ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 2-30/13980-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Барицької Т.Л.,

Козир Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Військового прокурора

Феодосійського гарнізону

на постанову

від 28.01.2008 р. Севастопольського

апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-30/13980-2007

за позовом

ТОВ "Трансінвест"

(надалі –Товариство)

до

Центру медичної реабілітації,

санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних сил Збройних сил України

(надалі –Центр медичної реабілітації)

про

визнання договору недійсним

за участю представників:

від позивача

- не з'явився

від відповідача

- Федоров Д.Я.

від прокуратури

- Спорий І.Г

від Міністерства оборони України

- Тарасенко Н.В.

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2007 р. Товариство звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Центру медичної реабілітації про визнання договору оренди нерухомого військового майна № 4/21 від 20.04.2006 р. недійсним.

Рішенням господарського суду АР Крим від 07.11.2007 р. (суддя Ловягіна Ю.Ю.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р. (судді Дугаренко О.В., Заплава Л.М., Щепанська О.А) позов задоволено, визнано недійсним договір оренди нерухомого військового майна № 4/21 від 20.04.2006 р., стягнуто з Центру медичної реабілітації на користь Товариства 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з постановою, військовий прокурор Феодосійського гарнізону звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому просить рішення і постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційного подання, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, касаційне подання підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Резолютивна частина рішення повинна містити чіткі та безумовні висновки, що ґрунтуються на аналізі та оцінці фактичних обставин викладених у його мотивувальній частині, та відповідати застосованим до спірних відносин нормам права.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.04.2006 р. між Центром медичної реабілітації (орендодавець) та Товариством (орендар) було укладено договорі оренди нерухомого військового майна (надалі –Договір).

Відповідно до 10.1 Договору вбачається, термін договору з 20.04.2006 р. по 19.04.2007 р., всього терміном на 365 днів.

Приймаючи рішення про задоволення позову суди зазначили, що відповідно до положень ст.ст. 793, 794 ЦК України (в редакції чинній на момент укладання Договору) договір найма будівлі та іншої капітальної споруди укладається в письмовій формі, строком на один рік або більше, та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки вказані норми були порушені сторонами, так як сторони не посвідчили його нотаріально та вказаний договір не пройшов державну реєстрацію, а тому суди дійшли висновку, що на підставі ст. 220 ЦК України такий договір є нікчемним.

Із законністю та обґрунтованістю вказаних висновків погодитись не можна, оскільки останні є передчасними та суперечать нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами.

Матеріали справи містять підписаний сторонами Акт приймання-передачі нерухомого майна від 20.04.2006 р., згідно якого Центр медичної реабілітації передав Товариству спальний корпус № 7, вартістю 6008741,32 грн., що розташований за адресою: м. Судак, вул. Набережна,1, військове містечко № 1, будівля № 86., що свідчить про прийняття Товариством орендованих приміщень.

Здійснюючи судовий розгляд справи, ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції не було належним чином досліджено правовідносини, які склалися між сторонами.

Судами не прийнято до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом після закінчення строку дії Договору. У зв'язку з цим без належної уваги та оцінки з боку судів залишилися такі обставини, як загальний ступінь виконання сторонами зобов'язань за оспорюваним Договором, а тому висновок суду про недійсність Договору є передчасним.

Вказані обставини і матеріали в порушення ст. 43 ГПК України судами належним чином не досліджувались, юридична оцінка надана не була.

Якщо договір виконувався обома сторонами у спосіб, передбачений договором, то у місцевого господарського суду не було підстав для визнання його недійсним.

Дослідження вказаних питань має важливе значення для правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції на вказані обставини уваги не звернув, порушення чинного законодавства не усунув, що свідчить про недотримання цим судом ст. ст. 43, 99, 101, 105 ГПК України.

В силу п. 3 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги (подання) має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень, передбачених частиною другою статті 11110 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним, рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, вирішити спір із дотриманням норм процесуального законодавства на підставі норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Військового прокурора Феодосійського гарнізону задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.01.2008 р. та рішення господарського суду АР Крим від 07.11.2007 р. у справі № 2-30/13980-2007 скасувати.

Справу направити на новий розгляд господарському суду АР Крим.

Головуючий, суддя О. Подоляк

С у д д і Т. Барицька

Т. Козир