ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.08                                                                                 Справа № 16/120

За позовом Cєвєродонецької науково-виробничої фірми “Хіммаш Компресор-сервіс”Товариства з обмеженою відповідальністю, м.Сєвєродонецьк Луганської області

До1.Комунального підприємства “Житлосервіс“Добробут”, м.Сєвєродонецьк Луганської області

2. Асоціація юристів м. Сєвєродонецька “Юриссервіс”,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 18419грн. 99 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Цимбалюк О.В., довіреність від 16.01.08., б/н;

від 1-го відповідача –Мова В.І., дов. від 05.01.08.;

від 2-го відповідача –Горбенко В.М., засновник, паспорт серії ЕК №095288, виданий Северодонецьким МВ УМВС,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму збитків у розмірі 18419 грн. 99 коп.

Представники 1-го та 2-го відповідачів проти позову заперечили, мотивуючи свої доводи відсутністю вини у спричинених збитках.

Позивач звернувся з даним позовом до суду у зв’язку з тим, що 19.02.08. його офісне приміщення за адресою: м. Северодонецьк, вул. «Шевченко», буд.3 було затоплено гарячею водою в результаті пориву труби центрального опалення будинку. Спричинені збитки полягають в пошкодженні офісної оргтехніки та займаного приміщення. Позивач стверджує, що він поніс збитки на суму 18419,99грн., яка складається з остаточної вартості ремонту, зробленого у приміщенні та вартості оргтехніки, яка не могла бути відремонтована і не могла далі експлуатуватись, і яку він змушений був списати зі свого балансу.

Представник позивача наполягає на стягненні збитків з першого відповідача як з особи, яка в силу вимог закону повинна обслуговувати та контролювати центральну систему опалення у будинку за адресою: м. Северодонецьк, вул. «Шевченко», буд.3, що знаходиться в комунальній власності і утримується на балансі першого відповідача, та надавати якісні житлово-комунальні послуги особам, які перебувають в цьому будинку.

Позов вмотивовано ст..225 ГК України, ЗУ «Про житлово комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.05. №76, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05. №630, на підставі яких перший відповідач має нести відповідальність за спричинені позивачеві збитки

Розмір позовних вимог позивач доводить актами на списання оргтехніки на суму 5887,19грн. та проектно-кошторисною документацією на ремонтні роботи в займаному приміщенні площею 92 кв.м. (договір купівлі-продажу від 20.02.2007. №643, а.с.72-73) на суму 12532, 80грн., виготовленою по дефектному акту першого відповідача (а.с.16). Також до матеріалів справи додано бухгалтерські баланси з відображенням валових витрат по понесених збитках.

Перший відповідач проти позову заперечує, посилаючись на укладений з позивачем договір від 01.04.04. (а.с. 116), який є чинним і відповідно до якого перший відповідач не зобов’язаний нести відповідальність за збитки, спричинені в результаті пориву внутрішньо домових систем опалення, оскільки позивач не відшкодовував першому відповідачу вартість утримання системи централізованого опалення, користуючись індивідуальним опаленням займаного приміщення, і, як стверджує перший відповідач, калькуляція витрат за вказаним договором не передбачає обов’язку першого відповідача утримувати у належному стані систему централізованого опалення у комунальному будинку.

Також, перший відповідач заперечує проти позову з підстав недоведеності позивачем, на думку першого відповідача, його вини. Крім того, представник першого відповідача повідомив суд про те, що технологічна аварія в будинку за адресою: м. Северодонецьк, вул. «Шевченко», буд.3 відбулась в результаті несанкціонованого (і неправильно виконаного) ремонту системи централізованого опалення, яку здійснив другий відповідач, і відповідати за спричинені збитки повинен другий відповідач. Доводи щодо цього перший відповідач підтверджує актом від 21.02.08., складеним робітниками першого відповідача, констатуючи факт технологічної аварії.

