ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 22/94

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Селянського фермерського господарства "Ярмо"

на постанову

від 12.08.2008р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 22/94 господарського суду Полтавської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вога"

до

Селянського фермерського господарства "Ярмо"

про

стягнення 90455,20 грн.

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Вога" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до СФГ "Ярмо" про стягнення 90455, 20 грн., з яких 46877, 28 грн. сума основного боргу, 29349, 00 грн. відсотки за використання грошовими коштами, 7197, 33 грн. сума неустойки, та суми збитків в розмірі 7031, 59 грн., посилаючись на 536, 549, 550, 692 Цивільного кодексу України, статті 193, 230, 231, 224, пункт 5 статті 225 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором купівлі –продажу № 52 від 23.03.2007 р. позивачем було передано відповідачу товар на суму 62087,28грн.

Відповідач розрахувався частково, сплативши 15210, 00 грн.

Крім того, на підставі пунктів 4.3, 4.4 договору, статті 536, пункту 3 статті 692 Цивільного кодексу України, пунктів 8.4.1, 8.4.2 договору та пункту 5 статті 225 Господарського кодексу України позивачем, у зв’язку з неповною оплатою відповідачем коштів за поставлений товар, було нараховано суму відсотків за використання грошовими коштами, неустойку та суму збитків.

Вимога позивача № 9 від 12.03.2008 р. залишена відповідачем без відповіді.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.06.2008 р. (суддя Тимченко Б.П.) позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з СФГ "Ярмо" на користь ТОВ "Вога" 90455, 20 грн., з яких 46877, 28 грн. сума основного боргу, 29349, 00 грн. відсотки за використання грошовими коштами, 7197, 33 грн. сума неустойки, та суми збитків в розмірі 7031, 59 грн., з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

За апеляційною скаргою СФГ "Ярмо" Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді: Чорногуз М.Г., Жук Г.А., Зеленіна Н.І.) переглянувши рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2008 р. в апеляційному порядку, постановою від 12.08.2008 р. залишив його без змін з тих же підстав.

СФГ "Ярмо" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить судові рішення у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з СФГ "Ярмо" основний борг в сумі 46877, 28 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 29349, 00 грн., зменшити розмір неустойки та розмір збитків, які підлягають стягненню згідно пунктів 4.4 та 8.4.1 договору на 70 % та, відповідно, стягнути неустойку в сумі 2159,19 грн. та розмір збитків в сумі 2109,47 грн., а всього 80494, 94 грн.

Скаржник зазначає, що відповідно до розрахунку до позовної заяви, розмір неустойки перевищує розмір збитків, а розрахунок санкцій майже дорівнює до розміру основного зобов’язання, сплата яких може поставити заявника у скрутне становище, та посилаючись, зокрема, на приписи статей 551 та 616 Цивільного кодексу України, зазначив, що суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням сторони.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Вога" просило відмовити у її задоволенні, а судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 23.03.2007 р. між ТОВ "Вога" та СФГ "Ярмо" було укладено договір купівлі - продажу товару № 52, за умовами якого позивач зобов'язувався передати відповідно до видаткових накладних товар, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити даний товар у повному обсязі.

На виконання умов договору відповідно до видаткових накладних № РН - 0000052 від 24.03.2007 року; № РН - 0000181 від 10.05.2007 року; №РН - 0000226 від 18.05.2007 року; № РН - 0000236 від 19.05.2007 року; № РН - 0000291 від 05.06.2007 року; № РН - 0000305 від 07.06.2007 року; № РН - 0000343 від 22.06.2007 року; № РН - 0000418 від 03.09.2007 року, ТОВ "Вога" було відвантажено СФГ "Ярмо" товару на суму –62087, 28 грн. ( а.с.14-21).

Відповідно підпункту “в” пункту 4.1 договору та Специфікації № 1 від 23.03.2007 р., Специфікації № 2 від 07.05.2007 р., Специфікації № 3 від 18.05.2007 р., Специфікації № 4 від 18.05.2007 р., Специфікації № 5 від 01.06.2007 р., Специфікації № 6 від 06.06.2007 р., Специфікації № 7 від 22.06.2007 р., Специфікації № 8 від 30.08.2007 р. СФГ "Ярмо" зобов'язаний був сплатити ТОВ "Вога" 20 % від вартості товару, а саме - 12 417,45 грн. до поставки товару, а решту 80% - від вартості товару, а саме –49669, 83 грн. зобов'язувався сплатити до 01.11.2007 року.

Загальна вартість товару складає - 62 087,28 грн.

Під час розгляду справи судами було встановлено, що СФГ "Ярмо" сплатив ТОВ "Вога" лише за частину товару, а саме 15 210, 00 грн., що підтверджується банківськими платіжними документами (а. с. 35-36).

Сума основного боргу СФГ "Ярмо" перед ТОВ "Вога" за договором купівлі –продажу № 52 складає 46 877,28 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами пункту 1 статті 692 цього кодексу покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України., у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 625 вказаного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 4.3. та 4.4. договору № 52 від 23.03.2007 р., встановлено, що СФГ "Ярмо" з першого дня прострочки оплати за товар зобов'язаний сплатити ТОВ "Вога" проценти за користування чужими грошовими коштами до дня повної оплати за товар, понад неустойку та збитки.

Аналогічні положення закріплені у пункті 3 статті 692 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства.

Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлено у пункті 4.4. договору.

Згідно пункту 4 статті 231 Господарського кодексу України та пункту 8.4.1 договору № 52 розмір штрафних санкцій встановлений договором у відсотковому відношенні до невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в договорі визначили сплату неустойки у розмірі 0,1 % від загальної вартості несплаченого товару.

Сума неустойки за всіма видатковими накладними складає - 7 197,33 грн.

За приписами пункту 5 статті 225 Господарського кодексу України сторони мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків.

У пункті 8.4.2 договору № 52 від 23.03.2007 р. сторони визначили розмір збитків в розмірі 10 %, 15 % та 20 % від загальної вартості несплаченого товару, залежності від терміну просрочки.

Сума збитків за всіма видатковими накладними складає –7031, 59 грн.

Вимога ТОВ "Вога" № 9 від 13.03.2008 про сплату основного богу за поставлений товар, отримана 14.03.2008 р. СФГ "Ярмо" залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи наведені законодавчі приписи, а також встановлені господарськими судами обставини справи, касаційна інстанція визнає обґрунтованими та законними судові рішення прийняті у даній справі щодо стягнення з СФГ «Ярмо»на користь ТОВ "Вога" 90 455, 20 грн., а саме - суми основного боргу - 46 877,28 грн., відсоток за користування чужими грошовими коштами - 29 349, 00 грн., суми неустойки - 7 197,33 грн., суми збитків –7031,59 грн. у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором купівлі –продажу 3 52 ВІД 23.03.2007 р. щодо своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2008 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.08.2008 р. у справі № 22/94 господарського суду Полтавської області залишити без змін, а касаційну скаргу СФГ "Ярмо" - без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач