ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.10.08 р.                     Справа № 32/170пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М. при секретарі судового засідання: Фесечко Ю.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Симоненко О.О. довіреність від 15.10.07р.

від в?ідповідача: Головченко О.І. довіреність від 17.03.08р.

у справі за позовом: Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк

до відповідача: Донецької міської ради м. Донецьк

про визнання права на набуття земельної ділянки в оренду для розміщення об’єкту шляхом укладання договору оренди.

Позивач, Закрите акціонерне товариство „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк, 03.10.08р. звернувся до г?осподарського суду Донецько?ї області з позовом до Донецької міської ради м. Донецьк про визнання права? на набуття земельної ді?лянки площею 0,1га для розташування насосної станції із блоком допоміжних приміщень у Ленінському районі м. Донецька шляхом укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі” в редакції, чинній на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у нього права на отримання спірної земельної ділянки в оренду на умовах та в порядку, передбачених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з клопотанням до Донецького міського голови.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що внаслідок внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", до Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" отримання права оренди земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, на теперішній час відбувається виключно на аукціонах. Одночасно, відповідач вказував на те, що на теперішній час Кабінетом Міністрів України не визначено особливостей оформлення права оренди земельних ділянок особам, стосовно яких станом на 01.01.2008р. відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування було прийнято рішення про погодження місця розташування об’єкту або про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду, обґрунтовуючи позовні вимоги відмовою органу місцевого самоврядування від передачі спірної земельної ділянки на умовах, визначених ст. 124 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України “Про оренду землі”, ст.ст. 792-797 ЦК України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Приписи ст.ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Зазначена норма Земельного кодексу України кореспондується з вимогами ч. 3 ст. 16 Закону України “Про оренду землі”, відповідно до якої необхідною передумовою укладення договору оренди землі визначено згоду орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

На підставі положень наведених вище норм позивач звернувся до Донецького міського голови з заявкою про виділення земельної ділянки.

У листі № 01/13-868 від 12.02.07р. Донецка міська рада надала позивачу дозвіл на підготовку матеріалів узгодження місця розташування об’єкта у місті Донецьку.

В подальшому, позивачем були отримані відповідні документи від державних органів та органів місцевого самоврядування щодо об’єкту забудови та оформлення права користування земельною ділянкою, а саме:

-          акт вибору земельної ділянки для розміщення об’єкту постоянно діючої комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єкту від 07.04.05р.;

- висновок (технічні умови) Головного управління МНС України в Донецькій області № 12/1/6х 2735 від 30.05.07р.;

- висновок відділу культури № 01-1/169-з від 05.04.07р.;

- висновок відділу регуляторної політики про погодження місця розташування земельної ділянки № 05/474-1 від 29.05.07р.;

- лист – погодження Донецької міської санітарно-епідеміологічнрої станції № 2083/07 від 24.09.07р.;

- лист –погодження Управління державної автомобільної інспекції № 9/560дн;

- лист Донецького міського управління земельних ресурсів № 01/35-2590 від 03.05.07р.;

- матеріали до рішення виконкому міської ради щодо погодження позивачу місця розташування будівлі насосної станції з допоміжними приміщеннями у Ленінському рійоні м. Донецька.

Листом № 104 від 23.09.08р. постійно діюча комісія з питань вибору земельних ділянок для розміщення об’єктів повідомила ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” про те, що до розробки та затвердження порядку проведення аукціонів та набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних основах (у відповідності до Закону України „Про внесення змін до деякіх законодавчих актів України” від 03.06.08р.) прийняття рішення щодо надання земельної ділянки в оренду не є можливим.

Отже, на момент звернення позивача до суду, подальше оформлення права користування спірною земельною ділянкою орієнтовною площею 0,1га для розташування насосної станції із блоком допоміжних приміщень у Ленінському районі м. Донецька було призупинено у зв’язку з відмовою органів місцевого самоврядування від укладання договору в порядку, визначеному ст. 124 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови, з посиланням на Закон України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, згідно якого визначено виключно конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності.

Оцінюючи заперечення відповідача по суті позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права набуття земельної ділянки в оренду шляхом укладання прямого договору оренди – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16 ЦК України, 20 ГК України та закріпленого ст. 152 Земельного кодексу України.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України “Про оренду землі”.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем здійснено комплекс підготовчих дій, пов’язаних з реалізацією наданого права на оренду спірної земельної ділянки.

Наведений вище порядок набуття позивачем в оренду спірної земельної ділянки визначений Законом України „Про планування і забудову” та не суперечить приписам ст. 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України “Про оренду землі”.

Прийняття Закону України “Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, яким внесено зміни до ст. 124 Земельного кодексу України, та визначено виключно конкурсні засади передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, не є підставою, що позбавляє позивача пріоритетного права на укладання договору оренди визначеної та погодженої з органом місцевого самоврядування земельної ділянки, оскільки згідно встановленого ст. 5 ЦК України загальноправового принципу ретроактивності закону, гарантованого ст. 58 Конституції України, акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Згідно із зазначеним вище правилом дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення норм земельного законодавства, що діяли на час розроблення та погодження позивачем документів на розміщення об’єкту забудови.

На підставі викладеного, та з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 16 Закону України “Про оренду землі”, ст. 124 Земельного кодексу України, суд вважає безсумнівним право позивача на проведення дій, пов’язаних з переданням в оренду спірної земельної ділянки на засадах, встановлених у вищевказаних актах в редакції, яка діяла на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність захисту цивільного права позивача у заявлений ним спосіб, визнавши за ним право на набуття земельної ділянки площею 0,1га для розташування насосної станції із блоком допоміжних приміщень у Ленінському районі м. Донецька шляхом укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі” в редакції, чинній на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

При визначенні підвідомчості цієї справи господарським судам суд виходив з того, що між сторонами існує спір про право позивача на укладання договору оренди земельної ділянки. Правовідносини, що склалися між сторонами з приводу визнання за позивачем права на укладення спірного договору оренди, носять договірний характер, при цьому, Донецька міська рада, виступає як власник спірної земельної ділянки, яка, в силу свого статусу та наданих повноважень має право розпоряджатись нею в установленому порядку. Відповідно, відповідач, у спірних правовідносинах не здійснює владних повноважень, а виступає як суб'єкт господарських відносин.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк до Донецької міської ради м. Донецьк про? визнання права на набуття земельної ділянки площею 0,1га для розташування насосної станції із блоком допоміжних приміщень у Ленінському районі м. Донецька шляхом укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі” в редакції, чинній на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

Визна?ти право Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” – металургійний завод” (83062, м.Донецьк, ву?л. І. Ткаченка, 122, ) на набуття земельної ділянки 0,1га для розташування насосної станції із блоком допоміжних приміщень у Ленінському районі м. Донецька шляхом укладання прямого договору оренди з Донецькою міською радою в порядку, передбаченому Земельним кодексом України та Законом України „Про оренду землі” в редакції, чинній на момент звернення ЗАТ „Донецьксталь” – металургійний завод” до Донецького міського голови.

Рішення набирає законної сили 20.10.08р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя