донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.11.2008 р.                                                              справа №44/254пн

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

за участю представників сторін:

від позивача:

Скиба А.О. - директор

Павенко Г.С. - за дов. від 22.07.2008р. б/н,

від відповідача:

від 3 особи:

Лисенко Л.М. - за дов. від 21.05.2008р. №41,

Вороніна Є.О. - за дов.від 25.09.2008р. №82,

Шевнікова А.М. - за дов. від 09.01.2008р. №31-4/4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк

на рішення господарського суду:

Донецької області

від:

05.06.2008 року (підписане 10.06.2008р.)

по справі:

№44/254пн

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янська солевидобувна компанія" м.Київ

до:

3 особа:

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк

Міністерство аграрної політики України

про:

визнання майна, переданого за договором оренди від 01.05.1999р. №343/99 таким, що не є цілісним майновим комплексом та про зобов’язання відповідача внести зміни до договору оренди від 01.05.1999р. №343/99

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’янська солевидобувна компанія” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області про визнання майна, переданого за договором оренди від 01.05.1999р. №343/99 таким, що не є цілісним майновим комплексом та про зобов’язання відповідача внести зміни до договору оренди від 01.05.1999р. №343/99 в наступній редакції:

1. Пункт 1.1 розділу 1 "предмет договору" викласти в новій редакції: "…Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, склад якого визначено відповідно до наведеного переліку , що знаходиться на балансі державного підприємства "Слов'янський солевиварювальний комбінат", вартість якого визначена згідно з додатками до договору оренди…";

2. Пункт 7.2 та підпункт 7.2.1 розділу "Обов'язки орендодавця" виключити;

3. У тексті договору оренди №343/99 від 01.05.1999р. та додаткових доповнень до договору слова "цілісний майновий комплекс" замінити на слова "індивідуально визначене майно".

Рішенням від 05.09.2007р. по справі №44/254пн господарський суд Донецької області задовольнив частково позовні вимоги щодо зобов’язання відповідача внести зміни до договору оренди від 01.05.1999р. №343/99. В іншій частині позовних вимог –відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2007р. по справі №44/254пн рішення господарського суду Донецької області від 05.09.2007р. по справі №44/254пн –залишено без зміни.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.03.2008р. по справі №44/254пн постанову Донецького апеляційного господарського суду Донецької області від 14.11.2007р. по даній справі та рішення господарського суду Донецької області від 05.09.2007р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов’язання відповідача внести зміни до договору оренди від 01.05.1999р. № 343/99, а справу було передано на новий розгляд до місцевого господарського суду Донецької області.

За результатами нового розгляду рішенням господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) у справі №44/254пн (суддя: Підченко Ю.О.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване положеннями ст.188 Господарського кодексу України, ст.525, ст.627, ст.651, ст.652 Цивільного кодексу України.

При винесенні рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, що постанова господарського суду Донецької області у справі від 07.12.2006р. у справі №45/193пд (набрала законної сили), прийнятого з урахуванням висновку будівельно-технічної експертизи встановлено факт, що не потребує доказування відповідно до вимог ст.35 ГПК України, а саме, що майно, яке передане позивачу за договором оренди від 01.05.1999р. за №343/99, не є цілісним майновим комплексом. Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем доведено, що його вина в неусуненні причин, які привели до зміни обставин, відсутня, що фактично відбулася істотна зміна обставин з моменту укладення договору, встановлено зміну в характеристиках орендованого майна на момент укладення договору у порівнянні з характеристиками згідно судового экспертного висновку, даних бухгалтерського обліку підприємства.

Відповідач, Регіональне відділення Фонду державного майна України в Донецькій області, з прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) у справі №44/254пн не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись в обгрунування вимог про скасування на те, що господарським судом не в повному обсязі з’ясовані фактичні обставини щодо спірних правовідносин; на те, що позивач при укладенні договору оренди не міг не усвідомлювати того, що майно при користуванні з часом стає застарілим і зношеним та потребує відновлення, в зв’язку з чим позивач не міг не передбачити, що з часом така зміна обставин не настане. Заявник також зазначив, що при передачі в оренду державного майна встановлена спеціальна процедура, відповідно до якої обов’язковою умовою передачі майна в оренду є отримання згоди органу, уповноваженого управляти спірним майном як особливе волевиявлення власника; що оскільки Міністерство агропромислового комплексу України надало згоду на передачу спірного майна в оренду саме як цілісного майнового комплексу, то передача об’єкту в оренду як окремо визначеного майна, є прямим порушенням волевиявлення власника та встановленого порядку передачі майна в оренду.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’янська солевидобувна компанія” м.Київ, у відзиві на апеляційну скаргу заперечення заявника відхилив з огляду на те, що орендар при укладенні договору оренди цілісного майнового комплексу не міг передбачити всі наслідки, пов’язані з орендою майна; на те, що постановою господарського суду Донецької області від 07.12.2006р. по справі №45/193пд (набрала законної сили) та висновком будівельно-технічної експертизи встановлено, що майно, яке передане позивачу за договором оренди від 01.05.1999р. за № 343/99, не є цілісним майновим комплексом; на те, що внесення змін до договору оренди не потребує повернення державного майна, проведення інвентаризації, розмежування майна орендодавця та орендатора; на те, що підставою для внесення змін до договору оренди від 01.05.1999р. №343/99 є той факт, що майно, яке було передане за договором оренди від 01.05.1999р. за № 343/99, не є цілісним майновим комплексом; на те, що внесення змін до договору оренди не позбавляє власника його прав щодо володіння, користування та розпорядження майном; на те, що позивач ставить вимоги щодо внесення змін до договору оренди від 01.05.1999р. за № 343/99, що не потребує дозволу уповноваженого органу.

На стадії апеляційного провадження відповідно до вимог ст.29 ГПК України прокурор вступив у розгляд справи (повідомлення від 02.07.2008р. №05/1-03-08, див.122арк.ІІт.справи).

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ призначено склад судової колегії (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: М’ясищев А.М., Шевкова Т.А.) по розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області на рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) у справі №44/254пн.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 23.07.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ в зв’язку з відпусткою судді М’ясищева А.М. змінено склад судової колегії (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: Величко Н.Л., Шевкова Т.А.) по розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області на рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) у справі №44/254пн.

Ухвалою від 23.07.2008р. першим заступником Донецького апеляційного господарського суду було продовжено строк розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) по справі №44/254пн на 1 місяць - до 25.09.2008р.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 16.09.2008р. в порядку ст.29 Закону України “Про судоустрій України” від 07.02.2002р. №3018-ІІІ в зв’язку з виходом з відпустки судді М’ясищева А.М. змінено склад судової колегії (головуючий суддя: Алєєва І.В., судді: Величко Н.Л., М’ясищев А.М.) по розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області на рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) у справі №44/254пн.

Ухвалою від 16.09.2008р. по справі №44/254пн в порядку ст.69, ст.99, ст.101 ГПК України продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 1 місяць за згодою сторін.

Ухвалою від 16.09.2008р. по справі №44/254пн Донецьким апеляційним господарським судом в порядку ст.27, ст.99, ст.101 ГПК України у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Міністерство аграрної політики України (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 24).

Ухвалою від 21.10.2008р. у справі №44/254пн в-друге строк апеляційної скарги за згодою сторін було продовжено на 2 місяці відповідно до положень ст.69, ст.99, ст.101 ГПК України.

В судовому засіданні Донецькому апеляційному господарському суду 04.11.2008р. представник Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області заявив усне клопотання про зупинення апеляційного провадження по справі в зв’язку з поданням апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду. В обгрунтування клопотання відповідач посилався на те, що Донецьким апеляційним адміністративним судом призначене судове засідання по розгляду клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою, доказів прийняття апеляційної скарги до розгляду по суті не було надано.

Згідно зі ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За результатами розгляду судовою колегією Донецького апеляційного господарського суду відхиляється заявлене Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області клопотання, оскільки відсутні підстави щодо зупинення провадження у справі, передбачені п.1 ст.79 ГПК України. Ця норма допускає зупинення судового провадження до вирішення справи по суті, а в даному випадку господарським судом першої інстанції судове рішення було прийняте 07.12.2006р. по справі №45/193пд (майже 2 роки тому) і набуло законної сили.

Крім того, на момент заявлення позивачем клопотання відсутні докази прийняття Донецьким апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги до розгляду.

Судові засідання апеляційної інстанції переносились в порядку ст.77, ст.99, ст.101 ГПК України.

Судове засідання апеляційної інстанції фіксувалось за допомогою технічних засобів фіксації відповідно до положень ст.4 4, ст.811, ст.99, ст.101 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила:

Згідно з чинним законодавством орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. При цьому метою оренди є підвищення ефективності використання державного майна шляхом передачі його в оренду, а орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР гарантує право на власність. В ній зазначено: “Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права”.

До обмеження права на власність також застосовується вимога правової визначеності, або законності. Ця вимога чітко викладена в другому реченні частини першої статті 1 Першого протоколу, згідно з яким особа може бути позбавлена власності тільки “на умовах, передбачених законом”.

Для того, щоб бути обгрунтованим будь-яке втручання держави повинно мати законну мету в інтересах суспільства, в загальних інтересах. В даному випадку повинен бути додержаний баланс державних інтересів та інтересів орендаря, права якого захищаються нарівні з правами власності.

Одним із основних заперечень апеляційної скарги є посилання відповідача на відсутність згоди власника –Міністерства аграрної політики України на оренду спірного об’єкту як індивідуально-визначеного майна, в зв’язку з чим до участі у справі було долучено третю особу як власника –Міністерство аграрної політики України.

За матеріалами справи, 01.05.1999р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України (“Орендодавець”) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Слов’янська соледобувна компанія” (“Орендар”) було укладено договір оренди державного майна №343/99, згідно якого при оренді цілісного майнового комплексу Донецьке регіональне відділення Фонду державного майна України (“Орендодавець”) передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’янська соледобувна компанія” (“Орендатор”) приймає в строкове платне володіння і користування державне майно цілісного майнового комплексу “Слов’янський солевиварювальний завод №2”, склад і вартість якого визначені згідно з актом оцінки та передаточним балансом зазначеного підприємства, станом на 01.04.1999р. та дорівнюють 9816695грн.

Як свідчать матеріали справи, до п.1.1 вищезазначеного договору неодноразово вносились зміни, а саме:

-          додатковою угодою від 17.10.2000р. №4 п.1.1 договору було викладено в наступній редакції: “При оренді цілісного майнового комплексу “Орендодавець” передає, а “Орендар” приймає в строкове платне володіння та користування державне майно –цілісний майновий комплекс “Слов’янський солевиварювальний завод №2”, склад і вартість якого визначені згідно звіту по експертній оцінці цілісного майнового комплексу “Сільзавод №2” фірмою ТОВ “Експерт” 08.06.2000р. і складає 632205грн., у тому числі –передається в оренду державне майно –цілісний майновий комплекс вартістю 632205грн.;

-          додатковою угодою від 01.09.2003р. №7 п.1.1 викладено в наступній редакції: “”Орендодавець” передає, а “Орендар” приймає в строкове платне користування державне майно – цілісний майновий комплекс “Сільзавод №2”, вартість якого визначено у відповідності з додатками до договору оренди, протоколом про результати інвентаризації та передавальним балансом підприємства, складеним станом на 31.12.2002р., вартість якого становить 639219,19грн., у тому числі основні засоби: по первісній вартості 1918094,46грн.; по балансовій (залишковій) вартості 639219,19грн.

Згідно ст.4 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992р. №2269 (зі змінами та доповненнями) цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Донецької області від 07.12.2006р. по справі №45/193пд (набрала законної сили) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Слов’янська солевидобувна компанія” м. Київ до Регіонального відділення Фонду Державного майна України в Донецькій області м. Донецьк встановлено, що майно, яке передавалось позивачу в оренду по договору оренди державного майна від 01.05.1999р. №343/99 цілісним майновим комплексом не являється.

Для з’ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань господарським судом Донецької області по справі №45/193пд була призначена будівельно-технічна експертиза.

Експертом у висновку будівельно-технічної експертизи від 16.10.2006р. №4898/23 зазначено, що на момент укладення договору оренди склад майна не дозволяв здійснювати кінцевий продукт в зв’язку з технічним станом орендованого майна; що за період оренди Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України (“Орендодавець”) неодноразово надавалась згода щодо відчуження майна, що входило до складу орендованого в зв’язку з його технічним станом, при якому його ремонт був не доцільним; що листом-дозволом на капітальний ремонт від 14.04.2003р. №06-4051 Орендодавець давав згоду на проведення капітального ремонту будівлі цеху випарки в зв’язку з його аварійним станом.

Як свідчать матеріали справи, за даними висновку від 20.11.2007р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області було надано згоду щодо доцільності здійснення поліпшень орендованого державного майна ЦМК “Слов’янський солевиварювальний завод №2” за рахунок власних коштів орендаря.

Висновком будівельно-технічної експертизи від 16.10.2006р. №4898/23 встановлено, що при відділенні від всього майнового комплексу власного майна орендаря господарська діяльність на постійній та регулярній основі на базі орендованого майна по договору №343/99 від 01.05.1999р. не можлива.

Місцевим господарським судом визнано встановленим фактом, що не потребує повторного доведення, визнання судом правового статусу орендованого позивачем майна як такого, що не є цілісним майновим комплексом, з огляду на що з 18.12.2006р. обставини, якими керувалися сторони при укладенні договору оренди від 01.05.1999р., істотно змінилися в частині предмету угоди; наявними є всі передумови для внесення змін в договір оренди за рішенням суду згідно частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи листа Міністерства аграрної політики України від 03.11.2008р. №37-11-3-15/18544, згідно якого Мінагрополітики вважає за можливе, у відповідності до вимог чинного законодавства, визнати майно, яке перебуває в оренді відповідно до договору від 01.05.1999р. №343/99, як окремо визначене.

Зазначене клопотання задоволене судовою колегією, оскільки саме це питання стосовно наявності згоди власника –Міністерства аграрної політики України на оренду спірного об’єкту як індивідуально визначеного майна було одним із доводів апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

В судовому засіданні представник Міністерства аграрної політики України підтвердив позицію власника майна стосовно згоди на оренду майна як індивідуально визначеного, викладену в листі від 03.11.2008р. №37-11-3-15/18544.

За приписами ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів у односторонньому порядку не допускаються.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк (з урахуванням часу поштового обігу), заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 652 Цивільного кодексу України формулює розгорнені правила, спрямовані на захист інтересів сторін договору у разі істотної зміни обставин. Законодавець в цьому випадку визнав, що зміст прав та обов’язків, які виникли у сторін на підставі договору, доцільно змінити з метою зберегти той баланс інтересів сторін, якого було досягнуто при укладенні договору і який виявився порушеним у зв’язку із істотною зміною обставин.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та у разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність зі істотно зміненими обставинами, договір може бути розірваний, а з підстав, передбачених частиною 4 статті 652 Цивільного кодексу України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

-          в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

-          зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

-          із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного провадження позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність всіх чотирьох обов’язкових, передбачених ст.652 Цивільного кодексу України, для зміни умов договору оренди у зв’язку з істотною зміною обставин.

Зокрема, в момент укладання договору сторони не могли передбачити якісні зміни об'єкту оренди, внаслідок яких господарська діяльність лише на базі державного майна без використання майна позивача є неможливою.

Зміна обставин, які існували на час укладання спірного договору оренди, від позивача не залежала. Така зміна відбулась внаслідок погіршення стану орендованого майна, яке з 1972 року експлуатується в несприятливих умовах (агресивному середовищі). З цієї причини, передане в оренду майно згодом втрачало ознаки цілісного майнового комплексу, що вимушувало позивача підтримувати його в належному стані за рахунок власних коштів.

Обгрунтованими є і ствердження позивача про те, що невнесення змін до договору порушить співвідношення майнових інтересів сторін. Адже, позивач буде вимушений вносити орендну плату за цілісний майновий комплекс, який фактично ним не орендується.

Апеляційна інстанція вважає, що ризик зміни вищевказаних обставин не може бути покладений на позивача. Цього не випливає із договору або з закону чи із звичаїв ділового обороту.

Невнесення змін до договору оренди в порядку ст.652 Цивільного кодексу України суперечило б суспільним інтересам, оскільки позивач є єдиним виробником солі «Екстра” на Україні, здійснення виробництва лише на базі державного майна без урахування майна орендаря призвело б до зупинення виробництва продукції (позивачу належить сировинна база –розсолопромисел, без якої неможливо виробництво продукції, а також залізничні колії, система випарювання солі).

Судом першої інстанції вірно враховано, що у разі розірвання договору оренди може постати питання щодо працевлаштування 500 працівників, що знаходяться в трудових відносинах з позивачем.

Крім того, сторони не заперечують, що державне майно функціонує тривалий час в умовах агресивного середовища (висока температура, соляний розчин), в зв’язку з чим більшість обладнень та будівель перейшло у незадовільний стан, а орендарем здійснені заходи щодо відновлення цього обладнання з метою забезпечення роботи підприємства.

Місцевим господарським судом в повному обсязі з’ясовані фактичні обставини щодо спірних правовідносин.

З огляду на вищезазначене вимоги апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області не підлягають задоволенню, оскільки рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) по справі №44/254пн відповідає фактичним обставинам, нормам матеріального та процесуального права і з заявлених підстав не підлягає скасуванню.

Результати апеляційного провадження у справі №44/254пн оголошені в судовому засіданні.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.50-51, ст.811, ст.91, ст.92, ст.93, ст.99, ст.101, ст.102, ст.103, ст.105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області на рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) по справі №44/254пн - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2008р. (підписане 10.06.2008р.) по справі №44/254пн –залишити без зміни.

Постанова складена та підписана в повному обсязі 07.11.2008р.

Головуючий:

Судді: