ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 р.

№ Б14/076-08(02-03/2684/11)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу

сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Зоря"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 червня 2008 року

у справі

господарського суду

№ Б14/076-08

господарського суду Київської області

за заявою

закритого акціонерного товариства "Оболонь"

до

сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Зоря"

про

порушення справи про банкрутство

за участю представників:

ЗАТ "Оболонь" Пруднік С.І., Вознюка В.А.,

СВК "Агрофірма "Зоря" Москаленка І.О.,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Київської області від 4 березня 2008 року провадження у справі № Б14/076-08 про банкрутство сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Зоря" (далі –СВК "Агрофірма "Зоря") припинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням господарського суду Київської області, закрите акціонерне товариство "Оболонь" (далі –ЗАТ "Оболонь") звернулося до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу місцевого господарського суду від 4 березня 2008 року скасувати, посилаючись на те, що суд, виносячи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального та матеріального права, зокрема, неправильно застосував ст. 59 ГК України, неповно з'ясував обставини, які мають істотне значення для справи.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 червня 2008 року апеляційну скаргу ЗАТ "Оболонь" задоволено: ухвалу господарського суду Київської області від 4 березня 2008 року про припинення провадження у справі скасовано, матеріали справи № Б14/076-08 повернуті до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Не погоджуючись з винесеною у справі постановою суду апеляційної інстанції СВК "Агрофірма "Зоря" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 59, 109 Господарського кодексу України (далі –ГК України), ст.ст. 32, 33, 35, Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), просить оскаржувану постанову скасувати, а ухвалу господарського суду Київської області від 4 березня 2008 року залишити без змін.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 13 жовтня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Панової І.Ю. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

14 жовтня 2008 року у розгляді справи було оголошено перерву до 21 жовтня 2008 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій у даній справі встановлено, що ухвалою господарського суду Київської області від 17 грудня 2007 року за заявою ЗАТ "Оболонь" було порушено провадження у справі № Б14/076-08 про банкрутство СВК "Агрофірма "Зоря".

Ухвалою господарського суду Київської області від 4 березня 2008 року провадження у справі № Б14/076-08 припинено з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону –подано заяву про визнання банкрутом ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи.

В обґрунтування ухвали про припинення провадження у справі суд першої інстанції послався на те, що судовим рішенням від 23 серпня 2007 року у справі № Б14/025-07 встановлено, що в кінці 2003 року у відповідності з Указом Президента України «Про прискорення реформування в системі агропромислового комплексу»власниками земельних та майнових паїв СВК «Агрофірма «Зоря»отримано державні акти на право приватної власності на землю та майнові сертифікати. Згідно протоколу зборів уповноважених представників членів СВК «Агрофірма «Зоря»від 20 лютого 2004 року № 1, Законів України «Про сільськогосподарську кооперацію», «Про власність»створено три нові юридичні особи: ВАТ «Саливонківський цукровий завод», СВК «Новоселицький»та СВК «Астра», які не є правонаступниками СВК «Агрофірма «Зоря». У зв'язку із реорганізацію СВК «Агрофірма «Зоря»припинив свою виробничу діяльність. Згідно з волевиявленням власників паїв майно пайового фонду передано по актах приймання-передачі новоствореним суб'єктам господарської діяльності пропорційно майновим сертифікатам власників та укладеним договорам на оренду майна, що підтверджується наявними в матеріалах справи № Б14/025-07 доказами. З цих підстав та посилаючись на ч. 1 ст. 109 ГК України, яка передбачає, припинення діяльності виробничого кооперативу і п. 59 Статуту СВК "Агрофірма "Зоря", яким передбачено ліквідацію та реорганізацію (злиття, приєднання, поділу, перетворення) вказаного підприємства, що проводиться за рішенням зборів уповноважених його членів, суд першої інстанції прийшов до висновку про припинення провадження у справі № Б14/076-08 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону.

Частиною 1 ст. 109 ГК України передбачено, що виробничий кооператив за рішенням загальних зборів членів кооперативу може бути реорганізований у підприємства інших форм господарювання в порядку, визначеному статутом кооперативу відповідно до вимог цього Кодексу.

Статтею 59 ГК України визначено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ГК України у разі поділу суб'єкта господарювання усі його майнові права і обов'язки переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу, а у разі виділення одного або кількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

Статутом СВК "Агрофірма "Зоря" також передбачено порядок його ліквідації та реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), що повинна проводитись за рішенням зборів уповноважених членів СВК.

Проте, вирішуючи питання про припинення справи про банкрутство боржника суд без достатніх підстав дійшов висновку про можливість застосування таких наслідків до боржника, як реорганізованого, оскільки у своєму розпорядженні суд не мав об'єктивних доказів про реорганізацію (ліквідацію) боржника - СВК"Агрофірма "Зоря".

Як зазначалося вище, суд першої інстанції в ухвалі про припинення провадження у справі про банкрутство боржника послався на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23 серпня 2007 року у справі № Б14/025-07 з якої, на думку суду, вбачається, що у зв’язку із реформуванням СВК «Агрофірма «Зоря»припинив свою виробничу діяльність. При цьому суд вказав, що ці обставини підтверджені матеріалами справи № Б14/025-07 і, відповідно, послався на ст. 35 ГПК України.

Стаття 35 ГПК України визначає підстави звільнення від доказування у господарському процесі. Так факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Матеріалами даної справи підтверджено, що справа № Б14/025-07 про визнання банкрутом СВК «Агрофірма «Зоря»була порушена 2 лютого 2007 року за заявою Дочірнього підприємства «Райз-Інвест»ЗАТ «Компанія «Райз», ухвалою Господарського суду Київської області від 3 травня 2007 року провадження у справі № Б14/025-07 було припинено. ЗАТ «Оболонь»стороною у вказаній справі не було.

