СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17"
квітня 2008 р.

12:10

Справа
№  6/194/08

17.04.2008 р. 12 год. 10 хв. м.
Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд
Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко
О.О.

за
позовом

Южноукраїнської
об'єднаної державної податкової інспекції, Миколаївська область, м.
Южноукраїнськ, вул. Комсомольська, 3.

до
відповідачаФізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про

стягнення
за рахунок активів податкового боргу в сумі 1440,67 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від
позивача

Гнезділов
О.Д., довіреність від 29.05.2007 року № 675/10/10-010.

Від
відповідача

Представник
не з'явився.

Предмет спору:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення
за рахунок активів податкового боргу в сумі 1440,67 грн.

Відповідач
заперечень проти позову не надав, представник до судового засідання не
з'явився.

Господарський
суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача,

встановив:

Відповідач,
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
Южноукраїнським міськвиконкомом 22.08.2001 року, про що свідчить довідка з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

На
підставі ст. 4 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991  № 1251-XII відповідач є платником податків та
зборів до бюджету та державних цільових фондів та  має заборгованість перед бюджетом  в сумі 1440,67 грн., у тому числі:

-          податок на додану вартість в сумі
170,00 грн.

-          єдиний податок в сумі 1270,67
грн.

Заборгованість
по податку на додану вартість виникла у зв'язку з несплатою застосованих згідно
податкового повідомлення-рішення від 16.10.2006 року № 1/0 штрафних
санкцій з ПДВ в сумі 170,00 грн.

Вказане
податкове повідомлення-рішення було отримане відповідачем 16.10.2007 року, що
підтверджується підписом приватного підприємця на корінці рішення.

Крім
того, відповідно до ст. 2 Указу Президента
України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” від 03.07.1998р. відповідач у 2005 році був платником
єдиного податку, що підтверджується заявою про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та звітності на 2005 рік, та обрав такий вид
діяльності, як  роздрібна торгівля.

Рішенням
Южноукраїнської міської ради від 12.06.2001 року № 286 ставка єдиного податку
для суб'єктів підприємницької діяльності -фізичних осіб, які займаються даним
видом діяльності, в 2005 році становила 160,00 грн. щомісяця.

Відповідач,
як свідчить наданий позивачем розрахунок, в порушення п.6 ст. 2 Указу
Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.1998 р., за період з квітня по
листопад 2005 року не в повному обсязі сплатив єдиний податок, в результаті
чого утворилась заборгованість в сумі
1270,67 грн.

Так
за вказаний період відповідач повинен був сплатити 1280,00 грн. Враховуючи, що
в рахунок погашення боргу відповідачем було сплачено 9,33 грн., розмір
заборгованості по  єдиному податку
становить 1270,67 грн.

Виходячи
з встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з огляду на  наступне.

Оскільки
зазначене повідомлення-рішення відповідачем було отримане та не оскаржено в
установленому законом порядку, визначене позивачем податкове зобов'язання
вважається узгодженим в розумінні ст. 5 Закону України   “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно
до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990
року № 509-XII Державні податкові інспекції мають право застосовувати  до
платників податків фінансові (штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів та державних цільових
фондів  суми недоїмки,  пені  у  випадках,
порядку  та розмірах,  встановлених законами  України.

Відповідно
до п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи
платника податків можуть бути примусово стягнуті в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням суду (господарського суду).

Враховуючи,
що сума податкового зобов'язання, що є предметом судового розгляду, є
узгодженою у розумінні Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, та станом
на день розгляду справи заборгованість залишилась несплаченою, позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.   Позовні
вимоги задовольнити.

2.          Стягнути за рахунок активів з Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1на користь Державного бюджету податковий
боргу в сумі 1440,67 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про
апеляційне оскарження рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом  десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя