ПОСТАНОВА

"17"
березня 2008 р.

Справа
№ 8а/10-93

11:40 год

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Гирили І.М.

при
секретарі судового засідання  Єднаку О.М.

Розглянув
справу

за
позовом: Бережанської
міжрайонної державної податкової інспекції (Підгаєцьке відділення), вул.
Замкова, 13, м. Підгайці Тернопільської області

до
відповідача: Суб`єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,АДРЕСА_1

про: примусове стягнення за рахунок
активів заборгованість в сумі 17 640 грн.

За
участю представників сторін:

позивача: Ільківа І.М. -головного державного
податкового інспектора юридичного сектору,
довіреність № 11 від 08.01.2008 р., Папи Н.І. -заступника начальника
управління -начальника відділу представництва в судах та організації позовної
роботи та організації позовної роботи юридичного управління ДПА в
Тернопільській області, довіреність № 7284 від 21.12.2007 р.

відповідача:
ОСОБА_2.-
повіреного, паспорт НОМЕР_1, виданий Першотравневим РВ УМВСУ в Чернівецькій
області від 03.04.1996 р., ОСОБА_3. -фізичної особи -підприємця,
свідоцтвоНОМЕР_2.

В
судовому засіданні учасникам адміністративного процесу роз'яснено їх
процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 27, 29, 49, 51, 59, 60,
130 КАС України.

Здійснюється
повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу.

Суть
справи:

Бережанська
міжрайонна державна податкова інспекція (Підгаєцьке відділення), м. Підгайці,
надалі позивач, звернулася до господарського суду Тернопільської області з
позовом до суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.
Підпайці, надалі відповідач про стягнення заборгованості за рахунок активів в
сумі 17640 грн.

Позивач
в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що підприємцем при
здійснення підприємницької діяльності було порушено норми Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», що послужило для прийняття податковим органом рішення
про застосування штрафних (фінансових) санкцій. В підтвердження викладеного
додає Акт Перевірки Бережанської МР ДПІ щодо контролю за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом
порядку, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів № 012590 від
16.06.2007 р., Акт відмови від підписання матеріалів перевірки № 012590 від
16.06.2007 р., додаток до акту перевірки від 16.06.2007 р., корінець рішення
про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 02.07.2007 р.

Відповідач
та його уповноважений представник позовні вимоги Бережанської МР ДПІ вважають
необґрунтованими та безпідставними. У запереченні проти позову від 28.01.2008
р. зазначають, що податковим органом пропущений строк для звернення до суду про
стягнення фінансових санкцій, який встановлений ст. 250 Господарського кодексу
України.

Представники
позивача позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом
встановлено:

Згідно
довідки відділу з питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації
відповідач по справі -ОСОБА_1. перебуває у Єдиному державному реєстрі юридичних
та фізичних осіб-підприємців (номер запису НОМЕР_3, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця серіяНОМЕР_4

16
червня 2007 року працівниками Бережанської МР ДПІ була поведена перевірка
господарської одиниці -магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_2та належить
підприємцю ОСОБА_1., за результатами якої складений Акт «Перевірки щодо
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,
торгових патентів».

Перевіркою
встановлено та зафіксовано в Акті перевірки порушення відповідачем пунктів 1,
2, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме:

- розрахункову операцію не проведено
через зареєстрований, опломбований реєстратор розрахункових операцій;

- не видано розрахунковий документ
споживачу на повну суму покупки;

- не забезпечено відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів згідно денного
звіту РРО (на місці проведення розрахунків сума готівки 3528 грн., яка
перерахована продавцем і зроблено власноручний запис на зворотній стороні Х
-звіту, сума готівкових коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО -нуль
грн.).

Як
зафіксовано в Акті відмови від підписання матеріалів перевірки №012590 від
16.06.2007 р. продавець ОСОБА_4. від дачі пояснень про виявленні порушення,
ознайомлення з актом перевірки та його підписання відмовилася.

02
липня 2007 Бережанською МР ДПІ прийняте рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0, яким до підприємця ОСОБА_3. застосовані
штрафні санкції в розмірі 17640 грн.

Дану
суму штрафних санкцій просить стягнути Бережанська МР ДПІ в судовому порядку за
рахунок активів.

Оцінивши
зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з
наступного:

Закон
України «Про державну податкову службу в Україні»(п. 11 ст. 11) надає право
органам державної податкової служби застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів
суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами
України.

Згідно
п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»державній
податковій службі надано право подавати до судів позови до підприємств,
установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в
доход  держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом
підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними
цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно
до статті 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», який визначає
правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг -реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або
юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють
операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а
також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Статтею
3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг», надалі Закон №265/95, покладено
обов'язок на суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зокрема проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну суму проведеної операції, забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у
випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно
даних Акту перевірки від 16.06.2007р. перевіряючими придбано товари, а саме
одна пачка сигарет «LM»по ціні 2,80 грн. та дві пляшки пива «Оболонь»на ціні
2,50 грн., що на загальну суму становить 7,80 грн., а також зазначено, що сума
готівкових коштів на місці проведення розрахунків становить 3528 грн., сума
готівкових коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО -нуль гривень.

Як
вбачається із Акту перевірки відповідачем не проведено розрахункової операції
через зареєстрований, опломбований РРО, не видано розрахунковий документ на
повну суму закупки та не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів згідно денного звіту РРО.

Згідно
частини 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів
державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено
невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі не проведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування
відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Стаття
22 Закону №265/95 вказує, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у
випадку використання розрахункової книжки -загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі
суми, на яку виявлено невідповідність.

