ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2008 р. Справа № 16/32-08

вх. №

Суддя господарського суду Здоровко Л.М.

при секретарі судового засідання Малярчук Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - не з’явився;

позивача - Супрун Г.В., довіреність №1758/25/14-08 від17.03.2008 р.;

1-го відповідача: Максимчук І.Т., довіреність №24/09-2 від 24.09.2007 р.;

2-го відповідача: Дядюк О.В., довіреність №1/06-16/124 від 05.02.2008 р.;

розглянувши справу за позовом Київського транспортного прокурора м. Київ в інтересах держави. в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, м. Київ

до до Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Лемма-Віте", м. Харків

Державного підприємства "Київпассервіс" м. Київ

про визнання договору недійсним та стягнення 600000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київський транспортний прокурор звернувся з позовом до господарського суду в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв’язку України, просить визнати договір страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007 р., укладений між державним підприємством "Київпассервіс"( надалі – Підприємство), та ЗАТ СК "Лемма-Віте"( надалі – Товариство) недійсним та зобов’язати Товариство повернути всі кошти, отримані від ДП "Київпассервіс", а саме 600 тис. грн. Підприємству. Позов обґрунтовано порушенням зі сторони відповідачів при укладенні договору страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007 р. статті 6 Закону України "Про страхування" щодо укладення договору страхування за відсутності згоди працівників Підприємства , та статей 2,13 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" щодо укладення оскаржуваного договору без застосування процедур закупівлі.

20.02.2008р. представник Товариства надав до канцелярії господарського суду відзив, в якому проти позову заперечує, вказує, що договір довгострокового страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007р. укладено згідно з вимогами чинного законодавства без порушень Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" та Закону України "Про страхування" , оскільки оспорюваних договір - це сукупність окремих договорів страхування щодо придбання страхової послуги для кожного окремого працівника ДП "Київпассервіс", Це підтверджується тим, що у договорі істотні умови надання страхової послуги визначаються щодо кожного окремого працівника, а саме : розмір страхової суми, страховий тариф та страховий внесок. Вартість страхової послуги для кожного окремого працівника, тобто розмір страхового внеску за одного працівника згідно з додатком №1 до договору страхування, не перевищує розміру закупівлі, дозволеного без проведення тендеру, а отже вважає, що договір довгострокового страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007р. укладено без порушення вимог Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти"; стосовно вимог ст. 6 Закону України "Про страхування" зазначає, що доводи позовної заяви не відповідають дійсності, оскільки. згідно з умовами договору довгострокового страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007р. є у наявності згода працівників, що застраховані згідно з цим договором, що підтверджується додатком № 4 до договору.

03.04.2008р. представник позивача надав через канцелярію господарського суду пояснення, в якому зазначає, що ДП "Київпассервіс" є державним унітарним підприємством, яке засновано на державній власності та входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України, яке відповідно до покладених на нього завдань забезпечує ефективне використання державного майна підприємствами, що належать до сфери його управління . Вважає, що договір довгострокового страхування життя № ДП 1210073 від 27.07.2007р. ( надалі – Договір) на суму 701 068, 32 грн. укладено з порушенням ст. 2 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти", без застосування процедури державної закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, у зв’язку з чим просить суд задовольнити позов.

12.05.2008р. Київський транспортний прокурор надіслав до канцелярії господарського суду обґрунтування заявлених позовних вимог; копію висновку Тендерної палати України № 6-83/03 від 07.03.2008 р. та копію відповіді на запити Державного департаменту автомобільного транспорту № 574-03/09/17-08 від 26.02.2008 р.

Прокурор в судове засідання не з’явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, всі витребувані судом докази не надав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Товариства в судовому засіданні не визнає позовні вимоги, надав суду клопотання в якому просить відкласти розгляд справи для ознайомлення з поясненнями та доданими до нього документами, які надані прокурором.

Представник Підприємства в судовому засіданні визнає позовні вимоги, надав пояснення, що за Договором страхування була сплачено лише за працівників, підписи яких є у додатку № 4 до Договору ; надав до канцелярії господарського суду письмове пояснення в якому погоджується з доводами прокурора, що основним порушенням при укладанні оскаржуваного Договору страхування життя є не виконання вимог Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти", просить задовольнити позов поданий Київською транспортною прокуратурою у повному обсязі.

26.05.2008р. представник Товариства надав до канцелярії господарського суду додаткове заперечення та висновок Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.2008р. № 02/08-11, відповідно до якого порушень вимог Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти » не виявлено.

Суд, вислухавши представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, встановив наступне.

27 липня 2007 року між ЗАТ „СК „Лемма-Віте” ( Страховик) та ДП „Київпассервіс” ( Страхувальник) було укладено договір довгострокового страхування (пенсійного страхування) № ДП 1210073 . Згідно з цим Договором Страховик зобов’язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату згідно з умовами Договору, а Страхувальник зобов’язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Страховик надає послугу зі страхування життя працівників Страхувальника

Згідно з додатком №4 до Договору працівниками Підприємства, які є застрахованими за Договором, надана згода на страхування, що підтверджується їх підписами у цьому додатку.

Договір було укладено без застосування процедур закупівлі за державні кошти в порядку, визначеному Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

На виконання спірного Договору Підприємством було перераховано на користь Страховика страхові внески за застрахованих працівників у розмірі 600 000 грн.

Частиною 6 статті 2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (посилання на цей Закон - у редакції, що діяла на час укладання спірного договору) передбачено, що закупівля підприємствами товарів, робіт і послуг за рахунок інших державних коштів здійснюється з урахуванням таких особливостей : підприємства для закупівлі товарів, робіт і послуг застосовують цей Закон у разі, якщо вартість предмета закупівлі для товару ( товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 50 тисяч гривень, а для робіт – 400 тисяч гривень.

У статті 1 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” зазначається, що під терміном підприємства у даному законі маються на увазі у тому числі і державні підприємства, а державними коштами є кошти підприємств, які спрямовуються на придбання товарів, робіт та послуг.

Таким чином, Підприємство зобов’язане було застосовувати процедуру закупівель, визначену Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, якщо вартість послуги перевищує 50 тис. гривень.

Суд погоджується з доводами Товариства , що Договір по суті є сукупністю окремих договорів страхування життя працівників Підприємства виходячи із наступного.

Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про страхування» , страхування життя – це вид особистого страхування, який передбачає обов’язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Згідно з Договором Підприємство придбало послуги зі страхування життя для своїх працівників, які є застрахованими особами за Договором. У спірному Договорі істотні умови надання страхової послуги визначаються щодо кожного окремого працівника, зокрема, розмір страхової суми, страховий тариф та страховий внесок. Відповідно до пункту 7.1 Договору його дія також визначається щодо кожного окремого працівника.

Вартість страхової послуги для кожного окремого працівника, тобто розмір страхового внеску за одного працівника згідно з додатком № 1 до Договору не перевищує розміру закупівлі, дозволеного без проведення тендеру.

Згідно з наданим Товариством висновком Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель від 20.03.2008р. №02/08-11, в результаті проведеного Комісією дослідження Договору, укладеного між відповідачами без проведення процедури закупівлі, порушень вимог Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” Комісією не виявлено.

Відповідно до частини 7 статті 3-3 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” всі рішення та висновки Комісії, прийняті в межах її компетенції, відповідно до вимог цього Закону, є обов’язковими для виконання замовниками, учасниками, іншими особами, яких вони стосуються.

Суд не погоджується із доводами позивача та прокурора щодо порушення Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” та інших норм чинного законодавства при укладанні Договору та не приймає у якості належного доказу наданий висновок Тендерної палати України №6-83/03 від 07.03.2008р. виходячи із наступного.

