ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2008 Справа № 11/291

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Ясир Л.О. (доповідач)

суддів: Герасименко І.М., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Корх Д.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Отаров М.Г. директор, протокол №2 від 04.01.01р; Хотинина Олена Сергіївна представник, довіреність №б/н від 01.07.08р.;

від відповідача-1 –Наденко Юлія Миколаївна юрисконсульт, довіреність №655 від 07.07.08р.; Антонюк Дмитро Григорович юрисконсульт, довіреність №641 від 20.06.08р.;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.08р. у справі № 11/291

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Зовнішекономтранс”, м.Запоріжжя

до В-1: державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ

В-2: Запорізької дистанції цивільних споруд”, м.Запоріжжя

про стягнення 230 752,80 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Зовнішекономтранс”, м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ та Запорізької дистанції цивільних споруд”, м.Запоріжжя про стягнення заборгованості на загальну суму (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 230 752,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті вартості отриманого товару, поставленого по накладній №22 від 06.02.02р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.08р. по справі №11/291 (суддя Мельниченко І.Ф.) позовні вимоги задоволені з посиланням на обґрунтованість позовних вимог. Провадження у справі відносно Запорізької дистанції цивільних споруд припинено.

Не погодившись з рішенням суду, державне підприємство “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ звернулось з апеляційною скаргою про його скасування, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник вказує на те, що накладна №22 від 06.02.02р. не містить підпису особи, засвідченого печаткою відповідача, як доказ того, що сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах та котрий би підтвердив факт прийняття товару. Дата довіреності –06.02.02р. нібито уповноваженої особи відповідача –Кравець Л.П., зазначеної у тексті накладної, передує даті направлення –07.02.02р. пропозиції про поставку продукції на адресу позивача, на яку посилається сам позивач. Крім того стверджує, що позивачем не надано достатньо доказів підтверджуючих, що саме відповідач-1 порушив його право, що саме залізниця своїми діями нанесла ТОВ “Зовнішекономтранс” збитків на загальну суму 230 752,80 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та представники в судовому засіданні вважають доводи, викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, просять рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.02р. позивач –товариство з обмеженою відповідальністю “Зовнішекономтранс” передав структурному підрозділу відповідача-1 товар на загальну суму 230 752,80 грн., а саме: за накладною №22 від 06.02.02р. –рукава напорні та шпалери в асортименті.

Переданий за вказаними накладними товар був отриманий представником відповідача на підставі довіреності серія ЯДУ №823274 від 06.02.02р.

Договір на поставку спірного товару в письмовій формі сторонами не укладався.

Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час здійснення поставки продукції, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки.

Такі дії громадян і організацій є підставою для виникнення зобов’язань.

В силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частині 1 статті 151 Цивільного кодексу УРСР).

В даному випадку матеріалами справи підтверджується наявність у діях відповідача волевиявлення на встановлення правовідносин з позивачем безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Так, на отримання спірної продукції відповідач видав позивачу довіреність серії ЯДУ №823274, в якій зазначено той самий товар, що значиться в накладній №22; продукція прийнята ним без будь-яких зауважень щодо кількості, якості та ціни. Відповідач фактично схвалив свої дії листом від 07.02.02р., в якому міститься прохання відпустити саме рукава напорні та шпалери (а.с.16 т.1).

За таких умов у державного підприємства “Придніпровська залізниця” виникло зобов’язання сплатити вартість одержаного товару.

Оскільки строк виконання обов’язку по сплаті вартості товару сторонами не визначено, то в силу статті 165 Цивільного кодексу УРСР, статті 530 Цивільного кодексу України кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Такими вимогами в розумінні змісту вказаних вище статтей Цивільного кодексу є претензії товариства з обмеженою відповідальністю “Зовнішекономтранс” (а.с.7,9 т.1), які відхилені відповідачем, а вартість товару до теперішнього часу не сплачена.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, норми якого застосовуються до правовідносин сторін згідно з пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень до нього, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 161 Цивільного кодексу України УРСР, статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідач не виконав своє зобов’язання щодо оплати товару, тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.

Оспорюючи факт передання продукції структурному підрозділу, державне підприємство “Придніпровська залізниця” посилається на те, що накладна №22 не є первинним документом, який підтверджує цей факт, оскільки вона не завірена печаткою одержувача товару; позивач також не надав суду оригінал довіреності серії ЯДУ №823274 від 06.02.02р.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не довів суду, на чому ґрунтується його твердження про обов’язкову наявність печатки одержувача товару на накладній №22.

Крім того, факт одержання відповідачем рукавів напорних та шпалерів підтверджується зверненням в.о.начальника Запорізької дистанції цивільних споруд до Запорізького транспортного прокурора від 25.03.02р. та листом прокуратури від 01.07.02р. (а.с.36, 21 т.1).

Проведення вказаної господарської операції відображено і в акті документальної ревізії Запорізької дистанції цивільних споруд з ЗАТ “Жовтневе підприємство теплових мереж” (а.с.99 т.1).

Вказані докази у сукупності підтверджують факт передачі продукції структурному підрозділу державного підприємства “Придніпровська залізниця”.

Довіреність від 06.02.02р. є у відповідності зі статтею 36 Господарського процесуального кодексу України письмовим доказом, який може подаватися в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Викладене спростовує доводи державного підприємства “Придніпровська залізниця”.

Як вбачається з матеріалів справи, Запорізька дистанція цивільних споруд м.Запоріжжя на момент звернення позивача з позовом була відособленим структурним підрозділом державного підприємства “Придніпровська залізниця” м.Дніпропетровськ без прав юридичної особи. На момент винесення рішення Запорізька дистанція цивільних споруд м.Запоріжжя ліквідована, тому місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі відносно Запорізької дистанції цивільних споруд м.Запоріжжя.

Судова колегія вважає, що рішення господарського суду відповідає обставинам справи та чинному законодавству і підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.08р. у справі № 11/291 –залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ –залишити без задоволення.

Головуючий Л.О. Ясир

Судді І.М. Герасименко

В.В.Прудніков