ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.09.08                                                                                           Справа № 9/207

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства (далі ДП) «Буджитлосервіс»від 03.06.2008р.

на рішення          Господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. (оформлене і підписане 14.04.2008р.)

у справі           № 9/207

за позовом           Громадського об’єднання «ДОВІРА»мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного у м. Трускавці, м. Трускавець Львівської області

до відповідачів:          1. ДП «Буджитлосервіс», м. Дрогобич Львівської області

2. Приватного підприємства (далі ПП) «Консул», м. Дрогобич Львівської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Трускавецької міської ради, м. Трускавець Львівської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1.          Приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Кенц-Березюк І.М., м. Трускавець Львівської області

2.          Української державної будівельної корпорації «Укрбуд», м. Київ

3.          Фонду державного майна України, м. Київ

за участю прокурора

про           визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 18.04.2007р. між Державним підприємством «Буджитлосервіс»в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Собенко Б.Д. та ПП «Консул»

за участю представників:

від позивача –Кузан Р.І. - представник;

від відповідача 1 - Собенко Б.Д.- керуючий санацією, Горніцький С.І. - представник;

від відповідача 2 - Гіщак І.І. –директор;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача –Савченко О.Г. –головний спеціаліст-юрисконсульт.

від третіх осіб 1, 2, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів –не з’явились;

від третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів –Медвідь І.І. –заступнимк начальника юридичного відділу;

прокурор –Макогон Ю.І. –прокурор відділу.

Представникам учасників судового процесу права і обов’язки, передбачені ст.ст.22, 27 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.04.2008р., суддя Данко Л.С., позов задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18.04.2007р., укладений між Державним підприємством «Буджитлосервіс»в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Собенко Б.Д. та Приватним підприємством «Консул», який посвідчено Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 578.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст.29, 203, 215, 228, Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.58, 125, 132 Житлового кодексу України (далі ЖК України), Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986р. № 208, ст.18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.7, 13 Закону України «Про управління об’єктами державної власності», а також зокрема тим, що:

-          як вбачається із тексту оспорюваного договору купівлі-продажу, укладеного 18.04.2007р. між Державним підприємством «Буджитлосервіс» в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Собенко Б.Д. та Приватним підприємством «Консул», який посвідчено Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу І.М. Кенц-Березюк та зареєстровано в реєстрі за № 578, а саме: в пункті 4 «Права та зобов’язання Сторін», жодних зобов’язань Інвестора, передбачених планом санації, даний договір не містить, натомість, має місце лише звичайна купівля-продаж об’єкту нерухомості;

-          оспорюваний договір складено із порушення норм ст.18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

-          оскільки положення договору купівлі-продажу гуртожитку по вул. Сагайдачного,3, у м. Трускавці, укладеного 18.04.2007 року, не відповідають положенням Плану санації ДП «Буджитлосервіс», відтак ставлять боржника у завідомо невигідне становище, такий договір не можна вважати укладеним на виконання плану санації, так як і не можна вважати його погодженим з комітетом кредиторів та органом, уповноваженим управляти державним майном;

-          у даному конкретному випадку гуртожиток по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці - є державним майном, про що, зокрема, свідчить Свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 917058 від 09.02.2007р., відтак відчуження зазначеного гуртожитку мало відбуватися лише з дозволу Фонду державного майна України;

-          дозволу ФДМУ на відчуження державного майна, а саме: гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, ні відповідач-1, ні відповідач-2, ні керуючий санацією ДП «Буджитлосервіс» Собенко Б.Д. - суду не подали.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Буджитлосервіс», відповідач-1 у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Скаржник посилається зокрема на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи і порушено норми матеріального та процесуального права.

Приватне підприємство «Консул», відповідач-2 у справі, подало відзив на апеляційну скаргу, в якій підтримало вимоги апеляційної скарги ДП «Буджитлосервіс», вважає рішення місцевого господарського суду необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та відзначило, що апеляційна скарга ДП «Буджитлосервіс»підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Громадське об’єднання «Довіра», позивач у справі, та Трускавецька міська рада подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять оскаржене рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. у справі № 9/207 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП «Буджитлосервіс»без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення. Зокрема, позивач відзначив, що він є належним позивачем відповідно до ст.55 Конституції України, ст.ст.1, 2 ГПК України та п.6.1.11 Статуту Громадського об’єднання «Довіра». Трусквецька міська рада відзначила зокрема, що оспорений договір укладено з порушенням плану санації; крім того, до Трускавецької міськради відповідач-1 звертався про передачу у власність будівлі гуртожитку, що знаходиться в м. Трускавці, вул. П. Сагайдачного, буд. 3, для передачі цього будинку з державної у комунальну власність, що підтверджує Рішеннями Трускавецької міської ради № 56 від 25.09.2002р., № 276 від 18.02.2004р., рішенням виконкому Трускавецької міської ради від 10.10.2006р., № 159 від 22.05.2007р., однак договір про виконання взаємних зобов’язань щодо плану санації ДП «Буджитлосервіс» не був укладений, проект цього договору є в матеріалах справи; також рішенням Виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 127 від 03.07.2006р. вирішено оформити право власності за державою в особі Верховної Ради України на об’єкти, розташовані в м. Трускавці, які знаходяться на праві повного господарського відання Державного підприємства «Буджитлосервіс» (п.1 цього рішення), у тому числі гуртожиток по вул. П.Сагайдачного, 3; дозволу на відчуження цього будинку (гуртожитку) разом із мешканцями цього гуртожитку ПП «Консул» Трускавецька міська рада не надавала, у цьому рішенні така згода міськради –відсутня.

Прокурор та представник Фонду державного майна Украни заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили залишити оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляіційну скаргу без задоволення з підстав правомірності та обгрунтованості рішення. Зокрема, представник Фонду державного майна Украни відзначила, що повністю підтримує письмове пояснення по суті від 06.12.2007р. за № 10-25-19445, викладене у цьому поясненні, вважає оспорений договір незаконним; представник пояснила, що лист ФДМУ № 10-25-16858 від 24.10.2007р., підписаний заступником Голови Фонду О. Потімковим, у жодному разі не є дозволом Фонду на відчуження гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3; дозволу на відчуження зазначеного гуртожитку ФДМУ не давав, відтак відчуження відбулося з порушенням чинного законодавства; вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні документи органів самоврядування про зміну цільового використання будівлі по вул. Саксаганського,3, у м. Трускавці, то це є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним; пояснила, що у даному випадку продавцем ДП «Буджитлосервіс» порушено право третіх осіб на предмет спору, так як в матеріалах справи відсутні докази про попередження продавцем покупця про права третіх осіб на предмет спору, а навпаки, гарантовано відсутність прав третіх осіб на приміщення гуртожитку, про що зазначено у п. 1.3. договору.

Представники учасників судового процесу у судовому засіданні підтримали свої вимоги, доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на апеляційну скаргу, а також у поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників учасників судовго процесу у судовому засіданні, суд встановив наступне.

Громадське об’єднання «Довіра»звернулось до господарського суду з позовом до до. ДП «Буджитлосервіс» та ПП «Консул», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Трускавецької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Кенц-Березюк І.М., Української державної будівельної корпорації «Укрбуд» та Фонду державного майна України, за участю прокурора, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 18.04.2007р. між Державним підприємством «Буджитлосервіс»в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Собенко Б.Д. та ПП «Консул».

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, Громадське об’єднання «Довіра» мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного у м. Трускавці зареєстроване виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 24.11.2003 року, створене з метою задоволення та захисту соціальних, економічних інтересів його членів - мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного і діє на підставі Закону України «Про об’єднання громадян».

Згідно із ст.3 Закону України «Про об’єднання громадян»Громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Згідно із п.6.1.11 Статуту громадське об'єднання має право представляти та захищати права, законі інтереси користувачів жилих приміщень будинку у державних органах влади і управління; органах місцевого самоврядування, в судах.

Згідно з ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статей 1 і 2 ГПК України гсподарський суд порушує справи за позовними заявами заінтересованих підприємств і організацій, у тому числі громадян, які здійснюють підпримницьку діяльність без створення юридичної особи, державних та інших органів, що звертаються до господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Крім контрагентів за договром, прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує ця угода. (п.4 Роз’яснення Вищого арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними від 12.03.1999р. № 02-5/111, із змінами і доповненнями).

З огляду на те, що предметом оспореного договору купівлі-продажу від 18.04.2007р., укладеного між ДП «Буджитлосервіс»та ПП «Консул», є передача у власність будинку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, мешканцями якого є члени Громадського об’єднання «Довіра», і цей договір, на їхню думку порушує їх права та охоронювані законом інтереси, Громадське об’єднання «Довіра»на виконання вимог п.6.1.11 Статуту Громадського об’єднання «Довіра»підставно звернулась до господарського суду з позовом з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів своїх членів, які є мешканцями будинку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці.

Як встановлено місцевим господарським судом, Господарським судом Львівської області на час розгляду цієї справи у суді першої інстанції, розглядалась справа № 6/416-29/335 (6/322-4/271) про визнання банкрутом ДП «Буджитлосервіс», яка порушена за заявою Відкритого акціонерного товариства «Львівобленерго».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.07.2005 року у справі № 6/416-29/335 (6/322-4/271) введено процедуру санації ДП «Буджитлосервіс».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.11.2005 року у справі № 6/416-29/335 (6/322-4/271) затверджено план санації боржника - ДП «Буджитлосервіс»та керуючим санацією призначено Собенка Богдана Даниловича.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до матеріалів справи, із затвердженого 07 листопада 2005 року Господарським судом Львівської області плану санації (п. 4.1.2 плану санації) із змінами та доповненями, затвердженими господарським судом 07.11.2005р., зі змінами і доповненнями до нього, затвердженими господарським судом 14 червня 2006р., вбачається, що одним із санаційних заходів є: продаж частини майна банкрута Інвестору, а саме, під продаж виділено п’ятиповерхову будівлю сімейного гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, загальною площею 2130,68 кв.м.

Згідно із п. 4.3 плану санації (сторінка 34 плану санації) Інвестор в процедурі санації бере на себе наступні зобов'язання, а саме:

-          проведення реконструкції п'ятиповерхової будівлі гуртожитку в житловий будинок з покращеними умовами для проживання мешканців,

-          погашення частини боргу боржника на суму експертної вартості будівлі гуртожитку, що становить 371760,0 грн. з ПДВ, яка йому передається за погашення боргів, згідно графіку,

-          брати участь у проведенні відселення проживаючих у гуртожитку,

-          надання першочергового права на придбання квартир мешканцями гуртожитку не менше як 10 сімей, або мешканцям інших гуртожитків, шляхом дольової участі в реконструкції по цінах, нижчих за ринкові.

Відповідно до вимог п. 4.3.1 плану санації неналежне виконання Інвестором взятих на себе зобов'язань є підставою для анулювання угод, договорів, з поверненням сторін у переддоговірний стан за рішенням комітету кредиторів.

Як правильно вставлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, у період 2006 - 2007р.р., Інвестор (відповідач-2 - ПП «Консул») сплатив відповідачу -1 (ДП «Буджитлосервіс») кошти в розмірі 371760 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 16 від 17.05.2006р. в сумі 130000,00 грн., № 22 від 19.02.2007р. в сумі 76760,00 грн., № 22 від 15.02.2007р. в сумі 30000,00 грн., № 14 від 05.05.06р. в сумі 50000,00 грн., № 11 від 08.02.2007р. в сумі 5000,00 грн., № 5 від 27.02.06р. в сумі 30000,00 грн. № 15 від 19.04.06р. в сумі 10000,00 грн., № 5 від 10.04.06р. в сумі 8000,00 грн. № 2 від 11.01.2007р. в сумі 20000,00 грн., № 1 від 04.01.06р. в сумі 10000,00 грн. № 52 від 28.12.2006р. в сумі 12000,00 грн., які поступили на рахунок ДП «Буджитлосервіс», що підтверджується відповідними особовими рахунками, які є в матеріалах справи в кількості 11 шт.

