ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 р.

№
47/411-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Головуючого:

Дунаєвської  Н.Г.,

Суддів
:

Михайлюка
М.В.,   Мележик Н.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу

ОСОБА_5,  Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Вперед"

на  постанову

Харківського
апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р.

у
справі

№
47/411-07 господарського суду Харківської області

за
позовом

ОСОБА_5,
СТОВ "Вперед"

до

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2

про

визнання
договору купівлі-продажу недійсним

за  участю представників  сторін:

позивача  1
позивача 2

ОСОБА_5,
ОСОБА_5,

відповідача
1 відповідача 2

не
з'явились, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням
господарського суду Харківської області від 26.09.2007 р. у справі № 47/411-07
(суддя: Светлічний Ю.В.), залишеним без змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. (судді: Могилєвкін Ю.О.,
Пушай В.І., Плужник О.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не
погоджуючись з зазначеною постановою, позивачі звернулися до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою в якій просили скасувати
судові рішення у справі та задовольнити позов. В обґрунтування вимог скаржники
посилаються неправильне застосування судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної
скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм
матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як
встановили господарські суди, відповідно до протоколів №№ 1, 2 від 22.01.2000
р. уповноважених співвласників КСП "Вперед" 57 співвласників, в тому
числі ОСОБА_1., виведені з членів КСП "Вперед" зі своїм майновим
паєм. Водночас, рішенням загальних зборів створено СТОВ "Вперед".

Передача
майна засновниками СТОВ "Вперед" здійснена за актом
приймання-передачі майна від 22.01.2000 р.

Господарські
суди з'ясували, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) майновий
пай ОСОБА_1. склав 29232,27 грн.

З
довідки СТОВ "Вперед" від 12.03.2005 р. вбачається, що до статутного
фонду СТОВ "Вперед" ОСОБА_1. внесено 1417 грн., що склало 4,36 %
частки учасника у статутному фонді товариства.

Відповідно
до протоколу № 8 від 12.03.2005 р. затверджено нову редакцію статуту СТОВ
"Вперед", відповідно до якого частка ОСОБА_1. склала 1417 грн., що
становить 4,36 % статутного фонду.

12.03.2006
р. СТОВ "Вперед" та учасники цього товариства, в тому числі ОСОБА_1.
уклали договір оренди, відповідно до умов якого співвласники передали належні
їм на праві власності основні засоби господарству в оренду строком на 5 років.
Розмір частки ОСОБА_1. згідно з додатком № 1 до цього договору визначено в сумі
27815,27 грн., що складає 4,37 % спільного майна.

Пунктом
8.3 договору оренди передбачено, що СТОВ "Вперед" має виключне право
на придбання орендованих основних засобів.

Господарські
суди встановили, що 26.09.2006р. ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець)
уклали договір купівлі-продажу майнового паю № 90 від 26.05.2006 р. відповідно
до умов якого продавець зобов'язаний передати у власність покупцю, а покупець
прийняти та оплатити за умовами договору майновий пай продавця у майні КСП
"Вперед" (СТОВ "Вперед").

Апеляційний
суд погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність
підстав для задоволення позову та зазначив наступне.

Відповідно до
ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Господарські
суди прийшли до висновку, що спірний договір купівлі-продажу майнового паю
ОСОБА_1. укладала як власник майнового паю, що підтверджується Свідоцтвом про
право власності на майновий пай члена КСП"Вперед" (майновий
сертифікат) від 01.08.2001 р. на суму 29232,27 грн. Разом з тим,  ОСОБА_1. є засновником СТОВ „Вперед" і
розмір її внеску в статутний фонд складає 1417 грн. (4,36 % цього фонду),
відтак вона є співвласником товариства в частці, що становить 1417 грн., а не
29232,27 грн.

Згідно
протоколу №2 загальних зборів учасників товариства, установчого договору та
статуту СТОВ "Вперед" частка ОСОБА_1. у статутному фонді сформована
належними їй майновими правами, а не майновими паями. Учасники мають право
робити свої внески до статутного фонду виключно майновими та немайновими
правами, майном або грошима (п. 4.4 установчого договору).

Апеляційний суд
зазначив, що предметом договору купівлі-продажу виступав майновий пай ОСОБА_1.
в майні пайового фонду КСП "Вперед", в той час як частку у статутному
фонді СТОВ „Вперед" ОСОБА_1. фактично не відчужувала, а тому суд відхилив
посилання позивачів про наявність у учасників СТОВ"Вперед" переважного
права на придбання майнового паю.

Суди також
спростували доводи позивачів, що відповідно до протоколу №1 зборів учасників
товариства СТОВ „Вперед" було створено на базі виділених єдиним майновим
комплексом майнових паїв КСП"Вперед", оскільки в статуті та
установчому договорі товариства відсутні посилання на те, що статутний фонд
сформовано саме таким чином. Окрім того, протоколом №1 від 22.01.2000 р.
установчих зборів СТОВ "Вперед" склад та порядок формування
статутного фонду не визначено. До того ж, таке формування статутного фонду
товариства суперечить п. 8 Порядку розподілу та використання майна
реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого
наказом Мінагрополітики України 14.03.2001р. № 62.

Господарські
суди вказали, що у порушення вимог ст. 33 ГПК України, позивачі не надали
документи, які підтверджують право власності СТОВ „Вперед" на майновий пай
ОСОБА_1. з відміткою товариства про виділення майна в натурі, не надали
документів, що підтверджували б право власності ОСОБА_1. на виділене в натурі
майно з пайового фонду КСП "Вперед" (витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно, довідку ДАІ про право власності на транспортні засоби), що
спростовує посилання позивачів на порушення ОСОБА_1. першочергового права
учасників товариства на придбання майнового паю.

Відповідно до
Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у т. ч. реорганізованих (затв. Постановою
Кабінету Міністрів України №177 від 28.02.2001р.), майновий пай - це частка
майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду. Поняття "майновий пай" не
передбачає переліку індивідуально визначеного майна, що входить до паю,  це - лише можливість отримати в натурі майно
відповідної вартості. Відтак,  твердження
позивачів про здійснення неправомірного продажу ОСОБА_1. майна пайового фонду
без виділення його в натурі є  безпідставним.

Разом з тим,
предметом договору купівлі-продажу є майновий пай, а не індивідуально визначене
майно, яке знаходиться в спільній власності. Законодавство України не містить
норм, які забороняють укладення угоди, предметом якої є майновий пай члена КСП
(п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств, передбачає можливість відчуження паю
будь-яким способом в установленому законом порядку).

Господарські
суди встановили, що право власності ОСОБА_1. на майновий пай КСП
"Вперед" з моменту його набуття - 01.08.2001 р. (дати видачі
свідоцтва про право власності на майновий пай) позивачами не оскаржувалось,
реалізоване шляхом отримання особисто ОСОБА_1. або в групі з іншими пайщиками в
натурі майна з пайового фонду КСП "Вперед" не було, а відтак суди
прийшли до висновку про відсутність перешкоди для реалізації ОСОБА_1. свого
права на продаж майнового паю.

Як оцінили суди
попередніх інстанцій, ОСОБА_1. укладаючи договір купівлі-продажу майнового паю
не порушувала умов договору оренди від 12.03.2005р., оскільки відповідно до
договору оренди ОСОБА_1. передала СТОВ "Вперед" в оренду основні
засоби. В цьому договорі відсутні посилання на те, що в оренду СТОВ
"Вперед" передано майновий пай КСП "Вперед" (тобто
індивідуально визначене майно) ОСОБА_1.

Апеляційний суд
наголосив, що позивачі не надали доказів того, що відповідачі уклали договір
купівлі-продажу основних засобів (індивідуально визначеного майна), а також
доказів права власності ОСОБА_1. на таке індивідуально визначене майно, в
зв'язку з чим, посилання позивачів на порушення ОСОБА_1. п. 8.3 договору оренди
є безпідставними.

Господарські
суди прийшли до висновку про відсутність підстав вважати, що СТОВ
"Вперед" як юридична особа, з урахуванням вимог ст. 329 ЦК України
набуло права власності на майно у вигляді майнового паю ОСОБА_1., оскільки суду
не надано доказів передачі ОСОБА_1. у власність товариства майнового паю КСП
"Вперед", а відтак договір купівлі-продажу №90 від 26.05.2006р.
відповідає вимогам законодавства України.

Оскільки
предметом спірного договору була не частка майна у статутному фонді СТОВ
"Вперед", а належний ОСОБА_1. майновий пай, який не вносився нею до
статутного фонду СТОВ "Вперед", ОСОБА_4 придбавши майновий пай
не набула право на частку у статутному фонді СТОВ "Вперед".

Апеляційний суд
погодився з висновками місцевого суд про те, що зміст оскаржуваного договору
купівлі-продажу відповідає вимогам законодавства України (ст. 639, § 1 глави 54
ЦК України): договір має всі ознаки, встановлені законодавством для договору
купівлі-продажу, договір укладено в простій письмовій формі, що відповідає
вимогам ст.639 та ст. 657 ЦК України.

При цьому, суди
відхилили доводи позивачів про те, що спірний договір купівлі-продажу паю
повинен бути посвідчений нотаріально, оскільки майновий пай це лише право особи
на частку майна, а не нерухоме майно, як зазначають позивачі і вимоги щодо
обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору законодавством не
встановлені.

Водночас,
апеляційний суд зазначив, що відповідно до ст. 1 ГПК України до господарського
суду вправі звернутися кожна з наведених в цій статті осіб, яка вважає, що її
право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. За змістом
вказаної статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні
існувати на момент звернення до суду. В даному випадку права позивачів не
порушені, оскільки продаж ОСОБА_1. свого майнового паю ОСОБА_4 не зачіпає прав
і обов'язків товариства.

Разом
з тим, з такими висновками господарських судів не можна погодитись, з огляду на
наступне.

Вирішуючи
даний спір, господарські суди попередніх інстанцій не з'ясували правову природу
спірних правовідносин, не з'ясували норми матеріального права, які підлягають
застосуванню до даних правовідносин та не встановили дійсних прав та обов'язків
сторін щодо предмету спору.

Господарські
суди, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, не здійснили всебічний, повний і
об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а
відтак їх висновки є передчасними.

До
того ж, суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили питання чи
належав майновий пай на час укладення спірного Договору на праві приватної
власності ОСОБА_1. чи був часткою у статутному фонді СТОВ "Вперед",
що має важливе значення для правильного вирішення даного спору.

Господарські
суди не з'ясували яким чином сформовано статутний фонд СТОВ "Вперед"
(за рахунок майна або майнових паїв учасників колишнього КСП "Вперед"
тощо), а лише зазначили, що майнові паї учасників КСП "Вперед" не
могли бути внеском до статутного фонду СТОВ "Вперед", оскільки це
суперечить положенням чинного законодавства.

Разом
з тим, статутний фонд СТОВ "Вперед" фактично сформовано, відповідні
рішення учасників про створення СТОВ "Вперед" та про формування
статутного фонду чинні, а відтак господарські суди безпідставно ухилилися від
з'ясування питання про те чи майновий пай ОСОБА_1. фактично було внесено до
статутного фонду СТОВ "Вперед" і в якій частині. В разі якщо частка
ОСОБА_1. у статутний фонд товариства внесена за рахунок частини майнового паю,
то суду належало перевірити наявність у ОСОБА_1. права на відчуження тієї
частини майнового паю, який внесено як вклад до статутного фонду СТОВ
"Вперед".

Крім
того, господарські суди не надали належної правової оцінки заяві ОСОБА_1. від
26.04.2007 року (а.с. 48 т. 1), в якій відповідачка визнала позовні вимоги та
просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно
до ст. 1117 ГПК України касаційна
інстанція  не має  права встановлювати або вважати доведеними
обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу  одних  доказів
над  іншими,  збирати
нові  докази  або додатково
перевіряти  докази.

З
огляду на викладене, судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а
справа передачі на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського  процесуального кодексу
України,  Вищий  господарський
суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну
скаргу задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Харківської області від 26.09.2007 р. та постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 р. у справі №
47/411-07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду
Харківської області.

Головуючий,
суддя
Н. Дунаєвська

Судді:
М. Михайлюк

Н. Мележик