Відтак, обставини, на які послався суд, як на підставу припинення провадження у справі, не можуть вважатися такими, що не повинні доводитися у даній справі. Обов'язок доказування обставин законом покладений на сторону, яка посилається на них у підтвердження своїх вимог чи заперечень.

А тому, посилаючись на обставини, які на думку боржника є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 згаданого вище Закону, СВК «Агрофірма «Зоря», відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, повинен був їх довести.

Відповідно до ст. 34 ГПК України докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розглядаючи повторно справу відповідно до вимог ст. 101 ГПК України господарський суд апеляційної інстанції дослідив додатково подані докази, в тому числі протокол зборів уповноважених представників членів СВК "Агрофірма "Зоря", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зведену відомість про розподіл майна пайового фонду між новоствореними юридичними особами, акти передачі майна та інші докази подані у підтвердження стану реорганізації боржника, і обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність ухвали суду про припинення провадження у справі про банкрутство СВК "Агрофірма "Зоря".

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до дослідженої копії протоколу № 1 зборів уповноважених представників членів СВК «Агрофірма «Зоря»від 20 лютого 2004 року, головою ініціативної групи с. Саливонки внесено пропозицію про створення ліквідаційної комісії по припиненню діяльності СВК «Агрофірма «Зоря»з 20 лютого 2004 року. Однак, збори не підтримали дану пропозицію. Крім того, вирішено в зв'язку з отриманням державних актів на право приватної власності на землю, діючому правлінню СВК «Агрофірма «Зоря»забезпечити безперешкодний процес переходу за волевиявленням кожного власника земельного та майнового паю до новостворених структур, або до створення селянських господарств, фермерських господарств, для цього створити робочі групи по відділках для підготовки документів по завершенню реформування господарства; в результаті завершення формування новостворених структур, створити комісії із представників різних формувань для проведення розподільчого балансу основних та оборотних засобів, майнового фонду; продовжити роботу правління, комісії по приватизації землі, врегулювання майнових відносин до повного завершення реформування господарства, зняття його з державної реєстрації, як суб'єкта підприємницької діяльності. Питання про припинення діяльності суб'єкта господарювання, у розумінні ч. 1 ст. 59 ГК України, на повістку дня зборів не виносилося і ними не вирішувалось(т. 1 а.с. 190-206).

Наслідків завершення реорганізації СВК "Агрофірма "Зоря" судами при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до п. 5 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", у разі поділу підприємства до новостворених підприємств переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права та обов'язки реорганізованого підприємства. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права та обов'язки реорганізованого підприємства.

Достатньо повно з'ясувавши обставини справи суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що рішення зборів уповноважених членів СВК "Агрофірма "Зоря" щодо реорганізації агрофірми та розподільний акт (баланс), затверджений зборами уповноважених членів щодо обсягів правонаступництва за всіма зобов'язаннями реорганізованого підприємства, в матеріалах справи відсутні, факт існування таких доказів судом першої інстанції не перевірявся, матеріали справи, як і касаційна скарга боржника, посилань на них не містять.

Отже, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство є подання заяви про порушення справи про банкрутство ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи. Тобто, за вказаною нормою Закону господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо ліквідація або реорганізація юридичної особи мала місце до порушення провадження у справі.

Частиною 7 ст. 59 ГК України передбачено, що до державного реєстру запис про припинення діяльності суб'єкта господарювання вноситься після затвердження ліквідаційного балансу відповідно до вимог цього Кодексу.

Скасування державної реєстрації позбавляє суб'єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру. Суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

За наслідками проведення реорганізації законом передбачено, публікацію реєструючим органом оголошення про реорганізацію чи ліквідацію господарської організації у спеціальному додатку до газети "Урядовий кур'єр" та/або офіційному друкованому виданні органу державної влади або органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням суб'єкта господарювання протягом десяти днів з дня припинення діяльності суб'єкта господарювання (ч. 8 ст. 59 ГК України).

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин припинення виробничої діяльності СВК "Агрофірма "Зоря" не є підставою визнавати юридичну особу такою, що припинила свою господарську діяльність.

Доводи касаційної скарги про те, що у зв'язку із реформуванням з 1 січня 2004 року СВК «Агрофірма «Зоря»припинила свою виробничу діяльність; станом на 1 січня 2008 року на балансі боржника залишилось лише майно пайового фонду власників, які не ввійшли до новостворених структур і звернулись із заявами про виплату їм майнових паїв, висновків суду апеляційної інстанції про відсутність у суду першої інстанції правових підстав для припинення провадження у справі про банкрутство не спростовують і суперечать матеріалам справи, дослідженим судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що обставини, на які посилається суд першої інстанції не були доведені і підстави для припинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відсутні.

Доводи касаційної скарги боржника висновків суду апеляційної інстанції, викладених у постанові від 26 червня 2008 року у справі № Б14/076-08, не спростовують і посилань на обставини, які б свідчили про незаконність постанови і були б підставою для її скасування, не містять.

Оскільки постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 червня 2008 року у справі № Б14/076-08 прийнята з дотриманням вимог закону, підстав для її скасування колегія суддів не встановила.

Керуючись статтями 85, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Зоря" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26 червня 2008 року у справі № Б14/076-08 залишити без змін.

Головуючий Панова І.Ю.

Судді                                                                        Заріцька А.О.

Продаєвич Л.В.