Доказів про те, що відповідачем-1 та відповідачем-2 були виконані решту зобов’язань, які чітко визначені у п. 4.3. плану санації, що нерозривно пов’язані з укладенням оспореного договору купівлі-продажу, ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не подано.

Місцевим господарським судом вправильно встановлено, що подані відповідачем-1, як докази про відселення ним мешканців гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, Ухвала Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 2-254/2007р. від 22.05.2007р. про визнання особи Кігічак-Андруневин Л.Г. такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у гуртожитку, Ухвала Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 2 - 255/2007р. від 22.05.07р. про визнання особи Липи І.В. такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у гуртожитку, Ухвала № 2-187/2007р. від 16.04.2007р. про визнання Путяк О.І., Путяка І.В. такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у гуртожитку, Ухвала Трускавецького міського суду Львівської області у справі № 2-253/2007р. від 22.05.2007р. про визнання Явір О.В., Явіра В.В., Явіра І.В. такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у гуртожитку, не можуть бути доказами проведення відселення проживаючих у цьому гуртожитку, так як позовні заяви були залишені судом без розгляду, на підставі заяв позивача (ДП «Буджитлосервіс») про залишення справ без розгляду (є в матеріалах справи).

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції у тому, що зазначені ухвали не є доказами виконання відповідачем-1 та відповіачем-2 п. 4.3. Плану санації, затвердженого господарським судом, в частині відселення мешканців, оскільки відселення мешканців гуртожитку не відбулося.

Рішень судів про виселення мешканців з гуртожитку, інших доказів про вчинення відселення мешканців з цього гуртожитку, відповідачами не подано.

З матеріалів справи та усних пояснень, наданих у судових засіданнях, вбачається, що на думку скаржника сплата відповідачем-2 відповідачу-1 частини боргу боржника на суму експертної вартості будівлі гуртожитку, що становить 371760,0 грн. з ПДВ, яка йому передається за погашення боргів, згідно з графіком, є достатньо для того, щоб вважати План санації повністю виконаним, зокрема і укладення на його підставі оспорений договір купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, п’ятиповерхова будівля гуртожитку була відчужена ПП «Консул»відповідно до п. 4.1.2 плану санації; ПП «Консул»відповідно до п. 4.3. плану санації сплачено 371760 грн. 00 коп. з ПДВ частини боргу боржника на суму експертної вартості будівлі гуртожитку, після цього було оформлено оспорюваний договір купівлі-продажу, складено акт приймання-передачі майна, право власності ПП «Консул»у встановленому законом порядку зареєстровано в МБТІ та ЕО.

У судовому засіданні сторонами не подано суду доказів про виконання інших зобов'язань, визначених п. 4.3. плану санації, зокрема передбачення їх у спірному договорі, крім сплати відповідачем-2 (ПП «Консул») відповідачу-1 (ДП «Буджитлосервіс») коштів в сумі - 371760,0 грн. з ПДВ.

Як вбачається з тексту опореного договору купівлі-продажу, укладеного 18.04.2007р. між Державним підприємством «Буджитлосервіс»в особі арбітражного керуючого (керуючого санацією) Собенко Б.Д. та Приватним підприємством «Консул», який посвідчено Приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу І.М. Кенц-Березюк та зареєстровано в реєстрі за № 578, а саме: в пункті 4 «Права та зобов'язання Сторін», жодних зобов'язань Інвестора, передбачених планом санації, даний договір не містить, натомість, має місце лише звичайна купівля-продаж об'єкту нерухомості.

Крім того, як вбачається із пп.3.1 п.3 вищезазначеного договору, зазначений пункт передбачає відповідальність продавця, тобто банкрута, у вигляді неустойки в розмірі 0,1 % від вартості майна за кожен день прострочення у випадку невиконання обов'язків по відселенню мешканців гуртожитку.

Як зазначено вище, ні підприємство-банкрут (ДП «Буджитлосервіс»), ні інвестор (ПП «Консул»), ні керуючий санацією ДП «Буджитлосервіс»Б.Д.Собенко, доказів про відселення мешканців з гуртожитку суду не подали.

Як вбачається з Акту прийому-передачі від 31.05.2007р., складеного ДП «Буджитлосервіс»та ПП «Консул»(п. 1 Акту) (т.1, а.с.78), передбачено, що ДП «Буджитлосервіс»передає у власність майно, а саме п'ятиповерхову будівлю сімейного гуртожитку за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 3, будівля гуртожитку цегляна, позначена за планом земельної ділянки літерою «А-5», загальною площею 2123,2 кв.м., дане майно є предметом договору купівлі-продажу від 18.04.2007р.; у п. 2 Акту ДП «Буджитлосервіс»гарантує відсутність заборгованості перед підприємствами та будь-якими іншими особами, які здійснюють надання житлово-комунальних послуг та інших послуг щодо постачання, забезпечення та обслуговування даного майна; п. 3 Акту визначає передачу всієї інформації та документації, яка необхідна ПП «Консул»для виконання зобов'язань та пороведення робіт згідно з Планом санації, відповідно до переліку; у п.п. 1-8 п. 3 визначено, яку саме документацію та інформацію передано від ДП «Буджитлосервіс»до ПП «Консул».

Однак, будь-яка інформація про те, що гуртожиток заселений мешканцями, ким конкретно, коли і на яких підставах фізичні особи поселилися в цьому гуртожитку, в акті прийому - передачі від 31.05.2007р. - не зазначена, будь-яка інша інформація щодо проживання мешканців гуртожитку, в цьому Акті прийому-передачі відсутня.

Разом з тим, ні відповідач-1, ні відповідач-2 не подали суду доказів про те, що відповідач-1, належним чином повідомив відповідача-2, що гуртожиток по вул. Сагайдачного, 3, в м. Трускавці заселений мешканцями, не надали суду доказів, на підставі яких правовстановлюючих документів зазначений гуртожиток був заселений громадянами (фізичними особами), які там проживають, що є порушенням вимог статті 659 ЦК України.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу та Акту приймання-передачі від 31.05.2007р., у цих документах йдеться, виключно, про цегляну будівлю гуртожитку, позначену за планом земельної ділянки літерою «А-5», загальною площею 2123,2 кв. м., яке є предметом договору купівлі-продажу від 18.04.2007р., і відсутнє будь-яке посилання на передачу документів (ордерів, поселенських листів тощо) щодо кола осіб, які проживають в цьому гуртожитку.

Виходячи з вимог законодавства України, відповідно до статті 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Під житлом у житловому праві розуміється не тільки житлові (у тому числі багатоквартирні) будинки та дачі, призначені для постійного проживання, але й відокремлені квартири та інші ізольовані приміщення, у тому числі гуртожитки.

Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (стаття 29 ЦК України). Свобода місця проживання входить до змісту цивільної правоздатності фізичної особи і є одним із конституційних прав людини (ст. 33 Конституції України).

Як вбачається із звернення депутатів Трускавецької міської ради, поданого до суду першої інстанції у цій справі, в гуртожитку № 3 по вул. Сагайдачного в м. Трускавці проживає 52 сім’ї, в тому числі 39 неповнолітніх дітей та 4 інваліди, та відсутні будь-які рішення судів про виселення мешканців без надання їм іншого житла (звернення в матеріалах справи).

