ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№
21/310-07

Вищий
господарський  суд  України
в  складі  колегії
суддів:

Бернацької
Ж.О. -головуючої (доповідач),

Воліка
І.М.,

Шевчук
С.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від
18.12.2007 р. та рішення господарського суду Харківської області від 25.10.2007
р. в справі № 21/310-07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю
"Європласт", м. Харків до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.
Харків про стягнення суми

за
участю представників сторін :

від
позивача: не з'явилися,

від відповідача: не з'явилися, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
- товариство з обмеженою відповідальністю "Європласт" у червні
2007 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача
- фізичної особи -підприємця ОСОБА_1(з
врахуванням уточнень позовних вимог від 23.07.2007 р., які прийняті
судом) 4110, 40 грн. основного боргу, три відсотки  річних в сумі 104,05 грн., 300,00 грн.
збитків та судових витрат по справі.

Рішенням
господарського суду Харківської області від 25.10.2007 р. (суддя: Інте Т.В.)
стягнуто з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Європласт" 4110,40 грн. заборгованості, три
відсотки річних - 104,05 грн. з підстав правомірності  та обґрунтованості позовних вимог; 95,22 грн.
державного мита та 110,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення 300, 00
грн. збитків. Видано позивачу довідку про повернення зайво сплаченого
державного мита в сумі 118,00 грн.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 р. (судді:
Демченко В.О. (головуючий), Барбашова С.В., Бухан А.І.) рішення господарського
суду Харківської області від 25.10.2007 р. в справі № 21/310-07 залишено без
змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
актами, відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою про їх скасування та прийняття
нового рішення.

Касаційна скарга обґрунтована
порушенням та неправильним застосуванням судами обох інстанцій норм  матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Судами
обох інстанцій встановлено, що 01.12.2005 р. між сторонами по справі  укладено договір, відповідно до умов якого замовник
(відповідач) проводить поставку, а виконавець (позивач) приймає на переробку
давальницьку сировину у кількості та на суму, вказану в супровідних документах.
Виконавець здійснює переробку відходів поліетилену високого,  низького тиску та передає замовнику готову
продукцію-вторинний поліетилен.

Згідно
п. 3.1 договору, за переробку та виготовлення продукції з 1 т. сировини,
замовник сплачує виконавцю суму, що дорівнює 800 грн. з врахуванням НДС.

Позивач
свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином та поставив
відповідачу продукцію на загальну суму 4110,40 грн., що підтверджується актом
виконаних робіт з переробки давальницької сировини від 30.06.2006 р.,
підписаного сторонами та скріпленого печатками підприємства.

Відповідно
до пункту 4.1 договору, замовник (відповідач) проводить розрахунки з  виконавцем (позивачем) протягом 10 днів з
моменту підписання акту здачі -приймання.

Згідно
частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України,  якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню  цей строк (термін).

Відповідно
до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав
його у строку, встановлений договором або законом.

Станом
на час розгляду справи, відповідач 4110, 40 грн.  заборгованості не сплатив.

Між
сторонами  також укладено договір на
переробку давальницької сировини від 01.12.2005 р., за яким виконавець здійснює
переробку поліетилену  високого, низького
тиску та вторинного поліетилену високого, низького тиску передає замовнику
готову продукцію -поліетиленову продукцію. Вказаний договір є предметом
розгляду в справі № 21/3111-07 між
сторонами про стягнення заборгованості в сумі 442398, 00 грн.

Відповідно
до двостороннього підсумкового акту від 01.09.2006 р., сума 10000 грн.,
сплачена квитанцією № 03 від 18.08.2006 р. зарахована в оплату за двома
договорами від 01.12.2005 р.

Проте,
в самій квитанції № 03 від 18.08.2006 р.
зазначено призначення платежу у вигляді оплати за переробку
поліетиленової продукції, що свідчить про оплату за договором в справі №
21/311-07.

Місцевим
господарським судом встановлено, що
надана відповідачем  копія
квитанції № 03 від 18.08.2006 р. на суму 10000, 00 грн.  підтверджує оплату заборгованості за іншим
договором від 01.12.2005 р., який міститься в матеріалах справи.

Суд
першої інстанції правильно дійшов висновку, що
відповідач з 11.07.2006 р.
прострочив виконання зобов'язання з оплати  поставленого позивачем вторинного
поліетилену, за договором від 01.12.2005 р.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно вимог закону,  судами
обох інстанцій   правомірно визнано
вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 41110, 40 грн. заборгованості, обґрунтованою.

Згідно  частини 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 104,05 грн.
визнані судами правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

В
частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 300,00 грн. збитків, за
надані юридичні послуги, судами правомірно відмовлено, оскільки віднесення до
збитків витрат позивача на юридичні послуги, суперечить закону, зокрема,
статтям 611, 623 Цивільного кодексу України, у зв'язку з тим, що такі витрати
не мають обов'язкового характеру, не є судовими витратами в розумінні статті 44
Господарського процесуального кодексу України і факт їх наявності та розмір не
знаходяться у зв'язку із заборгованістю, яка заявлена позивачем.

Суди,
оцінивши доводи ТОВ "Європласт", наведені ним в обґрунтування
позовних вимог, проаналізувавши з врахуванням вимог чинного законодавства  надані сторонами документальні докази на
предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам закону, правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частина  2 статті 530 Цивільного кодексу України
застосуванню не підлягає, оскільки сторонами встановлено строк виконання
зобов'язання щодо оплати виконаної роботи у договорі.

Інші
доводи касаційної скарги про порушення при прийнятті судових актів норм
процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи
викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає юридичну оцінку,
дану  судами обставинам справи такою, що
ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, і підстав для
задоволення касаційної скарги не вбачає, а тому рішення господарського суду
Харківської області від 25.10.2007 р. та постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 18.12.2007 р. в справі № 21/310-07 підлягають залишенню
без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119,
11111 господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Харківської області від 25.10.2007 р. та постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2007 р. в справі №
21/310-07 залишити без змін.

Головуючий,
суддя:

Ж.
Бернацька

Судді:

І. Волік

С.
Шевчук