Відповідно до висновку Тендерної палати України № 6-83/03 від 07.03.2008р. для розгляду та дослідження надавались копія договору від 27.07.2007р. б/н на закупівлю послуг із довгострокового страхування життя працівників з ЗАТ „Страхова компанія „Лемма - Віте” на 8 аркушах та платіжні доручення на перерахування коштів. Наданий до суду оригінал договору довгострокового страхування життя, укладений між ДП „Київпассервіс” та ЗАТ „СК” Лемма - Віте” 27.07.2007р. має номер ДП 1210073. Крім того, цей Договір складений на 3 аркушах (6 сторінок), додаток № 1 до Договору складено на 8 аркушах .

У висновку Тендерної палати України в частині «Дослідження» зазначається, що були досліджені надані матеріали, серед яких наводиться додаток №1 до Договору. Однак додаток № 1 відсутній серед документів, які, згідно з даним висновком Тендерної палати України були надані для розгляду та дослідження. У частині «Дослідження» висновку Тендерної палати України вказується на проведення дослідження щодо розміру щорічного внеску на одного працівника за специфікацією, визначеною у додатку № 1 до Договору з середньоринковими цінами на території України на момент закупівлі. В результаті такого дослідження, згідно з цим висновком, встановлено, що середньоринковий розмір щорічного страхового внеску на одну особу дорівнював 0,5 тис. грн., у той час як ДП „Київпассервіс” було придбано послуги із довгострокового страхування життя з щорічним розміром страхового внеску на одного працівника за ціною 1,6 тис. грн. Суд відхиляє зазначені доводи, як необґрунтовані, враховуючи відсутність документів, матеріалів на підставі яких було зроблено цей висновок та відсутність будь-якої вказівки на такі матеріали . Відповідно до частини 3 статті 17-3 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” Тендерна палата України не є суб’єктом владних повноважень, окрім того, у даному Законі відсутня вказівка на обов’язковість виконання висновків Тендерної палати України.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення статті 6 Закону України „Про страхування” в частині відсутності згоди на страхування застрахованих осіб, оскільки Товариством до суду було надано оригінал спірного договору страхування із додатками, у тому числі додатком № 4, в якому містяться підписи працівників Підприємства, що є застрахованими за Договором. Окрім того, представник Підприємства у судовому засіданні підтвердив наявність підписів застрахованих осіб, за яких було перераховано страхові внески у загальній сумі 600 000 грн.

Суд відхиляє доводи прокурора та позивача щодо недійсності Договору на підставі вимог частини 1 статті 75 Господарського кодексу України в частині укладення Договору за відсутності у фінансовому плані Підприємства витрат на придбання послуг за договором страхування, керуючись наступним. Частиною 1 статті 75 Господарського кодексу України передбачено, що державне комерційне підприємство зобов'язане приймати та виконувати доведені до нього в установленому законодавством порядку державні замовлення, враховувати їх при формуванні виробничої програми, визначенні перспектив свого економічного і соціального розвитку та виборі контрагентів. Позивачем та прокурором не надано доказів не виконання фінансового плану в результаті укладання Підприємством спірного Договору.

Згідно зі статтею 29 Закону України „Про страхування” договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі: 1) якщо його укладено після страхового випадку ; 2) якщо предметом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації на підставі судового вироку або рішення, що набуло законної сили.

Відповідно до статті 998 Цивільного кодексу України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою та другою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України закріплює, що в разі, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд, дослідивши Договір, дійшов висновку, що при його укладенні сторони договору не допустили порушень, які б свідчили, що його зміст суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Позивач не надав жодного доказу в обґрунтування того, що особи, які вчинили правочин, не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. В матеріалах справи також відсутні докази в підтвердження того, що волевиявлення учасників правочину не є вільним і не відповідає їх внутрішній волі. Сторони укладаючи договір мали намір на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання недійсним Договору відсутні, а позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 215, 998 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 6, 29 Закону України „Про страхування”, ст.ст. 1, 2, 3-3, Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” ст. ст.1, 4 – 4-7, 12, 22, 28, 32 – 34, 36, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя Здоровко Л.М.

Повний текст рішення складено та підписано 06.06.2008р.