ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2008 р.

№ 37/138-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства “Харківський завод шампанських вин” на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 січня 2008р. у справі 37/138-07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми “Легіс” до Державного підприємства “Харківський завод шампанських вин” про стягнення сум та за зустрічним позовом Державного підприємства “Харківський завод шампанських вин” до Товариства з обмеженою відповідальністю юридичної фірми “Легіс” про визнання угоди недійсною, -

Встановив:

У березні 2007р. ТОВ юридична фірма “Легіс” звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ДП “Харківський завод шампанських вин” про стягнення 140000,00 грн. заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 3 лютого 2006р.

ДП “Харківський завод шампанських вин” звернулось до господарського суду з зустрічним позовом до ТОВ юридична фірма “Легіс” про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 3 лютого 2006р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 1 серпня 2007р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 січня 2008р., первісний позов задоволено. Стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача 140000,00 грн. заборгованості та судові витрати. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 3 лютого 2006р. сторонами укладено договір про надання юридичних послуг.

Доповідач: Гончарук П.А.

Відповідно до умов договору, позивач за первісним позовом зобов’язався надати відповідачу юридичні послуги та виконати юридичні роботи з питань захисту відповідача від протиправних спроб недружнього поглинання та силового захоплення майнового комплексу підприємства, перехоплення управління підприємством будь –якими особами у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач за первісним позовом зобов’язався прийняти та оплатити дані юридичні послуги.

Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що вартість виконаних позивачем за первісним позовом послуг оплачується відповідачем протягом 5- ти днів від дати отримання акту здачі - приймання виконаних робіт.

Позивачем за первісним позовом послуги встановлені договором виконані. Вартість виконаних послуг становить 140000,00 грн.

Відповідачем надані послуги не оплачені.

Предметом даного спору є вимоги позивача про стягнення заборгованості за виконані послуги у розмірі 140000,00 грн. За зустрічним позовом про визнання недійсним договору від 3 лютого 2006р., посилаючись на те, що дана угода є удаваною відповідно до ст. 235 ЦК України, оскільки її було укладено для приховування іншого правочину про надання юридичних послуг Сіренку М.Я.

Суд першої інстанції з яким погодився і апеляційний господарський суду, встановивши, що позивач за первісним позовом зобов’язання за договором виконав належним чином, відповідачем за первісним позовом надані позивачем послуги не оплачені, зважаючи на вимоги ст.ст. 526, 901, 903 ЦК України, дійшов висновку, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог то судами попередніх інстанцій правомірно встановлено, що даний договір не може бути визнано удаваним, відповідно до вимог ст. 235 ЦК України, оскільки доказів наявності волевиявлення на укладення даного договору з метою приховування іншого правочину суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1117 ГПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущене неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 11110 ГПК України, як підстави для скасування або зміни судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, як такі що постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Харківський завод шампанських вин” залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 січня 2008р. у справі 37/138-07 –без змін.

Головуючий           Гончарук П.А.

Судді Вовк І.В.

Стратієнко Л.В.