Виходячи з норм ЖК України та ЦК України, ордер слід розглядати як різновид договору найму житлових приміщень, що укладений між власником (наймодавцем, орендодавцем) та фізичною особою, яка має право та намір проживати у вказаному приміщенні. Відтак, наймачі житлових кімнат у вказаному гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, у разі їх заселення в гуртожиток на підставі встановлених законом актів, користуються усіма правами, що передбачені главою 59 ЦК України щодо предмета спірного договору купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, даний будинок є сімейним гуртожитком, власником є Українська державна будівельна корпорація «Укрбуд», яка передала цей будинок у повне господарське відання Державному підприємству «Буджитлосервіс», яке є юридичною особою, створено на базі житлово-комунального відділу та державного майна, що не увійшло до статутного фонду ВАТ «Прикарпатбуд»відповідно до п. 1 Наказу Української державної будівельної корпорації «Укрбуд», № 52 від 27.10.1998р. та п. 1 Наказу № 58 від 03.12.1998р.

Наказом Української державної будівельної корпорації «Укрбуд»№ 33 від 10.09.1999р. затверджено «Перелік майна загальнодержавної власності, що передається у повне господарське відання державному підприємству «Буджитлосервіс»( п.11 Переліку).

З матеріалів справи вбачається, що Українська державна будівельна корпорація «Укрбуд»листом від 20.05.2002р. за № 02/01-344 погодила питання передачі сімейного гуртожитку по вул. П. Сагайдачного, 3, у власність територіальної громади м. Трускавця, що підтверджується Рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 56 від 25 вересня 2002 року «Про передачу з державної у комунальну власність будівель ДП «Буджитлосервіс»(п.1.1. п. 1 Рішення), а Рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 276 від 18.02.2004р. затверджено заходи, спрямовані на забезпечення умов проживання мешканцям відомчого житлового фонду та гуртожитків на території міста Трускавця, у тому числі щодо малосімейного гуртожитку ДП «Буджитлосервіс»по вул. Сагайдачного, 3 (докази у матеріалах справи).

Однак, як вбачається з матеріалів справ, зокрема письмових пояснень представника Трускавецької міської ради, і це встановлено судом першої інстанції, передачі зазначеного сімейного гуртожитку № 3 п вул. Сагайдачного в м. Трускавці, у власність територіальної громади м. Трускавця - не відбулося, натомість, між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено договір купівлі-продажу безпосередньо самої будівлі п’ятиповерхового гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 , у м. Трускавці.

Виходячи з наведеного, зазначений договір купівлі-продажу порушує конституційні права та законні інтереси мешканців зазначеного гуртожитку, а саме: ст. 33, 47 Конституції України.

Відповідно до ст. 132 Житлового кодексу України та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986р. № 208, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно з ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено:

інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв'язаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сім'ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби; сім'ї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов'язків;

осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років;

осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення;

осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників;

пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ груп, інвалідів І і ІІ груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб;

одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Крім того, як правильно встановлено місцевим господарським судом, оскаржений договір укладений із порушенням вимог законодавства, з огляду на наступне.

Оспорений договір купівлі-продажу складено із порушення норм Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII від 14 травня 1992 року.

Так, відповідно до вимог статті 18 даного Закону, план санації розглядається комітетом кредиторів, який скликається керуючим санацією в чотиримісячний строк з дня винесення господарським судом ухвали про санацію, якщо інше не передбачено цим Законом. План санації вважається схваленим, якщо на засіданні комітету кредиторів таке рішення було підтримано більш як половиною голосів кредиторів - членів комітету кредиторів.

Отже, керуючий санацією зобов'язаний попередньо погоджувати план санації боржника з органом, уповноваженим управляти державним майном, стосовно підприємства-боржника, у майні якого частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків (50%).