За
таких обставин, оскільки підприємцем не були дотриманні при здійсненні
підприємницької діяльності вимоги пунктів 1, 2, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»суд не ставить під сумнів правомірність застосування
податковим органом штрафних санкцій у розмірі 17 640 грн.

Рішення
про застосування штрафних санкцій від 02.07.2007р. №/0 в
установленому законодавством порядку не оскаржувалося (доказів протилежного
станом на дату прийняття рішення суду сторонами не представлено).

Разом
з тим, відповідач у поданому запереченні проти позову від 28.01.2008 р.
зазначає,  що Бережанською МР ДПІ
пропущений встановлений ст. 250 Господарського кодексу України строк для
звернення до суду з позовом  про
стягнення штрафних санкцій, мотивуючи тим, що податковий орган правомочний був
звертатися до суду не пізніше шести місяців від дати встановлення факту
порушення підприємцем норм Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а
саме не пізніше 16 грудня 2007 року, так як факт порушення норм Закону виявлено
під час проведення перевірки -16 червня 2007 року.

Однак,
дані твердження відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та
не приймаються судом до уваги при прийнятті постанови, з огляду на наступне:

У
відповідності до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими
органами державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків.

Стаття
241 Господарського кодексу України надає визначення
адміністративно-господарському штрафу, яким визнається грошова сума, що
сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно
статті 250 ГК України Адміністративно-господарські санкції можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Статтею
17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг»встановлено, що за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності фінансові санкції
застосовуються за рішенням відповідних органів державної податкової служби
України.

Таким
чином цією статтею встановлено обов'язковість прийняття рішення органами ДПС за
порушення вимог цього Закону, яке складається, надсилається суб'єктам
господарювання в порядку визначеному п. 7 Порядку направлення органами
державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків
та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (затверджений наказом
Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 р. № 253,
зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 р. за № 567/5758).

Закон
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»не ставить в залежність строк прийняття
зазначеного рішення від дати складення Акту перевірки, однак на підставі нього
органами державної податкової служби застосовуються штрафні санкції, про що
зазначено в Указі Президента України «Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12.06.1995 р. № 436/95,
затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.01 №
110 Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби.

У
відповідності Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій
органами державної податкової служби затвердженої наказом Державної податкової
адміністрації України від 17.03.01 № 110 у
разі  порушення  юридичними
особами  та  фізичними особами -суб'єктами підприємницької
діяльності норм, визначених Законом № 265/95-ВР, законами з питань
зовнішньоекономічної діяльності та
іншими  законодавчими актами,
контроль за виконанням яких покладено на органи державної податкової служби,
штрафні санкції застосовуються в розмірах, передбачених відповідними
законодавчими актами. Штрафні санкції, визначені підпунктами 6.2, 6.5,
застосовуються органами  державної
податкової служби на підставі рішень про застосування штрафних (фінансових)
санкцій,  складання та надсилання
(вручення) яких здійснюється у порядку, передбаченому Порядком направлення
органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам
податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженим
наказом  Державної податкової
адміністрації України від 21.06.2001р. № 253 зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 06.07.2001 р. за № 567/5758.

Стаття
25 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачає, що суми фінансових санкцій,
які визначені статями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін
з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про
застосування таких фінансових санкцій.

Оцінюючи
матеріали справи, суд констатує, що Бережанською МР ДПІ при встановленні
факту порушення відповідачем норм Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» при здійсненні перевірки у визначенні «Порядком направлення органами
державної податкової службами України податкових повідомлень платниками
податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій»(із змінами
та доповненнями), який затвердженим Наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253
та «Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби (із змінами та доповненнями), яка затверджена
Наказом ДПА України від 17.03.2001 р. №110, статтею 250 ГК України  терміни (акт перевірки № 012590 від
16.06.2007 р.) застосовані штрафні санкції, шляхом прийняття рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.07.2007 р. №/0,
тобто в межах строків, встановлених статтею 250 ГК України, а подання позову
до суду є ні що інше, як реалізація покладених на податковий орган Законом
України «Про Державну податкову службу в Україні»повноважень щодо звернення до
господарського суду про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними
цільовими фондами.

Такої
ж правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, зокрема у
своїй постанові від 25.06.2007 р. у справі № 34/4, яка долучена до матеріалів
справи.

Окрім
того, долучена представником відповідача, в обґрунтування своїх заперечень
постанова Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від
13.02.2007 р. судом  вивчена та прийнята
до уваги, проте розцінена з позиції, відмінної від позиції представника
відповідача.

Відповідно
до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до вимог ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка
доказів на предмет встановлення їх належності та допустимості здійснюється
господарським судом, що передбачено положеннями статей 70, 138 КАС України.

За
таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги про стягнення з підприємця ОСОБА_3. штрафних санкцій в розмірі
17640 грн. підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами
справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані
відповідачем належними та допустимими доказами.

Відповідно
до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно
ст. 94 КАС України судовий збір та судові витрати з відповідача не стягуються.

Стаття
258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, видається один виконавчий лист.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 86, 94, 158, 162, 163, 167 Кодексу
Адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями
Кодексу Адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб`єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_5) за
рахунок його активів 17 640 (сімнадцять тисяч шістсот сорок) грн. штрафних
(фінансових) санкцій на р/р 0445, код платежу 21080900 державного
бюджету в УДК в Підгаєцькому районі, код одержувача 23588102, МФО 838012, банк
ГУДКУ в Тернопільській області.

3.          Виконавчий лист видати за заявою
Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції (Підгаєцьке
відділення).

Постанова
суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати
заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі «21»березня 2008 року до адміністративного
суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати
апеляційну скаргу.

Суддя
І.М. Гирила