ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 4/1373-8/193

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р.

у справі №4/1373-8/193 господарського суду Львівської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор-Сервіс"

про стягнення 60 347,61грн.

за участю представників:

ТОВ "ОлШе" – не з’явилися;

ТОВ "Декор-Сервіс" – не з’явилися

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОлШе" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом та просило суд стягнути з господарського суду Львівської області з позовом та просило суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Декор-Сервіс" 60347,61грн., у т.ч. 46 155,32грн. основної заборгованості з урахуванням інфляції, 2 769,32грн. в рахунок трьох процентів річних, 4 384,74грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати поставлених виробів та наданих послуг.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 000грн. в рахунок відшкодування вартості оплачених ним юридичних послуг (т.1 а.с.2-4).

Відповідач у справі - TOB "Декор-Сервіс" у відзиві на позов заявлені вимоги заперечує, посилаючись на те, що ним повністю проведено розрахунок за поставлений товар та надані послуги протягом 2003-2004рр. При цьому, твердження позивача щодо наявності заборгованості за поставлений товар та надані послуги відповідач пояснює збільшенням позивачем ціни товару в односторонньому порядку після здійснення його поставки (т.1 а.с.116-117).

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.11.2006р. позов задоволено частково. Відповідно до рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто 34 385,08грн. основної заборгованості, 11 770,01грн. збитків від інфляції, 3 807,79грн. в рахунок трьох процентів річних, в іншій частині позову - відмовлено (т.2 а.с.71-74).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості, збитків від інфляції та трьох процентів річних, суд першої інстанції виходив з того, що:

-          позивачем виготовив, передав та змонтував відповідачу виробів на суму 189 557,99грн.;

-          відповідач не виконав вимогу, направлену йому позивачем 21.09.2005р. щодо оплати заборгованості за поставлені вироби та надані послуги;

-          відповідач як особа, що прострочила виконання грошових зобов'язань, повинна сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та трьох процентів річних.

Вимоги позивача в частині стягнення пені відхилені судом першої інстанції, оскільки не надано доказів наявності домовленості сторін у письмові формі щодо застосування такої відповідальності.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. рішення господарського суду Львівської області від 07.11.2006р. скасовано, а у позові відмовлено (т.2 а.с.171-173).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та вважаючи заявлені позовні вимоги необгрунтованими у повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

-          позивачем не доведено збільшення ціни в установленому порядку;

-          збільшення вартості виробів, поставлених відповідачу, здійснено позивачем в односторонньому порядку;

-          відповідач повністю оплатив поставлені йому вироби та виконані роботи за узгодженими сторонами цінами.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, TOB "ОлШе" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить її скасувати, залишивши в силі рішення господарського суду Львівської області від 07.11.2006р. (т.2 а.с.186-190).

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що протягом 2003-2004рр. TOB "ОлШе" здійснювалась поставка відповідачу - TOB "Декор- Сервіс" різних видів кованих елементів, кованих секцій, решіток, дверей, бруса віконного та інших елементів, а також надавались послуги.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язання з оплати відповідного товару та послуг.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що TOB "Декор-Сервіс" має перед ним заборгованість за поставлений товар та надані послуги у відповідний період у розмірі 34 385,08грн.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник у зв'язку із збільшенням вартості поставленого товару.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач стверджує, що збільшення ціни відбулось після передачі відповідного товару, в односторонньому порядку позивачем, про що позивачем складені коригувальні накладні, які не підписані повноважними представниками TOB "Декор-Сервіс".

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення вартості товару та послуг узгоджено з відповідачем шляхом підписання актів здачі-приймання робіт, корегувальних накладних.

Такий висновок визнаний необгрунтованим судом апеляційної інстанції, який скасував прийняте у справі рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні заявлених вимог.

Апеляційною інстанцією під час перегляду прийнятого рішення в апеляційному порядку встановлено, що виготовлення та поставка художніх кованих виробів здійснювалась на підставі договорів №15/03 та №16/03, специфікацій, відповідно до яких визначався асортимент виробів, їх ціна тощо. При цьому, Львівським апеляційним господарським судом встановлено, що збільшення ціни виробів не узгоджувалось сторонами в установленому порядку, а коригувальні накладні підписані від мені відповідача невстановленими особами, повноваження яких на виконання відповідних дій від імені відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач у справі заперечив факт узгодження збільшення ціни.

В силу ст. 111 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч.2 ст.189 ГПК України, ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно ч.І ст. 188 ГК України, зміна господарського договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором

За таких обставин, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами не змінено умову щодо ціни виробів в установленому порядку за взаємною згодою сторін, ним зроблено правильний висновок про необґрунтованість заявлених вимог.

Посилання скаржника на порушення його права на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 06.06.2007р. розгляд апеляційної скарги призначено у засіданні на 17.07.2007р. (т.2 а.с.165). Копія відповідної ухвали направлена сторонам, у т.ч. позивачу і отримана ним 11.06.2007р. (т.2 а.с.166). Отже, позивач був належним чином повідомлений про дату та час проведення засідання.

17.07.2007р. до Львівського апеляційного господарського суду надійшла телеграма, у якій TOB "ОлШе" просило відкласти розгляд скарги у зв'язку з неможливістю явки його повноважного представника.

Зазначене клопотання відхилено апеляційною інстанцією обґрунтовано, оскільки: не надано доказів існування обставин, на які посилається позивач у клопотанні про відкладення; у разі неможливості участі певного представника, TOB "ОлШе" не було позбавлено можливості уповноважити іншу особу на представництво його інтересів у засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2007р. у справі №4/1373-8/193 господарського суду Львівської області залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОлШе" –без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.