Як вбачається із вимог зазначеної статті 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»№ 2343-ХП від 14 травня 1992 року та випливає із інших положень вказаного Закону, план санації (тобто, всі санаційні заходи) вчиняються санатором лише за згодою комітету кредиторів, а щодо майна державних підприємств, також і за згодою органу, уповноваженим управляти державним майном.

Оскільки, положення договору купівлі-продажу гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, укладеного 18.04.2007 року, не відповідають положенням Плану санації ДП «Буджитлосервіс», відтак ставлять боржника у завідомо невигідне становище, такий договір не можна вважати укладеним на виконання плану санації, так як і не можна вважати його погодженим з комітетом кредиторів та органом, уповноваженим управляти державним майном.

Як вбачається із поданого плану санації ДП «Буджитлосервіс», такий погоджено із Українською державною будівельною корпорацією «Укрбуд»як органом, уповноваженим управляти державним майном.

Однак, як правильно відзначив суд першої інстанції, на момент укладення оспореного договору купівлі-продажу (18.04.2007 року) вже набрав чинності Закон України «Про управління об'єктами державної власності»від 21.09.2006р. № 185-V (дата опублікування 17.11.2006 року).

Як вбачається з вимог п.2 ст.7 вказаного Закону, Фонд державного майна України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна, зокрема, за пропозицією уповноважених органів управління приймає рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських організацій, але перебуває на їх балансі.

У цьому випадку гуртожиток по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці є державним майном, про що, зокрема, свідчить Свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ № 917058 від 09.02.07, відтак відчуження зазначеного гуртожитку мало відбуватися за рішенням (з дозволу) Фонду державного майна України.

Такого дозволу Фонду державного майна України на відчуження державного майна, а саме: гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, ні відповідач-1, ні відповідач-2, ні керуючий санацією ДП «Буджитлосервіс»Собенко Б.Д. суду не представили.

Подана відповідачем-1 копія листа Фонду державного майна України № 10-25-16858 від 24.10.2007р. не є дозволом на відчуження державного майна: гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці. Зазначена обставина також підтверджується письмовими поясненнями ФДМ України № 10-25-19445 від 06.12.2007р., яке надано на вимогу місцевого господарського суду.

Крім того, відповідно до вимог ст.13 вищевказаного Закону, визначення вартості об'єктів державної власності здійснюється також Фондом державного майна України.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, спірний договір купівлі-продажу об'єкту державної власності укладений відповідачами без згоди Фонду державного майна України, а отже із порушенням вимог Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

За змістом ст.15, ч.3.ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину, згідно із ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За станом на час розгляду цієї справи у суді першої інстанції будівля гуртожитку зареєстрована на праві власності за Приватним підприємством «Консул», підстава: договір купівлі-продажу № 578 від 18.04.2007р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Дрогобицького державного комунального міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 14522620 від 11.05.2007р., реєстраційний № 17785765, об’єкт: будівля гуртожитку, адреса об’єкта: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного, буд.3, номер запису: 335 в книзі: 5.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 та відповідач-2, виконуючи план санації, обмежились лише відчуженням будівлі гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3, у м. Трускавці, без вирішення питання у встановленому законом порядку про відселення мешканців гуртожитку, що за планом санації передує відчуженню майна, сплата ПП «Консул»ДП «Буджитлосершс»коштів на суму 371160,00 грн. не може вважатися виконанням плану санації, оскільки передача майна: будівлі гуртожитку № 3 по вул.Сагайдачного у м. Трускавці, як випливає з плану санації, повинна була бути проведена після виселення мешканців. Зворотнього не довели та не підтвердили ні відповідач-1, ні відповідач-2.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи положення норм ст.ст.43, 32, 33, 34 ГПК України, скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2008 року у справі № 9/207 без змін, а апеляційну скаргу ДП «Буджитлосервіс»- без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Ця постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова оформлена і підписана 15.10.2008р.

Головуючий суддя                     Процик Т.С.

Суддя                     Городечна М.І.

Суддя                     Кузь В.Л.