ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 р.

№ 4/273

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства Державного проектного інституту "Діпроверф"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2008р.

у справі

господарського суду

№ 4/273

міста Києва

за позовом

державного підприємства Державного проектного інституту "Діпроверф"

до

Інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача -

визнання права власності

Сизова Л.Ф. дов. б/н від 17.11.2008

Дир. Гриценко Ю.М. посвідчення № 062

не з’явився

В С Т А Н О В И В:

У травні 2008 року Державний проектний інститут „Діпроверф” звернувся до господарського суду м. Києва із позовом до Інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук про визнання права власності на будівлю сарай-гараж, розташовану в м. Києві, по вулиці Клінічній, 23-25.

Позовні вимоги були вмотивовані посиланням на акт прийому-передачі будівлі сараю-гаражу, згідно з яким після оплати оціночної вартості 22990 грн. відповідачу - Інституту цукрових буряків до ДПІ „Діпроверф” зазначена будівля переходить у власність.

Відповідач Інститут цукрових буряків визнав позовні вимоги повністю.

Рішенням від 26.06.08 Господарського суду м. Києва позов задоволено і визнано за Державним проектним інститутом „Діпроверф” право власності на будівлю сарай-гараж, розташовану в м. Києві, по вулиці Клінічній, 23-25.

На рішення від 26.06.08 господарського суду м. Києва Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку „Башта” було подано апеляційну скаргу, яка була вмотивована посиланням на те, що рішення суду зачіпає права ОСББ "Башта", оскільки спірна будівля сарай-гараж розташована на придомовій земельній ділянці, на якій розташований будинок по вул. Клінічній 23-25, вважає зазначену будівлю допоміжним приміщенням будинку, а визнання права власності за Державним проектним інститутом „Діпроверф” зачіпає права мешканців будинку.

Київський апеляційний господарський суд на підставі ст.129 Конституції України визнав право особи, яку не було залучено до участі у справі, на апеляційне та касаційне оскарження рішення господарського суду, що стосується її прав і обов’язків, та прийняв апеляційну скаргу Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Башта” до розгляду.

Постановою від 10.09.08 Київського апеляційного господарського суду рішення від 26.06.08р. Господарського суду міста Києва скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що майновий комплекс багатоквартирного житлового будинку належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень, спірна будівля сарай-гараж розташована на земельній ділянці прибудинкової території багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній в м. Києві і становить невід’ємну частину майнового комплексу багатоквартирного будинку.

Крім того, Постанова Київського апеляційного господарського суду мотивована тим, що Державний проектний інститут „Діпроверф” є державним підприємством, все майно якого належить державі в особі уповноваженого органу управління і може буди закріплене за державним підприємством на праві господарського відання, а встановлення судом першої інстанції статусу спірного майна як власність державного підприємства суперечить приписам Господарського кодексу України та Закону України "Про власність".

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду, Державний проектний інститут „Діпроверф” звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права і просить його скасувати, а рішення господарського суду м. Києва від 26.06.2008 залишити в силі. Касаційна скарга вмотивована тим, що на спірні правовідносини не розповсюджуються роз’яснення, надані в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп від 2 березня 2004 у справі про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків, оскільки вважає, що сарай-гараж не відноситься до майнового комплексу багатоквартирного будинку.

Заявник касаційної скарги вважає, що апеляційний суд неправильно послався на Закон України "Про власність", який втратив чинність згідно Закону України від 27.04.2007.

Апелянт по справі –ОСББ "Башта" у запереченні на касаційну скаргу проти доводів касаційної скарги заперечує, наполягає на приналежності спірного сараю-гаражу як допоміжного приміщення до майнового комплексу багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній в м. Києві та неможливості державного підприємства мати нерухоме майно у своїй власності.

Оскільки у поясненні до касаційної скарги Державний проектний інститут „Діпроверф” повідомляє про рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2008, яким визнано недійсним п.3.2 Рішення-протоколу № 1 від 12 березня 2006 року установчих зборів власників квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній, яким в тому числі було обрано до правління ОСББ Федорова Д.А., а повноваження представляти в суді ОСББ "Башта" від загальних зборів Федоров Д.А. суду не надав, то Федоров Д.А. був присутній в залі судових засідань без прав учасника судового процесу, оскільки розгляд справ у господарських судах є відкритим.

У поясненнях до касаційної скарги "Державний проектний інститут „Діпроверф” погоджується із тим, що інститут взагалі не може бути власником спірного майна, а може лише використовувати його на праві господарського відання, у зв’язку з чим під час судового розгляду позивач заявляв клопотання про залучення в якості третьої особи Фонду державного майна України, в задоволенні якого було відмовлено. Однак, матеріалами справи не підтверджено заявлення такого клопотання ані письмово, ані усно.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні представників позивача –"Державного проектного інституту „Діпроверф”, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, а також доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню .

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Господарським судом м. Києва встановлено, що Актом від 27.04.2000 передачі будівлі Інститут цукрових буряків у відповідності із Розпорядженням Київської міської держадміністрації від 31.01.1996 №110 "Про погодження місця розташування будинку" передав одноповерхову будівлю сарай-гараж 1931 року побудови оціночною вартістю 23040грн. "Державному проектному інституту "Діпроверф", за що ДПІ "Діпроверф" сплатив кошти Інституту цукрових буряків.

