ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2008 р. Справа № 11/7-05

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Будішевської Л.О.

Горшкової Н.Ф.

при секретарі Швидченко О.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Слюсар О.В., довіреність від 28.01.2008р.,

від відповідача: Мержієвська Л.В., довіреність №1099/10 від 16.01.2008р,.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Вінниці, м. Вінниця

на рішення господарського суду Вінницької області

від "05" квітня 2005 р. у справі № 11/7-05 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Спільного підприємства фірми "Софія-ЛТД", м. Вінниця

до Державної податкової інспекції у м. Вінниці, м. Вінниця

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/1 від 27.09.2004 року та №/1 від 27.09.2004 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 05 квітня 2005 року у справі №11/7-05 позов Спільного підприємства фірми "Софія ЛДТ" задоволено: визнано недійсними податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Вінниці №/1 від 27 вересня 2004р. та №/1 від 27 вересня 2004р.

Крім того, стягнуто з ДПІ у м. Вінниці на користь Спільного підприємства фірми "Софія ЛДТ" 85 грн. витрат зі сплати державного мита та 118 грн. витрат зі сплати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.237-239, т.1).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ДПІ у м. Вінниці звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у скарзі (а.с.244-245, т.1).

Посилається на те, що підприємством в перевіряємому періоді в порушення пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат віднесено суму 285163 грн., яка не підтверджена відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення податкового обліку, оскільки згідно довідки техніко-криміналістичного дослідження документів встановлено, що печатки нанесені струмнево-крапельним способом.

Вказує, що перевіркою встановлено, що в порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" підприємством віднесено до складу податкового кредиту суми, які не підтверджені податковими накладними. Довідкою №1129 від 23.07.2004 року НДЕКЦ УМВ України у Вінницькій області було встановлено, що податкові накладні містять ознаки фіктивності, а саме печатки на наданих до перевірки документів нанесені струмнево-крапельним способом.

Крім того, зазначає, що пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що у разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної на вимогу покупця згідно з пп.7.2.6 цього Закону покупець має право звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до податкового органу за своїм місцезнаходженням. Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг). Так, не скориставшись правом визначеним даною статтею позивач втратив право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі.

Позивач - Спільне підприємство фірма "Софія -ЛТД" в письмовому запереченні та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Вважає, що податкові накладні відповідають вимогам пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", норми якого не передбачають наявності печатки на податковій накладній, а тому підприємство обгрунтовано, одержавши у встановленому порядку податкову накладну відповідно до п.7.5 ст.5 Закону України "Про податок на додану вартість" правомірно включило суму ПДВ до податкового кредиту. Податкова накладна містить всі необхідні реквізити передбачені пунктом 7.2.1 п. 7.2 ст.7 вищевказаного Закону.

Вказує, що позивач повністю провів операції з купівлі матеріалів по бухгалтерському та податковому обліку, наявність цих документів на момент перевірки підтверджується протоколом вилучення від 13.07.2004 року. Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Всі первинні документи, які реєструють порядок здійснення господарської операції були належним чином оформлені. При проведенні перевірки податковим органом не було здійснено жодної зустрічної перевірки для доведення того факту, що господарських операцій не було. Таким чином, СП фірма "Софія-ЛТД" вважає, що відповідачем не надано жодного документу, що підтверджував би правильність визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток.

Просить рішення господарського суду Вінницької області залишити без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у м. Вінниці - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Державною податковою інспекцією у м. Вінниці проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства Спільним підприємством фірма "Софія ЛТД” за період 01.04.2001р. по 01.04.2004р., за наслідками якої податковим органом 27.08.2004р. прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 про визначення підприємству платежу з податку на додану вартість в розмірі 93388,50 грн. та №/0 про визначення підприємству платежу з податку на прибуток в розмірі 112421,70 грн. Також за вказаний період податковим органом проведена додаткова перевірка і складено акт №291/26-20-01 від 06.09.2004р. (а.с.112-119, т.2).

Не погоджуючись з визначенням вказаних платежів, позивач звернувся зі скаргами до ДПІ у м. Вінниці та відповідно до ДПА у Вінницькій області і за результатами розгляду яких податковим органом йому направлені податкові повідомлення-рішення №/1 від 27.09.2004р. та №/1 від 27.09.2004р. Даними рішеннями СП фірма "Софія ЛТД” визначено суму податкового зобов‘язання з ПДВ - 93388,50 грн., із яких 62259 грн. основний платіж і 31129,50 грн. штрафна санкція, а також з податку на прибуток - 56814,40 грн., із яких 37949 грн. основний платіж і 18865,40 грн. штрафна санкція (а.с.9-10, т.1).

Підставою визначення позивачу, зазначених вище сум податкових зобов‘язань, як випливає з акту перевірки №260/26-20-01 від 27.07.2004р. та акту додаткової перевірки №291/26-20-01 від 06.09.2004р. є те, що підприємством завищено податковий кредит, який складається з сум податку на додану вартість за податковими накладними, які вказані в акті перевірки, але не враховані перевіркою, як належний підтверджуючий документ на підставі довідки НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області №129 від 23.07.2004р., якою визначено, що відтиски печаток на податкових накладних нанесено за допомогою множувальної техніки струменеві-крапельним способом.

Вказані в акті перевірки податкові накладні відповідають вимогам пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість”, норми якого не передбачають наявності печатки на податковій накладній, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач, одержавши у встановленому порядку податкову накладну, відповідно до пункту 7.5 статті 7 даного Закону правомірно включив суму ПДВ до податкового кредиту. Вона виписана зареєстрованим платником ПДВ, оскільки на момент її видачі контрагенти позивача та ПП "ЭОЛ” рахуються в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, про що свідчить довідка №29 від 31.01.2005р. Головного управління статистики у Миколаївській області.

Визнання в судовому порядку недійсними з моменту установчих документів платника податку і його свідоцтва як платника ПДВ, не є підставою для визнання вчинених ним з іншими суб’єктами господарювання юридично значимих дій недійсними, оскільки його контрагенти за договором можуть нести відповідальність за наявності вини. Вина СП фірма "Софія ЛТД” податковим органом не доведена.

Крім того, як свідчать матеріали справи контрагенти позивача на час здійснення господарських операцій були платниками податку на додану вартість (а.с.58-69, т.2).

Відповідно до п.5 листа Вищого господарського суду України №01-8/380 від 31.07.2000р. законодавчі акти України не надають право податковим органам визнавати ті чи інші документи недійсними або визнавати умови, за яких документ вважається дійсним.

В частині визначення позивачу податку на прибуток підставою стало, те що перевіркою знято з валових витрат суми коштів, які підприємство сплачувало за отриманий товар готівкою і що підтверджується касовими ордерами, перерахованими на сторінках 6-8 додаткового акту перевірки №291/26-20-01 від 06.09.2004р.

ДПІ ум. Вінниці не надано будь-яких доказів, де було б визначено, що печатки на цих документах не відповідають дійсності, як не надано і касових ордерів, на підставі яких підприємство відносило кошти за придбаний товар до валових витрат. Вказані касові ордери були вилучені згідно протоколу обшуку від 13.07.2004р., що проводився слідчим СВ ПМ ДПІ у м. Вінниці Корольом А.С. і на момент судового розгляду. У суді апеляційної інстанції представник відповідача не заперечував, що податкові накладні та касові ордери були вилучені у позивача, а в подальшому втрачені.

Водночас відповідачем не надано відповідних доказів правомірності донарахування СП фірма "Софія ЛТД” податку на прибуток. Також перевіркою не було перевірено ті факти, що підприємством була видана з каси готівка на відповідні цілі і за використання цієї готівки особа, що її отримала відзвітувала згідно авансових звітів, що відповідає вимогам Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004р..

СП фірма "Софія-ЛТД" повністю провела операції з купівлі матеріалів у бухгалтерському та податковому обліку, наявність цих документів на момент перевірки підтверджується протоколом вилучення від 13.07.2004р.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Всі первинні документи, які реєструють порядок здійснення господарської операції були належним чином оформлені. При проведенні перевірки податковим органом не було здійснено жодної зустрічної перевірки для доведення того факту, що господарських операцій не було.

Висновок НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області №1129 від 23.07.2004р., який став причиною відповідних нарахувань, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки преюдиційним для господарського суду при вирішенні справи відповідно до ст.35 ГПК України є вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, в якому встановлена винність конкретних осіб у вчиненні злочину.

Як свідчить матеріали справи, винність посадових осіб спільного підприємства фірми "Софія ЛТД” у вчиненні злочину, пов’язаного даною справою жодним преюдиційним документом не доведена.

Так, у жовтні 2005 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №04277014 по обвинуваченню директора СП фірми "Софія-ЛТД" Гавінського Ц.М. в умисному ухиленні від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах та у службовому підроблення.

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.11.2007 року, яка набрала законної сили, Гавінського Ц.М. звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, на підставі п."г" ст.1 Закону України "Про амністію" від 31.05.2005 року, а кримінальну справу закрито (а.с.112, т.2).

Крім того, згідно з постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Вінниці від 07.07.2005 року кримінальну справу відносно Гавінського Ц.М. по епізоду ухилення ним від сплати податку на прибуток підприємства в сумі 83623 грн. та податку на додану вартість в сумі 804 грн. закрито за відсутністю складу злочину (а.с.55, т.2).

Відповідно до частин 1,4 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже при розгляді справи судом встановленого, що у Державної податкової інспекції у м. Вінниці при винесенні податкових повідомлень рішень за №/1 від 27.09.04р. та №/1 від 27.09.04р., за результатами акту перевірки №291/26-20-01 від 06.09.2004 року не було правових підстав передбачених пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість”, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств” для визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, а тому вказані повідомлення-рішення є такими, що порушують права та законні інтереси позивача та прийняті з порушенням діючого законодавства.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції обгрунтовано визнав недійсними спірні податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Вінниці №/1 від 27 вересня 2004р. та №/1 від 27 вересня 2004р.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються вищевказаним, матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до абзацу першого пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Абзацом 5 цього пункту визначено, що адміністративні справи, провадження в яких було відкрито місцевими та апеляційними господарськими судами до початку діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно до абзацу першого цього пункту.

Київський апеляційний адміністративний суд розпочав свою діяльність 02.04.2007 року.

Апеляційну скаргу ДПІ у м. Вінниці на рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.2005 року у справі №11/7-05 прийнято до провадження Житомирського апеляційного господарського суду 17.05.2005 року, тобто до початку діяльності Київського апеляційного адміністративного суду, тому апеляційний розгляд вищевказаної справи здійснювався Житомирським апеляційним господарським судом за правилами КАС України.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 05.04.2005 року у справі №11/7-05 є законним і обгрунтованим, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 05 квітня 2005 року у справі №11/7-05 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

3. Справу №11/7-05 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Майор Г.І.

судді:

Будішевська Л.О.

Горшкова Н.Ф.

Віддрук. 4 прим.

1 - до справи

2,3 - сторонам

4 - в наряд