ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008 р.

№ 20/614/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників

ПВНЗ"Академія управління та інформаційних технологій "АРІУ"

Никоненко О.О. –(дор.№ 19/01 від 17.04.2008)

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "АБріс"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.2008

у справі

№ 20/614/07 господарського суду Запорізької області

за позовом

ТОВ "АБріс"

до

приватного вищого навчального закладу "Академія управління та інформаційних технологій "АРІУ"

про

визнання недійсним протоколу зборів № 25 від 12.11.98

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.01.2008 (суддя: Л.Гандюкова) в позові про визнання недійсним протоколу зборів ради засновників ТОВ "АРІУ" № 25 від 12.11.1998 відмовлено повністю.

Рішення господарського суду мотивовано тими обставинами, що позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним протоколу зборів ради засновників ТОВ "АРІУ" № 25 від 12.11.1998, як правочину, однак із аналізу положень ст. 202 Цивільного кодексу України, ст. 41 ЦК УРСР слідує, що протокол зборів товариства не є угодою, а є технічним документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними зборами, а за приписами ст. 98 ЦК України у судовому порядку недійсним може бути визнано рішення загальних зборів учасників товариства, а не протокол. Оскільки позивачем неправильно визначено правову природу спірного протоколу як правочину, тому за приписами ст. 33 ГПК України не доведено підстав для визнання його недійсним.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.2008 (судді: О.Яценко, Н.Колодій, Н.Коробка) рішення господарського суду залишено без змін з тих же мотивів та підстав.

ТОВ "АБріс" у касаційній скарзі просить судове рішення та постанову апеляційної інстанції скасувати з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на неналежне дослідження господарськими судами фактичних обставин справи, що зумовило неправильність їх юридичної оцінки, судами неправильно застосовано ст.ст. 1, 12 ГПК України, оскільки фактично протокол і є актом, який може бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представника відповідача, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлені про визнання недійсним протоколу зборів ради засновників ТОВ "АРІУ" № 25 від 12.11.1998, яким зафіксовані відповідні рішення, що приймалися учасниками товариства за результатом голосування.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України. Одним із таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними які передбачено статтею 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Позивач ставить вимогу про визнання недійсним протоколу, яким оформлено рішення господарського товариства, учасником якого він є.

Таким чином, за приписами вищенаведених норм Цивільного та Господарського кодексу України недійсним у судовому порядку може бути визнано рішення загальних зборів учасників товариства, що має обов’язковий характер, тягне певні правові наслідки для товариства та його учасників, а не протокол загальних зборів.

Зазначена правова позиція відображена Верховним Судом України в узагальненні практики розгляду судами корпоративних спорів.

Враховуючи наведене, касаційна інстанція погоджується з правовою позицією господарських судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний позивачем протокол № 25 від 12.11.1998 не може бути предметом судового розгляду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.2008 та рішення господарського суду Запорізької області від 21.01.2008 у справі № 20/614/07 господарського суду Запорізької області залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                         В. Овечкін

судді                                         Є. Чернов

В. Цвігун