ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 р.

№ 3/180

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Михайлюка М.В.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Міського комунального виробничого підприємства "Дніпроводоканал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 січня 2008 року у справі № 3/180 за позовом Відкритого акціонерного товариства “Дніпрошина”, м. Дніпропетровськ до Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ, про стягнення 3 280 435,28 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Сердюка О.С. (дов. від 1.02.2008),

відповідача –Старовицька О.П. (дов. №18/28-06 від.19.09.2007),

встановив:

У квітні 2000 року позивач –ВАТ “Дніпрошина” пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська про стягнення 3 280 435,28 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2001 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 3 280 435,28 грн. боргу, 32 804,35 грн.- державного мита, 69,00 грн.- арбітражних витрат.

На виконання даного рішення 29.05.2001 виданий наказ.

У грудні 2006 року позивач звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред’явлення наказу до виконання. Пропуск встановленого строку мотивований неправомірними діями державного виконавця.

У лютому 2007 року до суду надійшла заява позивача про видачу дубліката наказу № 3/180 від 29.05.2001, який був втрачений працівниками Державної виконавчої служби.

Подані заяви були розглянуті судом в одному проваджені.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2007 (суддя Юзіков С.Г.) заяви ВАТ "Дніпрошина" про поновлення строку для пред’явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу задоволені.

Ухвалено видати дублікат наказу Арбітражного суду Дніпропетровської області від 29.05.2001 у справі № 3/180 про стягнення з Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська на користь ВАТ "Дніпрошина" 3 280 435,28 грн. заборгованості та відновити строк для пред'явлення його до виконання, обчислюючи цей строк з 11.10.2007 до 11.10.2010. Оригінал наказу № 3/180 від 29.05.2001 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2008 (колегія суддів у складі: Тищик І.В. –головуючий, Сизько І.А., Чоха Л.В.) ухвалу залишено без змін.

Судові рішення мотивовані посиланнями на те, що втрата наказу та пропуск строку пред'явлення його до виконання зумовлені неправомірними діями працівників державної виконавчої служби.

У касаційній скарзі Міське комунальне виробниче підприємство "Дніпроводоканал", яке є правонаступником Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, просить ухвалу та постанову скасувати з підстав порушення і неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його заяв про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ "Дніпрошина" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а законні та обгрунтовані судові рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи і повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм процесуального права колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Ухвала та постанова зазначеним вимогам відповідають, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, наказ було пред'явлено до виконання і у встановленому законодавстом порядку 09.08.2001 відкрито виконавче провадження.

За результатами виконавчих дій наказ був виконаний на суму 5 751,14 грн., заходів щодо виконання наказу в решті суми виконавча служба не вживала і постановою від 19.11.2001 наказ було повернуто стягувачу (ВАТ "Дніпрошина").

У листопаді 2006 року ВАТ "Дніпрошина" звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2006 у справі №3/180 скаргу задоволено. Дії державного виконавця щодо повернення наказу стягувачу визнані незаконними і встановлено, що наказ та постанова, якою його повернуто, стягувачу не надходили і докази їх направлення в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Про повернення наказу ВАТ "Дніпрошина" стало відомо лише 01.11.2006.

Суди попередніх інстанцій правильно вважали ці факти преюдиціальними.

У відповідності до статті 118 ГПК України (в редакції змін до кодексу станом на 07.03.2002 р.) виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох місяців (в редакції змін до ГПК України від 15.03.2006 року “трьох років”) з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення або після винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання. У цей строк не зараховується час, на який виконання судового рішення було зупинено.

Згідно ст.119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

За таких обставин, причина пропуску строку пред'явлення наказу до виконання є поважною, а тому суди попередніх інстанцій дійшли цілком правильного та обгрунтованого висновку про те, що він підлягає поновленню.

Зазначені висновки господарських судів грунтуються на правильній юридичній оцінці наявних у справі доказів і встановлених судами фактичних обставинах справи, відповідають нормам процесуального права.

Що стосується задоволення заяви про видачу дубліката наказу, то як правильно зазначив апеляційний суд в означеній частині ухвала оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом перегляду ні в апеляційному, ні в касаційному порядку.

Доводи касаційної скарги про неповне з'ясування апеляційним судом обставин, що мають значення для справи, не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмета розгляду та зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст.1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Твердження касаційної скарги про порушення і неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міського комунального виробничого підприємства "Дніпроводоканал" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 січня 2008 року та Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2007 року у справі № 3/180 залишити без змін.

Судді: Н.Г. Дунаєвська

М.В. Михайлюк

С.С. Самусенко