ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2008 р.

№ 9/148/06-10/191/07-7/73/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. ( головуючого ),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю “Новое Время”

на рішення

господарського суду Запорізької області

від 07.04.2008 року

у справі за позовом

Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних мереж

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Новое Время”

про

стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 1378,18 грн. у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язання за договором № 5486 від 22.03.2001 року з оплати за поставлену електричну енергію.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив заявлені вимоги та просив стягнути заборгованість в сумі 2625,94 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.04.2008 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 1247,30 грн., а в решті позову провадження в справі припинено.

В апеляційному порядку зазначене рішення суду першої інстанції не переглядалося.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняте ним рішення скасувати та в позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що оскаржене судове рішення відповідає вимогам закону, і просить залишити його без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняте в ній судове рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що між сторонами було укладено договір № 5486 від 22.05.2001 року, за умовами якого позивач (постачальник) зобов’язався постачати електричну енергію, а відповідач (споживач) зобов’язався здійснювати оплату за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п.4.2 договору споживач щомісячно повинен направляти свого представника у відділ збуту енергопостачальної організації для надання звіту (рапорт) про спожиту електроенергію за розрахунковий період, та отримання платіжних документів для сплати електроенергії в наступному розрахунковому періоді. Сума оплати визначається у відповідності з очікуваним споживанням електричної енергії в наступному розрахунковому періоді з врахуванням кредитного сальдо за попередній розрахунковий період.

В період з січня 2003 року по лютий 2003 року відповідач не надав звіти позивачу, та почав надавати рапорти з 10.03.2003 року по 31.12.2003 рік.

За п.4.3 зазначеного договору остаточний розрахунок за електроенергію і потужність, плата за споживання і генерацію реактивної енергії, розраховані за наданим рапортом (звітом), а також інші платежі за розрахунковий період здійснюються за платіжними вимогами-дорученнями, які надсилаються споживачу постачальником.

П.4.4 договору встановлено, що споживач здійснює оплату в п’ятиденний строк після дати, зазначеної у вимозі-дорученні.

Згідно п. 6.39. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року № 28 (в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 року № 910) у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов’язання за договором щодо постачання електроенергії, а відповідач взяті на себе зобов’язання за договором з оплати електроенергії виконав неналежним чином, і має заборгованість в сумі 1247,30 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача встановленого розміру заборгованості за договором з оплати спожитої електричної енергії та обґрунтовано частково задовольнив позов, стягнувши з відповідача заборгованість в сумі 1247,30 грн.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду.

За таких обставин, прийняте судове рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Новое Время” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 07.04.2008 року - без змін.

Головуючий суддя П.Гончарук

Судді І. Вовк

Л. Стратієнко