ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2008 р.

Справа № 4/54/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Ніколовій Г.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Котович Т.Ю. (довіреність № 01/33-49 від 21.07.2008 року)

від відповідачів:

від Миколаївського ОВК –не з'явився ;

від КЕВ м. Миколаєва –Івкін О.М. (довіреність б/н від 01.07.2008 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва

на рішення господарського суду Миколаївської області від „27” червня 2008 року

по справі № 4/54/08

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва, м. Миколаїв

до:

- Миколаївського обласного військового комісаріату, м. Миколаїв;

- Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, м. Миколаїв

про стягнення в солідарному порядку з відповідачів 1 531,21 грн.

В С Т А Н О В И В :

27.02.2008 року Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва (далі по тексту –позивач, Енергопостачальна компанія) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Миколаївського обласного військового комісаріату (далі по тексту –відповідач 1, Споживач) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (далі по тексту –відповідач 2) в солідарному порядку заборгованості у розмірі 1 531,21 грн., з яких: 1 296,89 грн. – борг за активну електроенергію, 128,18 грн. –інфляційних витрат, 16,40 грн. –3 % річних та 89,74 грн. –пені. Також позивач просив стягнути на його користь витрати по сплаті державного мита та витрати на ІТЗ судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Миколаївський ОВК в порушення укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії та норм чинного законодавства за отриману в періоди з березня 2007 року по червень 2007 року та з листопада 2007 року по грудень 2007 року електричну енергію не розрахувався, на підставі чого виставлені відповідні рахунки, які залишені не сплаченими. Крім того, позивач посилається на те, що між відповідачами укладено договір поруки, а тому і сума заборгованості підлягає солідарному розподілу між ними.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.06.2008 року по справі № 4/54/08 (суддя Моргуленко Т.Є.) позовні вимоги ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва –задоволені в повному обсязі. Стягнуто солідарно з Миколаївського ОВК та з КЕВ м. Миколаєва на користь позивача 1 651,43 грн., з яких: 1 531,21 грн., з яких: 1 2 96,89 грн. –борг за активну електроенергію, 128,18 грн. –інфляційних витрат, 16,40 грн. –3 % річних та 89,74 грн. –пені, 102 грн. – державного мита та 118 грн. –витрат на ІТЗ судового процесу. На виконання даного рішення господарським судом Миколаївської області 09.07.2008 року видано відповідні накази.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, КЕВ м. Миколаєва звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: „Позов задовольнити частково. Стягнути з Миколаївського ОВК на користь позивача 1 296,89 грн. боргу, 89,74 грн. пені, 128,18 грн. інфляційних нарахувань, 16,40 грн. 3 % річних, 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В частині стягнення суми боргу в солідарному порядку з КЕВ м. Миколаєва - відмовити”. В обґрунтування своїх вимог, доводів та заперечень, скаржник посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На думку скаржника, місцевий господарський суд не прийняв до уваги факти того, що за договором поруки № 01П від 26.02.2007 року Поручитель (КЕВ м. Миколаєва) поручився перед Кредитором (Миколаївобленерго) за виконання Боржником (Миколаївським ОВК) його обов'язку по сплаті за електроенергію, спожиту ним самим, але ніяк не іншими військкомісаріатами, а також не за всю спожиту ним електроенергію, а тільки за ту, фінансування якої здійснюється з бюджету і спожиту за основним договором на споживання електроенергії № 46/42 від 01.01.2005 року. Отже, КЕВ м. Миколаєва не поручався і не міг поручатися за сплату електроенергії, що спожита Жовтневим РВК, так як відносно нього ніяких договорів не укладалося.

Також скаржник посилається на те, що йому нічого не відомо про якусь додаткову угоду щодо об’єднання платежів, а тому, якщо б і була укладена така угода без відома КЕВ м. Миколаєва, то, згідно із ст. 559 ЦК України, порука припиняється, у зв’язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Крім того, скаржник вважає, що позивач звертався вже з аналогічним позовом до суду, але йому було відмовлено, а тому, відповідно до ст. 35 ГПК України, слід було прийняти таке ж рішення.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він та його представник в судовому засіданні 30.10.2008 року просять залишити апеляційну скаргу КЕВ м. Миколаєва без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Миколаївський ОВК відзив на апеляційну скаргу не надав та його представник в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать відповідне поштове повідомлення № 468612 від 08.10.2008, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу і відзив на неї, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.1982 року між Миколаївським районом електричних мереж ЕО „Одесаенерго” та Жовтневим районним військовим комісаріатом укладено договір № 824 на користування електричною енергією державними установами, організаціями та іншими невиробничими споживачами (а.с.14-15).