Оскільки позивачем "Державним проектним інститутом "Діпроверф" було втрачено оригінали документів, які засвідчують його право власності на сарай-гараж площею 182,9 кв.м по вул. Клінічній, 23-25 в Солом’янському районі м. Києва, а саме –оригінал Акту передачі будівлі від 27.04.2000, господарським судом м. Києва було винесено рішення про визнання права власності за "Державним проектним інститутом "Діпроверф" на спірну будівлю.

Київським апеляційним господарським судом встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 110 від 31.01.1996р. "Державному проектному інституту „Діпроверф” було надано право будівництва багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній.

Рішенням Київської міської ради від 22.04.1999р. №211/312 „Про надання та вилучення земельних ділянок” у Додатку №11 під будівництво багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній надано земельну ділянку "Державному проектному інституту „Діпроверф”.

Апеляційним судом встановлено, що будівництво багатоквартирного 3-х секційного будинку №23-25 по вул. Клінічній в Солом’янському районі міста Києва не фінансувалося із державного бюджету, будинок побудовано "Державним проектним інститутом „Діпроверф” та ЗАТ „Познякижилбуд” за кошти фізичних осіб, які придбали в цьому будинку квартири.

Введення в експлуатацію багатоквартирного будинку № 23-25 здійснювалося "Державним проектним інститутом „Діпроверф” та ЗАТ „Познякижилбуд” посекційно протягом 1998 –2001 років.

Для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку згідно із ст. 385 Цивільного кодексу України та Законом України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку ” власниками квартир створено Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку „Башта” ( далі –ОСББ "Башта").

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку ”, таке об’єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів, належного утримання та використання неподільного та загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об’єднання полягає у здійснені функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об’єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об’єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов’язань, пов’язаних з діяльністю об’єднання.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку ” об’єднання має право, зокрема, визначення порядку утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна; прийняття на баланс майна об’єднання; використання приміщень в житловому комплексі для потреб органів управління майновим комплексом об’єднання.

ОСББ „Башта” як експлуатуючою організацією прийнято на баланс майновий комплекс багатоквартирного будинку № 23-25 по вул. Клінічній.

Апеляційним судом встановлено, що майновий комплекс багатоквартирного будинку № 23-25 по вулиці Клінічній в м. Києві становить собою єдиний комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком разом із спорудами та інженерними мережами. Спірна будівля сарай-гараж розташована на прибудинковій території багатоквартирного будинку № 23-25 по вулиці Клінічній в м. Києві і становить собою невід’ємну частину майнового комплексу багатоквартирного будинку.

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення господарського суду м. Києва від 26.06.2008 зачіпає інтереси ОСББ "Башта".

Стаття 129 Конституції України визначає основними засадами судочинства, зокрема, законність та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного суду України в Постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз’яснив, що оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Статтею 107 Господарського процесуального кодексу України закріплено право осіб, яких не було залучено до участі у справі, на касаційне оскарження рішень і постанов суду, що стосується їх прав і обов’язків. Обмеження права на апеляційне оскарження для цих осіб суперечить статті 129 Конституції України.

Задовольняючи позовні вимоги Державного проектного інституту „Діпроверф” та визнаючи безпосередньо за ним право власності на будівлю сараю-гаражу на підставі Акту від 27.04.2000 передачі будівлі від державної бюджетної установи "Інститут цукрових буряків Української академії аграрних наук" суд першої інстанції не досліджував дотримання встановленого порядку такої передачі та питання, чи може взагалі державне підприємство Д П І „Діпроверф” бути власником державного майна.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що Державне підприємство "Державний проектний інститут „Діпроверф” не може бути власником спірного майна.

Поза увагою суду першої інстанції залишився Статут Державного проектного інституту „Діпроверф”, затверджений Міністерством промислової політики України, яким визначено правовий стан державного майна, закріпленого за інститутом на праві повного господарського відання.

Апеляційний суд правильно визначив, що Державний проектний інститут „Діпроверф” може використовувати майно, що є у загальнодержавній власності, лише на праві господарського відання.

Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб’єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції законодавчими актами України.

Державний проектний інститут „Діпроверф” відповідно до норм ст.ст. 133- 137 та 139 Господарського кодексу України користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо цим майном, на праві повного господарського відання.

Відповідно до ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб’єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженнями правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Закон України "Про власність", який втратив чинність з 20.06.2007, але був чинним на час передачі спірної будівлі від державної установи "Інститут цукрових буряків Української академії аграрних наук" до Державного проектного інституту „Діпроверф”, у ст.33 передбачав, що державні органи, уповноважені управляти державним майном, вирішують питання створення підприємств і визначення цілей їх діяльності, реорганізації і ліквідації, а ст.37 цього Закону визначала, що майно, яке є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України.

Закон України від 21.09.2006 "Про управління об’єктами державної власності" визначив, що суб’єктами управління об’єктами державної власності є Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерства та інші органи виконавчої влади ( уповноважені органи управління), органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами, і які в межах компетенції, визначеної цим Законом, здійснюють повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об’єктів, пов’язаних з володінням, користуванням і розпорядженням.

Визнання судом першої інстанції за Державним підприємством "Державний проектний інститут „Діпроверф” права власності на спірне нерухоме майно суперечить ст. 92 Конституції України, ст.ст. 134, 136, 139, 141 Господарського кодексу України та Закону України "Про управління об’єктами державної власності".

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити його без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного Підприємства "Державний проектний інститут „Діпроверф” залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.09.08 у справі № 4/273 господарського суду м. Києва залишити без змін.

Головуючий                                                   Є. Першиков

Судді                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська