ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

26 травня 2008 р. Справа № 14/11-08/02-2

Суддя господарського суду Залімський І.Г. , розглянувши матеріали

за позовом: ВАТ "Вінницький інструментальний завод" (вул. Ватутіна, 25, м. Вінниця)

до:ВАТ "АК "Вінницяобленерго" (вул. 1 Травня, 2, м. Вінниця, 21050)

про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №314 від 26.05.2008р. Відкритого акціонерного товариства "Вінницький інструментальний завод" до Відкритого акціонерного товариства "АК "Вінницяобленерго" про визнання недійсними рішень від 20.08.07 по акту №003840, по акту №003841, по акту №002555 складених Вінницькими МЕМ та про стягнення шкоди в розмірі 143000 грн..

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що в її прийнятті слід відмовити виходячи з наступного.

Позивачем заявлено вимоги щодо визнання недійсними рішень від 20.08.07 по акту №003840, по акту №003841, по акту №002555, складених Вінницькими МЕМ, які, проте, не підлягають розгляду в господарському суді.

Так, відповідно до ч.1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено в пункті 10 частини 1 цієї статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Вказаною нормою також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними яких передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав та законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом цієї норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов’язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Разом з тим, згідно з пунктами 6.41-6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. на підставі акта порушень, виявлених у споживача електричної енергії, уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недорахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків; рішення комісії оформляється протоколом, який разом з іншими документами направляється споживачу.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що оспорювані позивачем рішення ВАТ «АК «Вінницяобленерго»оформлені актами про порушення ПКЕЕ за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки не носять характеру обов’язкового до виконання ненормативного акта, а є лише фіксацією порушень, які були виявлені при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. Разом з тим, вказані акти можуть бути використані в якості доказів у разі звернення постачальної організації в суд з відповідним позовом і підлягають оцінці судом згідно з вимогами ст.43 ГПК України.

Така правова позиція висловлена в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.03.2008р. №01-8/164 з посиланням на постанову Верховного Суду України від 12.06.2007р. у справі №3/576Н.

Таким чином, заявлені позивачем в даній справі позовні вимоги за своїм змістом не відповідають визначеним законом матеріально-правовим способам захисту порушеного права, а, відтак, господарському суду не підвідомчі.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем при зверненні з даним позовом не дотримано вимог ст. 54 ГПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов. Зокрема, висуваючи вимогу про стягнення з відповідача завданої останнім шкоди в розмірі 143 000 грн. та вказавши про повну оплату виставлених рахунків, позивач не зазначив та не надав доказів, якими б це підтверджувалось.

Враховуючи викладене, беручи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарському суді.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви №314 від 26.05.08 відмовити.

2. Позовні матеріали повернути позивачу.

3. У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі 1430 грн., перераховане за платіжним дорученням № 811 від 22.04.2008 р. , підлягає поверненню.

4. Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.05 "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ", внесені для оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу грошові кошти в сумі 118,00 грн., перераховане за платіжним дорученням № 810 від 22.04.2008 р. , підлягають поверненню.

5. Ухвалу надіслати позивачу.

6. Копію ухвали надіслати відповідачу.

Суддя Залімський І.Г.

віддрук. прим.:

1 - позивачу

2 - відповідачу

3 - в наряд