме основні засоби придбані позивачем за рахунок амортизаційних відрахуваннь.

Посилання відповідачей на лист позивача 15.03.2004 року № 581 не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки своєчасно на цей лист відповідачі відповіді зі своєю згодою на одержання майна в рахунок амортизаційного фонду на надали і протокол, що оскаржується, не містить посилання на цей лист.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно зі ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», придбання нових основних засобів за рахунок амортизаційних відрахувань на існуючи (орендовані) є неможливим, оскільки згідно з п.8.1 цього Закону: Визначення амортизації

8.1.1. Під терміном “амортизація” основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

П.п.8.4 та 8.8. вищезгаданого Закону також не передбачають придбання основних фондів за рахунок амортизаційних відрахуваннь на основні фонди, що одержані на умовах оренди.

Отже, такі бухгалтерські проводки будуть незаконними і не можуть бути обґрунтуванням витрат на придбання нових основних засобів.

До складу цієї комісії з боку позивача входив арбітражний керуючий Цибулевський А.В., який на той час виконував обов’язки розпорядника майна позивача, згідно з відповідною ухвалою господарського суду Запорізької області. .

Той факт, на якій посилаються відповідачі, що на час підписання протоколу на арбітражного керуючого Цибулевського А.В. ухвалою господарського суду Запорізькій області по справі № 25/187 від 07.10.2004 року було покладено виконання обов’язків керівника позивача, не дає підстав вважати, що Цибулевський А.В. мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки ухвала господарського суду Запорізькій області по справі № 25/187 від 07.10.2004 року в частині покладання на Цибулевського А.В. обов’язків керівника позивача, була скасована постановою Вищого господарського суду України від

Згідно з п.3 ст.237 ЦК України: «Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.»

Вичерпний перелік повноваженнь розпорядника майна міститься у у ст. Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом». Представляти інтереси боржника (позивача), у тому числі від його імені укладати правочини, розпорядник майна не має. Отже, арбітражний керуючий Цибулевський А.В. на час складання протоколу, що оскаржується не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності і діяв поза межами наданих йому повноважень.

Інші члени комісії були представниками органу територіальної громади м. Запоріжжя і не мали повноважень щодо укладання правочинів від імені держави.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що члени комісії, що склали протокол від 07.10.2004 року діяли за межами наданих їм повноважень.

Оскількі арбітражний керуючий Цибулевський А.В. під час складання протоколу не мав належнних повноважень, то вважати, що позивач був повідомлений, або повинен був знати про укладання угоди (правочину) оформленої протоколом від 07.10.2004 року, не має підстав.

Відповідачі також не надали суду доказів про належне повідомлення позивача про складання протоколу від 07.10.2004 року до того часу, як ними було направлено до позивача листа від 31.08. 2005 року № 1285 та акт прийому –передачі майна.

Таким чином вважати, що позивачем заявлено позов з пропуском трирічного строку позовної давності не має підстав.

Окрім того, згідно зі ст.. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Тому заява відповідачей про неможливість розгляду цього спору є безпідставною.

Оскільки угода між орендодавцем та орендарем, оформлена протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004 року протиречить п.8.1, 8.4,8.8 ст.. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства», містить умову, не передбачену ст.27 Закону «Про оренду державного та комунального майна», не відповідає нормі, викладеній у ст. 237 ЦК України, оформлено без додержання порядку, встановленого наказом ФДМУ № 847 від 07.08.1997 року, а додатки №№ 2,3,6 протоколу не відповідають фактичним обставинам, зазначену угоду, що існує у формі протоколу, слід визнати недійсною. Суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито у сумі 85 гривень та витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень покладаються на сторони у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною угоду, оформлену протоколом розподілу вартості майна між орендодавцем та орендарем від 07.10.2004, що складений комісією, призначеною наказом Управління комунальної власності Запорізькій міській Ради № 187 від 27.08.2004 року.

Стягнути з Запорізької міської Ради, пр. Леніна, 206, Запоріжжя, 69105

Стягнути з Управління комунальної власності Запорізької міської Ради 69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206 р/р 1002 в АКБ “Індустріалбанк”, МФО 313849, ЕДРПОУ грн. 50 коп. держмита та 59 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                  Т.Г Алейникова