ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.08.08                                                                                           Справа № 5/36-879

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів: Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Чортківського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області, м. Чортків за вих. № 4013 від 11.04.2008 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2008 року

у справі № 5/36-879

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком»в особі Тернопільської філії ВАТ «Укртелеком», м. Тернопіль в особі Центру електрозв’язку № 7 Тернопільської філії ВАТ «Укртелеком», м. Чортків

до відповідача: Чортківського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області , м. Чортків

про стягнення 7 788, 86 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився,

.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області (суддя Андрушків Г.З.) від 27.03.2008 року у справі № 5/36-879 позовні вимоги задоволено.

Відповідач з постановленим рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким стягнути з відповідача заборгованість лише в сумі 7332,67 грн. з огляду на те, що Чортківський районний відділ внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області є державним органом, фінансування якого проводиться за рахунок державного бюджету, а відповідно до ст. 119 Бюджетного кодексу України заборонено нецільове використання бюджетних коштів. При цьому зазначає, що кошторисом Чортківського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області доведено фінансування підрозділу органу внутрішніх справ не в повній мірі, крім того, кодом КЕКВ 1139 (оплата інших послуг та інших видатків) зовсім не передбачено фінансування таких витрат, як сплата пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу невиконання відповідачем грошового зобов’язання згідно договору про надання послуг електрозв’язку № 6 від 21.03.2002 року, є господарськими, а відносини, які регулює Бюджетний кодекс України, відповідно до п. 25 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року № 04-5/120 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»не є господарськими, відтак, ст. 119 Бюджетного кодексу України, на яку посилається відповідач, не може застосовуватись до господарських відносин. Крім того, вважає, що відсутність у кошторисі відповідача на 2008 рік фінансування витрат за минулі роки не звільняє його від відповідальності за порушення грошового зобов’язання, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. На підставі наведеного просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2008 року залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Позивач в судове засідання 26.08.2008 року не з’явився, але у клопотанні № 18-09/61 від 17.07.2008 року, надісланому на адресу Львівського апеляційного господарського суду 21.07.2008 року, просить справу розглядати без участі його представника.

Відповідач явку уповноваженого представника в дане судове засідання також не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 3326678.

Враховуючи наведене, колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2008 року у справі № 5/36-879 –залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

21 березня 2002 року між Центром електрозв’язку № 7 Тернопільської філії ВАТ «Укртелеком»(Підприємство зв’язку) та Чортківським районним відділом внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області (Споживач) було укладено типовий договір про надання послуг електрозв’язку № 6, згідно п.п. 2.1.1. та 3.2.8 якого, Підприємство зв’язку взяло на себе зобов’язання забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв’язку, а Споживач зобов’язався своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Пунктами 4.2, 4.5 цього Договору передбачено, що Споживач сплачує послуги електрозв’язку за спільно погодженою системою оплати –безквитанційній з поданням рахунків, при цьому розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться Споживачем протягом 10 (десяти) днів з дня одержання рахунку, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні вимоги встановлені статтею 526 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання взятих на себе зобов’язань позивач протягом березня 2006 року –січня 2008 року надав відповідачу послуги телефонного зв’язку. Однак, останній несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов’язання щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості станом на 31.01.2008 в сумі 7332,67 грн.. Розмір основного боргу підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується скаржником в апеляційній скарзі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 36 Закону України «Про телекомунікації»споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до закону. У разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Крім того, у типовому договорі про надання послуг електрозв’язку № 6 від 21.03.2002 року встановлено, що в разі несплати за надані послуги електрозв’язку понад встановлений термін (з 21 числа, що настає після розрахункового періоду), Споживач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку, що діяла у період, за який нарахована пеня за кожну добу затримки. Згідно поданого Позивачем розрахунку розмір пені за період з 21.10.2007 року по 27.02.2008 року включно становить 115,57 грн..

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В результаті аналізу поданого Позивачем розрахунку колегією встановлено, що сума інфляційних втрат від несплати наданих відповідачу у березні 2006 року –січні 2008 року телекомунікаційних послуг складає 283,87 грн.. Розмір 3% річних за несплату у цей період наданих послуг становить 56,75 грн.

Аналізом матеріалів справи колегію встановлено, що відповідач в порушення зобов’язань згідно типового договору про надання послуг електрозв’язку № 6 від 21.03.2002 року розрахунків за надані телекомунікаційні послуги не здійснив, пеню, інфляційні та 3% річних позивачу не відшкодував.

За таких обставин колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та законність позовних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що всі обставини, які мають значення для справи, були з’ясовані повністю і у відповідності із вимогами закону.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. Згідно вимог ч.1 ст. 14 цього Кодексу цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Підставою виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем є типовий договір про надання послуг електрозв’язку № 6 від 21.03.2002 року. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. А тому, покликання відповідача на те, що кошторисом Чортківського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області доведено фінансування підрозділу органу внутрішніх справ не в повній мірі та кодом КЕКВ 1139 (оплата інших послуг та інших видатків) зовсім не передбачено фінансування таких витрат, як сплата пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, не звільняє його від обов’язку здійснити оплату боргу за надані телекомунікаційні послуги, пені, інфляційних та 3% річних.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2008 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2008 року у справі № 5/36-879 залишити без змін.

2. В задоволенні апеляційної скарги Чортківського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області, м. Чортків за вих. № 4013 від 11.04.2008 року –відмовити.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий–суддя Мельник Г.І.

Суддя Новосад Д.Ф.

Суддя Михалюк О.В.