ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 р.

№ 39/166-18/50

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води Свалявщини", с. Сусково Свалявського району Закарпатської області,

на рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2008

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2008

зі справи № 39/166-18/50

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води Свалявщини" (далі –ТОВ "Мінеральні води Свалявщини")

до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (далі –Департамент), м. Київ,

відкритого акціонерного товариства "Свалявські мінеральні води" (далі –ВАТ "Свалявські мінеральні води"), м. Свалява Свалявського району Закарпатської області,

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг,

за участю представників сторін:

ТОВ "Мінеральні води Свалявщини" –Романюк М.В.,

Департаменту –не з’явився,

ВАТ "Свалявські мінеральні води" –Гонтарчука Г.В., Дубинського М.І.,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Мінеральні води Свалявщини" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням подальших змін та уточнень позовних вимог) про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 27700, власником якого є ВАТ "Свалявські мінеральні води", та зобов’язання Департаменту здійснити необхідну офіційну публікацію.

Справа неодноразово розглядалася господарськими судами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2008 (суддя Мандриченко О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2008 (колегія суддів у складі: Андрієнко В.В. –головуючий суддя, судді Малетич М.М., Студенець В.І.), у задоволенні позову відмовлено. Прийняті судові рішення мотивовано безпідставністю тверджень позивача щодо невідповідності зареєстрованого ВАТ "Свалявські мінеральні води" знака для товарів і послуг умовам надання правової охорони.

ТОВ "Мінеральні води Свалявщини" у касаційній скарзі до Вищого господарського суду України просить судові рішення зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

ВАТ "Свалявські мінеральні води" подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Від Департаменту відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши присутніх представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- ВАТ "Свалявські мінеральні води" є власником свідоцтва України № 27700 на знак для товарів і послуг (словесне позначення "Поляна квасова") за 5, 32, 42 класами Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі –МКТП), яке йому видано Департаментом 15.10.2002 за заявкою від 30.06.2000 № ;

- ТОВ "Мінеральні води Свалявщини" вимагає визнання недійсним зазначеного свідоцтва повністю внаслідок наявності підстав для відмови в наданні правової охорони, передбачених статтею 6 Закону України від 15.12.1993 № 3689-ХІІ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі –Закон № 3689), а саме –позивач вважає, що зареєстроване відповідачем позначення "Поляна квасова":

·          не має розрізняльної здатності;

·          є загальновживаним для позначення мінеральної лікувально-столової води, якій притаманні певні властивості;

·          вказує на вид, якість, склад, властивості певної продукції (лікувально-столової мінеральної води);

·          не може бути зареєстровано як знак, оскільки є позначенням, що охороняється відповідно до Закону України "Про охорону прав на зазначення походження товарів";

- зареєстроване відповідачем позначення "Поляна квасова": має розрізняльну здатність; не є загальновживаним для позначення мінеральної лікувально-столової води, якій притаманні певні властивості; не вказує на вид, якість, склад, властивості певної продукції (лікувально-столової мінеральної води); є придатним для вирізнення товарів 32 класу МКТП, а саме "мінеральна столово-лікувальна вода", одного виробника від однорідних товарів інших виробників. Позначення "Поляна квасова" не можна віднести ні до простого зазначення походження товару, ані до кваліфікованого зазначення походження товару. Зазначене підтверджується висновком повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 30.11.2006 № 199 (т. 3, а.с. 132-150).

Причиною даного спору є питання щодо відповідності зареєстрованої торговельної марки умовам надання правової охорони.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 статті 19 Закону № 3689 свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Згідно з пунктом першим статті 5 цього Закону (в редакції, що діяла на момент подання згаданої заявки № ) правова охорона надається знаку, який не суперечить суспільним інтересам, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Приписами пункту 2 статті 6 Закону № 3689 передбачалося, що згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону позначення, які, зокрема:

- звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду;

- складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг.

За приписами пункту 3 цієї статті Закону не підлягали реєстрації як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з кваліфікованими зазначеннями походження товарів (у тому числі спиртів та алкогольних напоїв), що охороняються відповідно до Закону України "Про охорону прав на зазначення походження товарів".

Беручи до уваги необхідність застосування спеціальних знань для вирішення питань, що входять до предмету доказування зі справи, попередні судові інстанції у прийнятті судових рішень обґрунтовано виходили з висновків судової експертизи, призначеної відповідно до статті 41 ГПК України.

При цьому місцевий та апеляційний господарські суди з дотриманням приписів статей 32, 33, 42 і 43 ГПК України, давши детальну оцінку висновку судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності від 16.12.2005 № 8631 та висновку повторної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 30.11.2006 № 199, обґрунтовано поклали в основу рішень зі справи останній експертний висновок від 30.11.2006 № 199, визнавши його повним, мотивованим та таким, що відповідає фактичним взаємовідносинам сторін та іншим наявним у справі доказам.

Отже, з огляду на наведене попередні судові інстанції, встановивши відсутність фактичних обставин, з якими закон пов’язує можливість відмови в наданні позначенню правової охорони як знаку для товарів і послуг, дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "Мінеральні води Свалявщини".

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У свою чергу, посилання скаржника на неповідомлення його про час та місце судового засідання суду першої інстанції 04.03.2008 не може бути підставою для скасування судових рішень зі справи, оскільки належне повідомлення сторін (у тому числі й ТОВ "Мінеральні води Свалявщини") про відкладення розгляду справи на 04.03.2008 ухвалою від 13.02.2008 підтверджується відповідною відміткою канцелярії місцевого суду на зворотному боці цієї ухвали та не спростовано позивачем, який до того ж брав участь у апеляційному розгляді справи.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2008 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2008 зі справи № 39/166-18/50 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води Свалявщини" –без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов