ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.06.08                                                                                           Справа № 19/1

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

судді                                                                                Бойко С. М.

Марко Р. І.

при секретарі Гунька О. П.

за участю представників сторін:

від позивача –Загривий М. М. –представник

від відповідача (скаржника) –Чепиль М. І. –представник

розглянув апеляційну скаргу Рівненської міської ради № 08-91 від 31.01.2008 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.01.2008 р.

у справі № 19/1

за позовом ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд», м. Рівне

до відповідача Рівненської міської ради

про визнання права власності на об’єкт нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Рівненської області від 22.01.2008 р. у справі № 19/1 задоволено позов ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд», визнано за позивачем право власності на самочинно збудовану будівлю, що розташована за адресою по вул. Соборній, 446 у м. Рівне на орендованій земельній ділянці, яка, згідно Технічного паспорта, виданого Рівненським МБТІ 03.12.2007 р., позначена літерою Ж-1 та складається із 7 приміщень загальною площею 350, 7 кв. м, з яких 5 складських приміщень загальною площею 268 кв. м знаходяться на цокольному поверсі, та 2 гаражі загальною площею 82, 7 кв. м, що знаходяться на 1-му поверсі.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки самочинне будівництво здійснене на земельній ділянці, яка відведена і перебуває у користуванні позивача, відповідає будівельним нормам і правилам, а також не порушує прав інших осіб, то на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України суд визнає право власності ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд»на спірний об’єкт.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просить дане рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові, посилаючись на те, що самовільне будівництво здійснювалося на земельній ділянці, яка надана Рівненською міською радою в оренду для обслуговування будівель і споруд, що збудовані на підставі відповідних дозволів та в установленому законом порядку зареєстровані, а не для будівництва складських приміщень та гаражів. Апелянт також зазначає, що відповідно до Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування», підприємства несуть відповідальність у вигляді штрафу за проведення будівельних робіт без дозволу на їх виконання у розмірі 50 % вартості цих робіт, а у матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем такого штрафу.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити рішення господарського суду Рівненської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно висновку № 2009 від 28.11.2007 р., наданого на підставі технічного висновку КП «Рівненський архітектурно-будівельний нагляд»Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради не заперечує проти експлуатації самочинно збудованої 2-поверхової будівлі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що за договором оренди земельної ділянки від 03.07.2006 р., який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Поддубною Л. П., Рівненською міською радою надано ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд»в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку загальною площею 28 221 кв. м за адресою по вул. Соборній, 446 у м. Рівне для обслуговування будівель і споруд, які належать відповідачу на праві приватної власності, відповідно до Свідоцтва про право власності від 20.11.2001 р., виданого Рівненським МБТІ на підставі розпорядження міського голови № 2723-р від 19.11.2001 р.

На даній земельній ділянці відповідачем збудовано будівлю, яка згідно Технічного паспорта, виданого Рівненським МБТІ 03.12.2007 р., визнана такою, що самовільно збудована.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1).

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3).

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося представником позивача, земельна ділянка ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд»надана в оренду для обслуговування будівель і споруд, однак позивач збудував на цій земельній ділянці ще одну 2-поверхову будівлю.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в такому випадку позивач повинен звернутися до органів місцевого самоврядування чи іншого уповноваженого органу, до компетенції якого входить вирішення питань надання земельних ділянок у власність, із заявою про надання раніше відведеної йому земельної ділянки для мети будівництва та обслуговування будівлі. І в тому випадку, коли заява позивача буде задоволена, після отримання державного акта про право власності на зазначену земельну ділянку він має право звернутися до суду із заявою про визнання права власності на збудований на ній нерухомий об’єкт.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5).

З аналізу вказаних норм вбачається, що необхідними умовами узаконення самочинно побудованих об’єктів є: відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що самочинне будівництво здійснене на земельній ділянці, яка була відведена і перебуває у користуванні позивача, об’єкт відповідає будівельним нормам і правилам, а також воно не порушує прав інших осіб.

Позивач, підтримуючи позовні вимоги, посилається на ч. 5 ст. 376 ЦК України і вказує, що самочинно збудована будівля жодним чином не порушує прав інших осіб, на підставі чого просить визнати за ним право власності на будівлю.

Однак, як зазначалося вище, земельна ділянка, на якій збудовано спірний об’єкт, надана позивачу (забудовнику) в оренду строком на 10 років для відповідної мети –обслуговування вже збудованих будівель і споруд, що не виключає порушення прав Рівненської міської ради, як власника земельної ділянки, в майбутньому.

Також як вбачається з висновку управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради № 2009 від 28.11.2007 р. (а. с. 20), управління не заперечує проти експлуатації ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд»самочинно збудованої 2-поверхової будівлі, що знаходиться на земельній ділянці по вул. Соборні, 446 у м. Рівне, однак Рівненська міська рада –відповідач у даній справі –заперечує проти набуття позивачем права власності на цей об’єкт.

З огляду на вищенаведене, враховуючи можливість позивача використовувати самочинно збудований об’єкт для обслуговування вже збудованих будівель і споруд з огляду на відсутність заперечень з боку міської ради щодо експлуатації, апеляційний суд вважає, що відсутність дозволу власника земельної ділянки (відповідача) для її відведення у встановленому порядку позивачу під уже збудоване нерухоме майно є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності на спірну будівлю.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з неповним врахування всіх обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101 –105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Рівненської міської ради задоволити.

2.          Рішення господарського суду Рівненської області від 22.01.2008 р. у справі № 19/1 скасувати і прийняти нове рішення.

В позові ЗАТ «Рівнеавтошляхбуд»про визнання права власності на об’єкт нерухомого майна відмовити.

Стягнути з позивача на користь відповідача 42, 50 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита.

Доручити господарському суду Рівненської області видати наказ в порядку ст. 116 ГПК України.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути на адресу місцевого господарського суду;

Головуючий суддя                                                            Бонк Т. Б.

Суддя                                                                                Бойко С. М.

Суддя                                                                                Марко Р. І.