СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
березня 2008 р.
Справа №  17/101/08

м.
Миколаїв

Господарський суд
Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль
С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників
сторін:

від
позивача -не з”явився;

від
відповідача -не з”явився;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу № 17/101/08

за
позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
комунального
підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації”, м.
Миколаїв, вул. Шевченка, 40,

про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі-позивач) пред'явлено позов до комунального
підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації”
(надалі-відповідач) про визнання права власності.

Позивач свої позовні вимоги обгрунтовує
наступним:

Позивачу на праві власності належать 33/100
виробничих приміщень за адресою: м. Миколаїв, вул. Приміська, 60. Зазначене
підтверджується договором купівлі-продажу від 16.12.2004 року та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 6117320 від 04.01.2005 року.

Для
обслуговування цих приміщень рішенням Миколаївської міської ради         № 37/45 від 18.11.2005 року позивачу
передана в оренду строком на 10 років земельна ділянка площею 1551 кв. м.

На
підставі зазначеного рішення між позивачем та Миколаївською міською радою
укладено договір оренди земельної ділянки від 23.06.2006 року.

Рішенням
Миколаївської міської ради за № 1773 від 21.08.2007 року  вказаним вище виробничим будівлям надано нову
адресу: м. Миколаїв, вул. Приміська, 60-б.

На
зазначеній земельній ділянці позивач самовільно переобладнав
адміністративно-виробничу будівлю літ.
«А-2», у зв'язку з чим збільшив основну
площу, яка загалом складає 911, 4 кв. м., побудував прохідну Літ. «1
П-1», зовнішніми розмірами (3,48 х 3,94), загальною площею 7,7 кв. м. та
огорожу № 21, 2.

Зазначене
підтверджується довідкою КП ММБТІ за № 321 від 04.02.2008 року, технічним
паспортом станом на 25.01.2008 року  та
інвентаризаційною справою       № 3423.

Проведену
самозабудову та перепланування приміщень
позивач належним чином не офо рмив (не отримав дозволу на будівництво,
не отримав затвердженого проекту дозволу на виконання будівельних робіт), чим
порушив вимоги ст. ст. 24, 28, 29 Закону України «Про планування і забудову
територій».

Проте,
начальником головного управління будівництва та архітектурної діяльності в м.
Миколаєві листом за № б/н від 20.02.2008 року погоджено оформлення самовільно
збудованих та перепланованих приміщень.

Міська
санітарно -епідеміологічна станція не заперечує проти оформлення самочинно
збудованих та перепланованих нежитлових приміщень, про що повідомила своїм
висновком за № 258/7 від 21.02.2008 року.

ГУ
МНС України в Миколаївській області також погоджує можливість розміщення
самовільно збудованих та перепланованих нежитлових приміщень по вул. Приміська,
60-б, у м. Миколаєві, що підтверджується висновком № 69/937 від 13.02.2008
року.

Вимогами
п. 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №
7/5  передбачено, що оформлення права
власності на нерухоме майно та видачасвідоцтва про право власності   здійснюється     органами
місцевого  самоврядування,  тобто Миколаївською міською радою.

Однак
зазначений правовстановлювальний документ позивачу не видається органом
місцевого самоврядування. Водночас відсутність свідоцтва про право власності
позбавляє позивача права здійснити реєстрацію права власності на нерухоме
майно, оскільки приписами п.2.1 вказаного Тимчасового положення передбачено, що
разом з заявою до БТІ надається свідоцтво про право власності на нерухоме
майно.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Статтею
181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей відносяться
об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Згідно
ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно
ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Статтею
392  Цивільного кодексу України
передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Під
державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обмежень слід
розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується
внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень (ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав та їх
обмежень”). Отже, названі у цьому Законі органи єдиної системи реєстрації
відповідних прав можуть бути відповідачами за позовами про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна, пред'явленими згідно зі ст. 392
Цивільного кодексу України. Оскільки відповідно до пункту 5 розділу V
„Прикінцеві положення” Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної системи органів реєстрації
прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного
земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної інвентаризації, останні можуть бути відповідачами
у таких справах (п. 18 Інформаційного листа ВГСУ 31.01.2001 № 01-8/98 „Про
деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням
права власності та його захистом”, в редакції Інформаційного листа ВГСУ
від      22.11.2005 року  № 01-8/2167).

На
адресу господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи
без його участі.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу господарського суду  проти
позовних вимог не заперечує.

Враховуючи
вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись
ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1  задовольнити повністю.

2.          Визнати заОСОБА_1, АДРЕСА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на самочинно збудовані та
переплановані об'єкти нерухомості, а саме:

· адміністративно-виробничу будівлю
літ.  «А-2», загальною площею 911, 4 кв.
м.;

· прохідна Літ. «1 П-1», зовнішніми
розмірами (3,48 х 3,94), загальною площею 7,7 кв. м.;

· огорожі № 21, 2, які знаходяться за
адресою: м. Миколаїв,
вул. Приміська, 60-б.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до  ст. 84 Господарського
процесуального кодексу  України.

Суддя
Коваль С.М.