Відповідно до пункту 12 Договору № 824 від 03.11.1982 року, строк його дії сторонами встановлений до „31” грудня 1982 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. В матеріалах справи відсутні будь-які заяви сторін про відмову від Договору або його перегляд, а тому Договір № 824 від 03.11.1982 року станом на дату розгляду справи у суді є дійсним і обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов'язався забезпечувати постачання електричної енергію у відповідності з встановленими даним договором умовами та величинами споживання електричної енергії, а відповідач повинен був сплачувати за фактично використану електричну енергію відповідно до умов та у строки, передбачені договором.

Під час виконання даного договору сторони домовились керуватись його умовами а діючими Правилами користування електричною енергією.

01.01.2005 року між ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” та Миколаївським ОВК укладено додаткову угоду № 46/42 про об'єднання платежів Миколаївського ОВК та його підрозділів. Дана угода є невід'ємною частиною усіх договорів, укладених між філіями Енергопостачальної організації та підрозділами Платника зокрема, РВК Жовтневого району за договором № 824 від 03.11.1982 року (а.с.77).

Відповідно до умов Угоди № 46/42 від 01.01.2005 року, оплата за використану електричну енергію за розрахунковий період проводиться платіжними дорученнями централізовано з поточного банківського рахунку Платника (Миколаївського ОВК) з урахуванням ПДВ. Оплата за електричну енергію здійснюється Платником щомісяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Енергопостачальної організації протягом 5-ти операційних днів з дня виписки рахунків Енергопостачальної організації, які Платник зобов’язаний отримати 25 числа кожного місяця (пункт 1 Угоди).

Згідно із пунктом 2 Угоди № 46/42 від 01.01.2005 року, за внесення платежів з порушенням термінів, передбачених пунктом 1 цієї додаткової угоди, Платник сплачує Енергопостачальній організації пеню у межах подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати.

Пунктом 8 Угоди № 46/42 від 01.01.2005 року встановлено, що вона набирає чинності з 01.01.2005 року, укладена на термін до 31.12.2005 року і вважається щорічно продовженою, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде письмова заява про відмову від її виконання, а тому дана угода може вважатися дійсною з урахуванням змін, внесених 01.01.2007 року Додатковою угодою № 46/42 від 01.01.2007 року про об'єднання платежів та обсяги реалізації електричної енергії (а.с.16).

26.02.2007 року ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” (Кредитор), Миколаївський ОВК (Боржник) та КЕВ м. Миколаєва (Поручитель) уклали договір поруки № 01П, за умовами якого Поручитель поручився перед Кредитором Боржника за виконання останнім свого обов'язку по сплаті за спожиту електроенергію згідно з Додатковою угодою № 46/42 від 01.01.2005 року (основний договір) (а.с.52, 78).

Умовами Договору № 01П від 26.02.2007 року його учасники передбачили, що рахунки за спожиту електроенергію отримує сам боржник в двох примірниках, один з яких надає поручителю в день отримання. Оплата рахунків здійснюється поручителем впродовж 1- операційних днів з дня отримання рахунку боржником. Кредитор, в разі невиконання боржником зобов'язань, надсилає поручителю вимогу кредитора, який зобов'язаний повідомити про це боржника (пункти 1.1, 1.6 Договору).

Цей договір, відповідно до пункту 7.5, вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення його печатками сторін та діє протягом строку дії основного договору, а тому цей договір - № 01П від 26.02.2007 року діє і по даний час.

Матеріалами справи встановлено, що Жовтневий РВК (підрозділ Миколаївського ОВК) в період з березня 2007 року по червень 2007 року та з листопада 2007 року по грудень 2007 року отримав від ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” електроенергію та спожив її в загальному розмірі 3093 кВт/год на загальну суму 1 296,89 грн., що підтверджується складеними Споживачем Актами про використану електричну енергію (а.с.21, 24, 27, 30, 34, 38, 40, 42, 46) та виставленими позивачем рахунками (а.с.22-23, 25-26, 28-29, 31-32, 39, 41, 43, 44-45, 47-49).

23.01.2008 року ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” на підставі договору № 01П від 26.02.2007 року надіслало на адресу КЕВ м. Миколаєва вимогу кредитора № 04-17/54-э, згідно з якою пропонувало сплатити заборгованість у розмірі 1 531,21 грн. (1 2 96,89 грн. –борг за активну електроенергію, 128,18 грн. – інфляційних витрат, 16,40 грн. –3 % річних та 89,74 грн. –пені) у строк до 29.01.2008 року.(а.с.53)

