ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

14.08.08                                                                                           Справа № 1/1144-15/446

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів: Марко Р.І.

Бойко С.М.

розглянувши апеляційне подання заступника прокурора Львівської області № 06-191 вих. 08 від 22.02.2008 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2008 року

у справі № 1/1144-15/446

за позовом прокурора Львівської області в інтересах держави в особі:

позивача-1: Дрогобицької районної державної адміністрації, м. Дрогобич

позивача-2: Львівського обласного головного управління земельних ресурсів

до відповідача-1: Східницької селищної ради, смт. Східниця

до відповідача-2: ТзОВ «Гранд», м. Трускавець

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: МПП «Перспектива», смт. Східниця

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.12.03р. №ЛВ 594, вилучення земельної ділянки з користування ТзОВ «Гранд»

За участю представників:

прокурор: Шумелда Р.Р. –прокурор відділу (посвідчення № 441 від 23.09.2002 року);

від позивача-1: не з’явився;

від позивача-2: не з’явився;

від відповідача-1: не з’явився;

від відповідача-2: Карпин О.Р. –директор;

від третьої особи: не з’явився,

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 року у складі колегії: головуючого судді Мельник Г.І., суддів: Новосад Д.Ф., Михалюк О.В. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду. У зв’язку з перебуванням суддів Новосад Д.Ф. та Михалюк О.В. у щорічній відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2008 року в склад колегії по розгляду даної справи введено суддю Марко Р.І. та суддю Бойко С.М.

Справа слуханням відкладалася з підстав, наведених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року, 20.05.2008 року та 05.06.2008 року. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 року у відповідності до вимог ст. 69 ГПК України строк вирішення справи продовжено.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Львівської області (суддя Т.С. Костів) від 12.02.2008 року у справі № 1/1144-15/446 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Прокурор з постановленим рішенням не погодився, вніс апеляційне подання, в якому просить його скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити, оскільки вважає дане рішення незаконним і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи. При цьому покликається на те, що всупереч вимогам ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 39 Закону України «Про курорти»відсутні генеральний план та проект детального планування курорту, на містобудівну документацію відсутні обов’язкові державні екологічна та санітарно-гігієнічна експертизи. Не погоджується з висновком місцевого господарського суду, який, заперечуючи необхідність погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для забудови територій на площах залягання корисних копалин з органом державного геологічного контролю та органом державного гірничого нагляду, посилається на ст. 58 Кодексу України про надра, постанову Кабінету Міністрів України № 33 від 17.01.1995 року, якими й передбачено таку необхідність. Крім того, вважає, що землі, передані в користування ТзОВ «Гранд»згідно оспорюваного договору, розташовані на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району (за межами населеного пункту), яка не була залучена господарським судом до участі в розгляді даної справи.

Відповідач-2 у запереченні на апеляційне подання вважає безпідставним твердження прокурора про відсутність у замовника (ТзОВ «Гранд») містобудівного обґрунтування на розміщення готелю курортного типу, оскільки таке обґрунтування на його прохання було виконане ДІПМ «Містопроект», яким дано висновок про те, що земельна ділянка площею 0,50 га по вул. Шевченка в смт. Східниця рекомендується для розміщення курортного готелю. Не погоджується з висновком прокурора про порушення відповідачем-2 Закону України «Про курорти»з огляду на те, що норми ст. ст. 12-13 цього Закону не забороняють будівництво на курортах нових об’єктів курортного будівництва, які пов’язані із задоволенням потреб відпочиваючих та не мають негативного впливу на їх природні лікувальні фактори, а земельна ділянка, яка в містобудівному обґрунтуванні рекомендується ТзОВ «Гранд»для розміщення курортного готелю, знаходиться поза межами зони суворого режиму, тому її відведення не має і не може мати негативного впливу на природні властивості джерел Східницьких мінеральних вод. Крім того, зазначає, що сам факт надання ТзОВ «Гранд»земельної ділянки в оренду не є порушенням чинного законодавства про надра, так як будівництво на даній земельній ділянці не ведеться, а тому жодної шкоди надрам та іншим природним факторам смт. Східниця не може бути завдано. На підставі наведеного просить рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2008 року у справі № 1/1144-15/446 залишити без змін, апеляційне подання –без задоволення.

