ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.08 р.                     Справа № 43/113

Господарський суд Донецької області у складі судді Зубченко І.В.

Присекретарі судового засідання Башевій В.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Будмакс”, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, м. Донецьк

про стягнення суми боргу у розмірі 29 266, 55 грн., 3% річних у розмірі 134, 40 грн., суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 544, 07 грн., пені у розмірі – 1 078, 39 грн.

Представники сторін:

від позивача: представник не з’явився

від відповідача: Каба С.В. за дов. №1 від 02.10.2008р.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Будмакс”, м. Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, м. Донецьк про стягнення суми боргу у розмірі 29 266, 55 грн., 3% річних у розмірі 134, 40 грн., суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 544, 07 грн., пені у розмірі – 1 078, 39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір поставки №019 від 17.10.2007р., накладні №ДНК-03/26/003 від 26.03.2008р., №ДНК-03/29/006 від 29.03.2008р., №ДНК-03/29/007 від 29.03.2008р., №ДНК-03/31/002 від 31.03.2008р., №ДНК-04/15/019 від 15.04.2008р., №ДНК-03/26/001 від 26.03.2008р., додаткову угоду від 01.01.2008р., правоустановчі документи. Як на правові підстави - посилається на ст.ст. 95, 530, 549, 625, 629, 692, 712 ЦК України.

Відповідач у судовому засіданні від 02.10.2008р. та у своєму відзиві на позовну заяву б/н від 02.10.2008р. позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Разом з тим, згідно із ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю “Будмакс”, (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, (покупець) був укладений договір поставки №019 від 17.10.2007р., за яким позивач взяв на себе зобов’язання передати у власність будівельні та оздоблювальні матеріали, а відповідач прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

На виконання умов договору, відповідно до видаткових накладних №ДНК-03/26/003 від 26.03.2008р., №ДНК-03/29/006 від 29.03.2008р., №ДНК-03/29/007 від 29.03.2008р., №ДНК-03/31/002 від 31.03.2008р., №ДНК-04/15/019 від 15.04.2008р., №ДНК-03/26/001 від 26.03.2008р. було передано відповідачу товар на суму.

Згідно з умовами п. 4.2 договору, зміненими додатковою угодою від 01.01.2008р., відповідач зобов’язався оплачувати вартість товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару. Додаткова угода від 01.01.2008р. є невід’ємною частиною договору №19 від 17.10.2007р. Договір та додаткова угода підписані сторонами без зауважень та засвідчені фірмовими печатками підприємств.

На момент розгляду справи сторонами не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

Проте, з моменту отримання відповідачем від позивача товару, відповідно до вищевказаних видаткових накладних, останній здійснив лише часткову оплату на суму 1391,83 грн.

Отже, не сплаченою залишилась сума вартості товару у розмірі 29266,55 грн.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки, між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює правовідношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч.1 ст.174 ГК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п.1 ст.193 ГК України.

Частиною 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п.1 ст.193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Фактичне виконання позивачем взятих на себе зобов’язань, згідно договору №19 від 17.10.2007р., підтверджується наданими до матеріалів справи видатковими накладними (а.с. 13-18). Дані накладні підписані уповноваженими особами, як покупця так і постачальника без зауважень.

З метою врегулювання спору мирним шляхом, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №169 від 07.07.2008р. з проханням погасити заборгованість за поставлений товар у строк до 09.07.2008р.

Проте відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість за поставлений товар не сплатив.

При цьому, оскільки, частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов’язань, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 30.04.2008р. по 24.07.2008р., пред’явлено до стягнення інфляцію в сумі 1544,07 грн., пеню в сумі 1078,39 грн. та три відсотки річних в сумі 134,40 грн.

Розрахунок зазначених сум є арифметично вірним і приймається судом до уваги як доказ по справі.

У судовому засіданні від 02.10.2008р. та у своєму відзиві на позовну заяву б/н від 02.10.2008р. відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Даний відзив підписаний генеральним директором Мельничук А.С. з прикладанням фірмової печатки підприємства.

Враховуючи наявність порушень з боку відповідача за договором, з урахуванням положень ст.ст.610, 611 ЦК України, приписів Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів та пені є правомірними та підлягають задоволенню у сумі 2756,86 грн.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будмакс”, м. Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, м. Донецьк про стягнення суми боргу у розмірі 29 266, 55 грн., 3% річних у розмірі 134, 40 грн., суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 544, 07 грн., пені у розмірі – 1 078, 39 грн., підлягають задоволенню.

Згідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, а саме державне мито, інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у зв’язку із задоволенням заявлених позовних вимог підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 22, 33, 34, 43, 49, ч. 5 ст. 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Будмакс”, м. Київ, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, м. Донецьк про стягнення суми боргу у розмірі 29 266, 55 грн., 3% річних у розмірі 134, 40 грн., суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 544, 07 грн., пені у розмірі – 1 078, 39 грн. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ультра - будівельна компанія”, (83022, м.Донецьк, вул. Вуглегірська; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будмакс” (02091, м. Київ, шосе Харківське, 144 - В; ) суми боргу у розмірі 29 266, 55 грн., 3% річних у розмірі 134, 40 грн., суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 544, 07 грн., пені у розмірі – 1 078, 39 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 320, 23 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Вик. ССЗ Башева В.О.

Надруковано 5 примірники:

2– позивачу;

2– відповідачу;

1– до справи.