ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/196

15.08.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Солом"янської філії

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УП компанія"

про стягнення 1056,18 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача юрисконсульт юридичного відділу Солом’янської філії –Неділько О.С.

(дов. № 84/11.5.2 від 18.03.2008р.)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 988,00 грн. коштів за невикористані бланки дозволу на 190 літрів неетилового бензину А-95 та 68,18 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.06.2008р. розгляд справи був призначений на 25.07.2008р.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 25.07.2008р. розгляд справи був відкладений на 15.08.2008р., у зв’язку з не з’явленням у судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

У судове засідання, призначене на 15.08.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання вдруге не з’явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ :

03.03.2008р. на підставі усної домовленості між сторонами Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк в особі Солом’янської філії придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «УП Компані»бланки дозволу, які надають право на отримання паливно-мастильних матеріалів (ПММ) на 250 літрів не етилового бензину А-95 за ціною 5,20 грн. за 1 літр бензину.

Як свідчать матеріали справи відповідач виставив позивачу рахунок –фактуру № СФ-0511 від 28.02.2008р. на суму 1300,00 грн. (копія в матеріалах справи).

Позивач в свою чергу перерахував на рахунок відповідача 1300,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 2 від 03.03.2008р. (копія в матеріалах справи).

Нормою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст.509 ЦК України).

Цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки (ст. 11 ЦК України).

Крім того, статтею 181 ГК України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, матеріали справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини.

Як стверджує позивач ним було використано талонів на 60 літрів палива (бензину), залишилось невикористаних талонів на 190 літрів палива (бензину).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з листом про повернення йому коштів за невикористані талони на 190 літрів палива (бензину) А-95 в сумі 988,00 грн., вказаний лист був отриманий відповідачем 24.03.2008р., про що свідчить штемпель відповідача. (копія листа в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем був підписаний акт приймання-передачі бланків дозволу на ГСМ від 25.03.2008р., яким сторони погодили, що ВАТ ВТБ Банк в особі Солом’янської філії повертає, а ТОВ «УП Компані»приймає бланки дозволу на ГСМ (не етилового бензину А-95) в кількості 190 літрів на суму 988,00 грн. (копія акту в матеріалах справи).

Відповідачем був наданий позивачу рахунок № 396 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 03.03.2008р. № 787 за рахунком № СФ-0511 від 28.02.2008р. (копія в матеріалах справи).

Однак, відповідач в свою чергу власні зобов’язання не виконав належним чином, кошти в сумі 988,00 грн. позивачу не перерахував.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 988,00 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти за невикористані і повернуті бланки дозволу на ГСМ в сумі 988,00 грн. в строк до 04.04.2008р., але відповіді від відповідача не отримав. Відповідач кошти в сумі 988,00 грн. не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем власних зобов’язань, докази перерахування відповідачем на рахунок позивача коштів в сумі 988,00 грн. Відповідачем таких доказів суду не надано.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 988,00 грн. правомірна та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 68,18 грн. збитків від інфляції.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту вищезазначеної норми не вбачається будь-яких випадків обмеження її дії в частині застосування.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з частиною першою цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, з огляду на що їх стягнення не залежить від наявності вини боржника у простроченні грошового зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини, відповідач не виконав своїх зобов'язань, а саме не перерахував на рахунок позивача суму невикористаних і повернутих бланків дозволу на ГСМ в розмірі 988,00 грн., відповідачем не надано доказів, які б спростовували розмір нарахованих позивачем інфляційних у розмірі 68,18 грн., зазначених позивачем в розрахунку, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції в сумі 68,18 грн. правомірна та підлягає задоволенню.

Відповідач повноважного представника у судове засідання двічі не направив, доказів перерахування позивачу спірної суми не надав, позовні вимоги не оскаржив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежне, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 181, 193 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УП Компані» (04205, м.Київ, пр-т. Оболонський, 23-А; 04073, м.Київ, просп. Московський, 10; ) на користь Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі Солом"янської філії (03037, м.Київ, вул. Освіти, 10; ) 988 (дев’ятсот вісімдесят вісім) грн. основного боргу, 68 (шістдесят вісім) грн. 18 коп. збитків від інфляції, 102 (сто дві) держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич

Дата підписання: 28.08.2008р.