Між тим, в порушення умов вищезазначених Договорів та норм чинного законодавства, зазначені вище рахунки не оплачені а вказана вимога залишена без відповіді та задоволення, а тому залишена непогашеною заборгованість за активну електроенергію за період з березня 2007 року по червень 2007 року та з листопада 2007 року по грудень 2007 року в загальному розмірі 3093 кВт/год на загальну суму 1 296,89 грн. та нараховані на цю суму річні, інфляційні і пеня у сумі 234,32 грн.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго”, стягнення на його користь з відповідачів в солідарному порядку непогашеної заборгованості та вважає, що доводи, заперечення і вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526, 525 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідачі –Миколаївській ОВК та КЕВ м. Миколаєва в порушення умов Договору № 824 від 03.11.1982 року, Додаткової угоди № 46/42 від 01.01.2005 року, Договору № 01П від 26.02.2007 року та норм чинного законодавства за отриману Жовтневим РВК –підрозділом Миколаївського ОВК в період з березня 2007 року по червень 2007 року та з листопада 2007 року по грудень 2007 року від позивача електроенергію не розрахувались, в зв'язку з чим залишається непогашеною заборгованість у розмірі 1 296,89 грн. що і підлягає стягненню в примусовому порядку солідарно з обох відповідачів.

Крім того, як було вище зазначено, із пунктом 2 Угоди № 46/42 від 01.01.2005 року, за внесення платежів з порушенням термінів, передбачених пунктом 1 цієї додаткової угоди, Платник сплачує Енергопостачальній організації пеню у межах подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу по день фактичної сплати.

Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996 року (із змінами та доповненнями) встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (статті 1 та 3 Закону).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що на суму непогашеної заборгованості (1 296,89 грн.) позивачем правомірно нараховані 16,40 грн. –3 % річних, 128,18 грн. –збитки від інфляції та 89,74 грн. –пеня, що також підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

Судовою колегією не приймаються та підлягають відхиленню всі доводи та заперечення КЕВ м. Миколаєва, викладені в апеляційній скарзі, оскільки, по-перше, дійсно спожив електроенергію Жовтневий РВК, з яким КЕВ м. Миколаєва ніяких договорів не укладав, але Жовтневий РВК не має розрахункового рахунку та є лише підрозділом Миколаївського ОВК, який згідно з умовами Додаткової угоди № 46/42 від 01.01.2005 року відповідає за нього, а КЕВ м. Миколаєва, в свою чергу, солідарно відповідає за Миколаївський ОВК, з яким і було укладено договір поруки № 01П від 26.02.2007 року, що є дійсним та обов’язковим для виконання сторонами.

По-друге, 01.01.2007 року ніякої нової додаткової угоди укладено не було, а лише були внесені певні зміни в Додаткову угоду № 46/42 від 01.01.2005 року, якими був встановлений рівень договірних величин споживання електричної енергії, порядок коригування договірної величини електроспоживання та відповідальність сторін за недотримання цих умов, Але будь-яких змін щодо відносин сторін по оплаті за спожиту електроенергію внесено не було, а тому і відсутні підстави для припинення поруки згідно зі ст. 559 ЦК України.

І, по-третє, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на рішення господарського суду Миколаївської області від 11.12.2007 року по справі № 12/455/07, яким відмовлено позивачу по аналогічному позову, так як підставою про відмову в задоволенні позовних вимог була відсутність у позивача додаткової угода № 46/42 від 01.01.2007 року та договору поруки від 26.02.2007 року, а також позивачем не було пред’явлено до КЕВ м. Миколаєва вимоги.

Крім того, в судовому засіданні представником КЕВ було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи листа Миколаївського обласного військового комісаріату за № 2/16 від 29.01.2008 року, з якого вбачається, що МОВК надсилає на адресу відповідача договори поруки укладені між ВАТ „Миколаївобленерго”, військовими комісаріатами Миколаївської області, КЕВ м. Миколаєва по виконанню обов’язків по сплаті електричної енергії.

Колегія суддів вважає, що клопотання згідно ст.101 ГПК України не підлягає задоволенню. Крім того, із зазначеного вище листа не вбачається, які саме договори поруки та за які роки були надані відповідачу.

Посилання скаржника на положення ст. 43 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов’язок і військову службу” (у редакції від 04.04.2006 року № 3597-ІУ), якою визначено, що оплату районним (міським) військовим комісаріатам комунально-побутових послуг (освітлення, водопостачання, опалення тощо) здійснюють місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету є безпідставними та не приймається колегією суддів до уваги, з наступних підстав.

Положення статті 43 не узгоджується з вимогами Бюджетного кодексу України.

Так, статтею 87 Бюджетного кодексу України передбачено, що фінансування національної оборони здійснюється з Державного бюджету України, а статтею 85 Кодексу заборонено здійснення видатків на фінансування бюджетних установ одночасно з різних бюджетів.

Таким чином, КЕВ м. Миколаєва ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 27.06.2008 року по справі № 4/54/08 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга КЕВ м. Миколаєва –без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від „27” червня 2008 року по справі № 4/54/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва –без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                      С.І. Колоколов

Суддя                      Г.П. Разюк

Суддя                      М.С. Петров