Другий відповідач письмового відзиву на позов не надав і проти позову заперечив у судовому засіданні 20.10.08. з підстав відсутності його вини у спричиненні збитків позивачеві, адже ремонтувати систему централізованого опалення у комунальному будинку це обов’язок першого відповідача. Також, другий відповідач повідомив суд про те, що він не був причетний до несанкціонованого ремонту системи опалення, і докази у першого відповідача щодо такого твердження відсутні. При цьому представник другого відповідача вказав, що він користується індивідуальним опаленням. Документів, які б свідчили про правомірність встановлення індивідуальної системи опалення в займаних ним приміщеннях представник другого відповідача суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за рахунок першого відповідача за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Компетенція першого відповідача по реалізації прав та обов’язків балансоутримувача визначена Житловим кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.05. №76, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05. №630 та іншими законами.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

При цьому слід вказати, що правове обґрунтування позову відповідає суті фактичних правовідносин між сторонами по справі та підтверджено представниками сторін при розгляді справи по суті.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі. Таким чином, в даній нормі права йдеться мова про збитки в результаті порушення цивільного права.

Так, обов’язок по відшкодуванню збитків настає для суб’єктів господарювання у разі порушення господарського зобов’язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст.ст.224,225 ГК України, ст.623 ЦК України) або такий обов’язок настає в наслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи та правовідносини сторін у спорі, вислухав представників сторін, суд дійшов висновку, що спір виник з приводу шкоди, спричиненої майну позивача, тобто, правовідносини по утриманню комунального майна (будинку, де розташовано власне приміщення позивача) у належному стані і у відповідності до вимог закону є об’єктом спричинення шкоди, а сама шкода це є збитки у вигляді пошкодженого майна позивача. Збитки спричинені в результаті невиконання першим відповідачем своїх обов’язків у відповідності до вимог Житловим кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.05. №76, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05. №630.

Стосовно вини як підстави для настання відповідальності слід вказати наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.02.2007 року між позивачем та Фондом комунального майна Северодонецької міської ради, витягу з Державного реєстру № 3592866 та витягу про реєстрацію права власності на нерухомість, які є в матеріалах справи, позивач є власником офісного приміщення за вказаною адресою.

На підставі статті 18 Житлового кодексу УРСР (який діє на цей час) - Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до вимог пункту 1.4. Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.05.05., виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування.

Відповідно листа Фонду комунального майна Северодонецької міської ради від 29.05.08 р. № 05-09/688 (в матеріалах справи) технічне обслуговування будинку за адресою м. Северодонецьк, вул. «Шевченко», 3, здійснює КП «Житлосервіс «Добробуд»(відповідач).

Стаття 24 Житлового кодексу УРСР встановлює поняття «Житлово-експлуатаційні організації»- для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку.

Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування, а також контролюють додержання правил користування жилими приміщеннями, утримання будинку і прибудинкової території.

Будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією.

Порядок надання житлово-комунальних послуг регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до вказаних Правил комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. А утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші спеціально уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Стаття 13 Закону розподіляє житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Стаття 15 Закону встановлює мінімальні норми житлово-комунальних послуг. Мінімальні норми житлово-комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем.

Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 21.08.04., в перелік комунальних послуг входить: центральне опалення та вентиляція, консервація та розконсервація системи центрального опалення і інші.

Відповідно до ст.20 Закону позивач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню внаслідок неналежного надання житлово-комунальних послуг.

На підставі вимог ст.21 Закону перший відповідач зобов'язаний: забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж.

В другому розділі Правил зазначається: «Технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.»

Розділом 3.2. Правил встановлені особливості утримання горищ та технічних поверхів, а пункт 3.2.5. встановлює, що вхідні двері або люки (для горищних приміщень із запасними, напірними і розширювальними баками) виходу на покрівлю повинні бути утеплені, обладнані ущільнювальними прокладками, завжди замкнені (один комплект ключів зберігається в чергового диспетчера ОДС або кімнаті техніка-майстра виконавця послуг, а другий - у консьєржа чи двірника), про що робиться відповідний напис на люку чи дверях. Вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні.

Саме неналежне виконання вимог зазначених нормативних актів призвело до неналежного надання комунальних послуг, в результаті чого позивачеві спричинені збитки.

Перший відповідач, у порушення вказаних нормативів, у результаті своєї бездіяльності не забезпечив безпечне та безперебійне функціонування інженерних мереж та обладнання протягом встановленого терміну служби будинку, не здійснював належним чином контроль за справністю і працездатністю внутрішньо будинкових мереж опалення, не забезпечив вологісно-температурний режим на горищі будинку, не забезпечив обмеження доступу до горища іншими особами, що в свою чергу призвело до залиття майна позивача гарячою водою з системи опалення на горищі будинку, що спричинило збитки позивачу.

Про недбале ставлення першого відповідача до своїх обов’язків свідчить і той факт, що фахові служби та працівники підприємства першого відповідача, не мають достовірної інформації та доказів щодо того, яка саме особа здійснила несанкціоновані (до того ж технологічно неправильні) ремонтні роботи центральної системи опалення у будинку. Працівники підприємства обмежились складанням акту від 21.02.08., в якому робітники першого відповідача констатували факт технологічної аварії та вказали про несанкціонований ремонт системи опалення другим відповідачем.

За таких підстав суд дійшов висновку про стягнення збитків з першого відповідача у повному розмірі. Стосовно суми заявлених збитків суд, оцінивши надані позивачем докази щодо цього в порядку ст.43 ГПК України, дійшов висновку, що розмір збитків 18419,99грн. підтверджено належним чином матеріалами справи: дефектним актом та кошторисною документацію на проведення ремонтних робіт по відновленню власного приміщення позивача, складеними з участю представників першого відповідача (а.с.16-25), актами на списання оргтехніки (а.с.26-38), накладними на придбання товарів (а.с.76-79) та оборотно-сальдовими відомостями і бухгалтерськими балансами з відображенням (та корегуванням) зменшення суми валового доходу на суму валових витрат та амортизаційних відрахувань у зв’язку з понесеними збитками (а.с.81-90).

Доводи першого відповідача про відсутність в нього вини у зв’язку з укладеним з позивачем договором від 01.04.04. (а.с. 116), у якому вказано, що перший відповідач не зобов’язаний нести відповідальність за збитки, спричинені в результаті пориву внутрішньо домових систем опалення, спростовуються вимогами вищезазначених норм права і тому таке положення договору є незаконним і не підлягає застосуванню при вирішенні судом даного спору, адже суд виносить рішення на підставі законних актів.

В усній формі повноважний представник другого відповідача повідомив суд про відсутність на підприємстві (другого відповідача) дозволу на встановлення індивідуальної системи опалення, яку на підприємстві встановлено у серпні 2007 року, тобто, перед сезоном опалення, в який сталася аварія, але, по твердженню другого відповідача несанкціонований ремонт центральної системи опалення він не здійснював. Докази вини другого відповідача в проведенні неправильного і до того ж несанкціонованого ремонту в центральній системі опалення будинку, який став причиною аварії і спричинення збитків позивачеві, в матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що перший відповідач не позбавлений права відшкодувати понесені ним витрати перед позивачем при виконанні даного рішення за рахунок другого відповідача у разі пред’явлення належних доказів вини Асоціації юристів м. Северодонецька “Юриссервіс” і встановленні факту того, що саме працівники другого відповідача здійснили несанкціонований ремонт в центральній системі опалення будинку.

Заяву представника першого відповідача від 20.10.08. про зобов’язання позивача віддати відповідачеві пошкоджене майно суд залишає без задоволення за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки жодною нормою права не встановлено такого способу нести відповідальність (або захисту права) за спричинені збитки. До того ж сторони мають можливість самостійно вирішити таке питання у разі нагоди.

Судові витрати слід стягнути з першого відповідача у відповідності до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити по відношенню до першого відповідача - Комунального підприємства “Житлосервіс“Добробут”, м.Сєвєродонецьк Луганської області.

2. Стягнути з Комунального підприємства “Житлосервіс“ Добробут”, м. Северодонецьк Луганської області, вул.. «Сметаніна», 1, ід. код 25057449 на користь Cєвєродонецької науково-виробничої фірми “Хіммаш Компресор-сервіс” Товариства з обмеженою відповідальністю, м.Сєвєродонецьк Луганської області, вул.. «Шевченко», 3, ід. код 21841175 збитки в сумі 18419,99грн., витрати по держмиту в сумі 184,19грн., витрати на послуги інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 118грн. Видати наказ.

3. У позові до Асоціація юристів м. Сєвєродонецька “Юриссервіс”, м. Сєвєродонецьк Луганської області відмовити.

Рішення підписано 27.10.08.

Суддя                                                                       Р. Шеліхіна