Позивачі, відповідач-1 та третя особа явку уповноважених представників в судове засідання 14.08.2008 року не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень № 332528, № 332530, № 332531 та № 332529, тому колегія вирішила розглянути справу без участі їх представників за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши апеляційне подання, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача-2 та представника позивача-1, дані в судовому засіданні 20.05.2008 року, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційного подання слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2008 року –залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

Рішенням Східницької селищної ради Львівської області № 94 від 09.12.2003 року «Про надання в оренду земельних ділянок»затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,5 га по вул. Т.Шевченка в смт. Східниця та надано її в оренду ТзОВ «Гранд»терміном на три роки для будівництва та обслуговування готелю курортного типу.

На підставі даного рішення 16.12.2003 року між Східницькою селищною радою (Орендодавець) та ТзОВ «Гранд»(Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 594, згідно умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 0,5 га, яка знаходиться за адресою: смт. Східниця, вул. Т.Шевченка у відповідності до проекту відведення земельної ділянки. Цим же Договором передбачено, що земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для будівництва та обслуговування пансіонату. Даний договір було укладено на термін до 09.12.2006 року, по закінченню якого Орендар має переважне право на поновлення Договору на новий термін.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно вимог ч.1 ст. 124 цього Кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтями 125-126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Рішення Східницької селищної ради Львівської області № 94 від 09.12.2003 року оскаржувалось заступником прокурора у даній справі, однак Постановою Господарського суду Львівської області від 06.12.2005 року у справі № 1/920-15/355 за позовом Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівського обласного головного управління земельних ресурсів, м. Львів, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, м. Дрогобич до Східницької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, до ТзОВ “Гранд”, м. Трускавець за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області 2) МПП “Перспектива”, смт. Східниця у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення сесії Східницької селищної ради Дрогобицького району Львівської області № 94 від 09.12.2003 року про надання в оренду земельної ділянки відмовлено.

Постановою Господарського суду Львівської області від 06.12.2005 року встановлено, зокрема, що поданими сторонами у передбаченому законом порядку доказами не спростовано факту належності земельної ділянки площею 0,5 га по вул. Т.Шевченка в смт. Східниця до земель Східницької селищної ради та повноваження останньої щодо розпорядження цією земельною ділянкою. На рівні з іншими доказами в їх сукупності цей факт підтверджується також поданою до Львівського апеляційного господарського суду Угодою про врегулювання спору від 09.07.2008 року, укладеною між Дрогобицькою районною державною адміністрацією, Східницькою селищною радою, ТзОВ «Гранд»та Новокропивницькою сільською радою, згідно якої сторони дійшли згоди, що вищевказана земельна ділянка знаходиться на території смт. Східниця і до земель Новокропивницької сільської ради не належить.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи вищенаведене, аналізом документальних доказів у справі колегією встановлено, що рішення Східницької селищної ради Львівської області № 94 від 09.12.2003 року, на підставі якого укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнано. А тому, твердження апелянта про те, що землі, які передані в користування відповідачу-2 згідно договору оренди № 594 від 16.12.2003 року, розташовані на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району (за межами населеного пункту), не приймаються колегією до уваги, як такі, що не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1576 від 28.12.1996 року «Про затвердження переліку населених пунктів, віднесених до курортних»смт. Східниця –курорт, який має статус міжнародного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про курорти» надання земельних ділянок для створення або розширення курорту здійснюється у порядку, встановленому Земельним кодексом України, на підставі розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання землі та проектів відведення земельних ділянок з урахуванням затверджених округів і зон санітарної (гірничо-санітарної) охорони, схем медичного зонування.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про курорти»передбачено, що для курортів, які використовують родовища корисних копалин, що належать до природних лікувальних ресурсів (підземні мінеральні води, лікувальні грязі тощо), встановлюються округи гірничо-санітарної охорони. Округ санітарної охорони поділяється на три зони: перша зона (зона суворого режиму); друга зона (зона обмежень); третя зона (зона спостережень).

З аналізу матеріалів справи, зокрема, ситуаційного плану Східницького родовища мінеральних вод, де позначено всі межі ділянок першої санітарної зони (зони суворого режиму) охорони водних об’єктів, вбачається, що земельна ділянка, яка в містобудівному обґрунтуванні рекомендується ТзОВ «Гранд»для розміщення курортного готелю, знаходиться поза межами зони суворого режиму. Згідно постанови ради Міністрів УРСР № 339 від 20.06.1978 року друга санітарна зона родовища мінеральних вод охоплює всю територію курорту Східниця, що вказує на те, що відведена відповідачеві-2 земельна ділянка площею 0,5 га по вул. Т.Шевченка в смт. Східниця, теж знаходиться в другій санітарній зоні.

У відповідності до вимог до ст. 32 Закону України «Про курорти» друга зона (зона обмежень) охоплює, зокрема, територію, на якій знаходяться санаторно-курортні заклади та заклади відпочинку і яка призначена для будівництва таких закладів; парки, ліси та інші зелені насадження, використання яких без дотримання вимог природоохоронного законодавства та правил, передбачених для округу санітарної охорони курорту, може призвести до погіршення природних і лікувальних факторів курорту.

Пунктом 7 Постанови кабінету Міністрів України «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об’єктів»№ 2024 від 18.12.1998 року передбачено, що у межах другого поясу зони санітарної охорони здійснюється, зокрема, регулювання відведення територій під забудову населених пунктів, спорудження лікувально-профілактичних та оздоровчих закладів, промислових і сільськогосподарських об'єктів, а також внесення можливих змін у технологію виробництва промислових підприємств, пов'язаного з ризиком забруднення підземних вод стічними водами.

Таким чином, проаналізувавши законодавство України, що регулює дані правовідносини, колегія прийшла до висновку, що норми цього законодавства не забороняють будівництво на курортах нових об’єктів курортного будівництва, які пов’язані із задоволенням потреб відпочиваючих та не мають негативного впливу на їх природні лікувальні властивості.

З матеріалів справи вбачається, що згідно дозволу № 242 від 29.09.2005 року, виданого Східницькою селищною радою ТзОВ «Гранд», відповідача-2 повідомлено, що здійснення забудови на території Східницького родовища мінеральних вод в смт. Східниця Львівської області площадки по вул. Шевченка-Коновальця готельним комплексом є можливим тільки за умови отримання відповідачем-2 погоджень від відповідного територіального геологічного підприємства та органу державного гірничого нагляду. Однак, представник відповідача-2 в судовому засіданні зазначив, що будівництво на земельній ділянці площею 0,5 га по вул. Т.Шевченка в смт. Східниця не ведеться. Ні документальними доказами у справі, ні скаржником даного факту не спростовано.

Зважаючи на цю обставину, доводи апелянта щодо порушення відповідачами при укладенні договору оренди земельної ділянки № 594 від 16.12.2003 року Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про курорти»та Кодексу України про надра, які регулюють порядок забудови територій, зокрема, курортів та площ залягання корисних копалин, не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Аналізом матеріалів справи та норм чинного законодавства України колегією встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року (01.01.2004 року), а права і обов’язки, що виникли на підставі оспорюваного договору, продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому відповідно до ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 215 цього Кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що скаржником у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, невідповідність договору оренди земельної ділянки № 594 від 16.12.2003, укладеного між відповідачами, вимогам законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про вилучення земельної ділянки площею 0,5 га по вул. Т.Шевченка в смт. Східниця з користування ТзОВ «Гранд», оскільки відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно вимог ст. 143 цього Кодексу примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Однак, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що належних доказів наявності передбачених законом підстав для вилучення вищезгаданої земельної ділянки скаржником не надано. Не представлено таких доказів скаржником і суду апеляційної інстанції.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2008 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційному поданні, інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2008 року у справі № 1/1144-15/446 залишити без змін.

2. В задоволенні апеляційного подання Заступника прокурора Львівської області № 06-191 вих. 08 від 22.02.2008 року –відмовити.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя Мельник Г.І.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Бойко С.М.