ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 42/575-33/157

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого,

Н.О. Волковицької,

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Стасюк П.Ю., дов. від 07.01.2008р.

відповідача

Корпанець А.В., дов. від 08.01.2008р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Суми-Агротехніка"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2008 року

у справі

№ 42/575-42/575 господарського суду міста Києва

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Суми-Агротехніка"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

про

стягнення 25483,66грн.

ВСТАНОВИВ:

06.11.2006р. закрите акціонерне товариство "Суми-Агротехніка" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС" про стягнення 25483,66 грн. заборгованості на підставі статей 512, 513, 515, 526, 530, 611, 623 Цивільного кодексу України, оскільки право вимоги перейшло до позивача за договором уступки права вимоги, укладеним позивачем з ТОВ АФ "Річки" –первісним кредитором боржника, з огляду на невиконання відповідачем зобов'язання у встановлений строк.

Відповідач відхилив позовні вимоги повністю, вказавши на припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних позовних вимог в порядку статей 601 та 603 Цивільного кодексу України, про що відповідач належно повідомив позивача та ТОВ АФ "Річки".

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.10.2007 року (суддя Мудрий С.М.) у позові відмовлено повністю; судове рішення мотивовано встановленими обставинами справи щодо припинення зобов'язання відповідача по оплаті цукрових буряків за договором купівлі-продажу № 79 від 23.09.2005р., право вимоги за яким на підставі договору уступки права вимоги від 21.12.2005р. передано первісним кредитором ТОВ АФ "Річки" позивачу, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, здійсненого відповідачем відповідно до приписів статей 601-603 Цивільного кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2008р. (судді: Кондес Л.О. –головуючий, Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з мотивів його законності та обґрунтованості, відповідності фактичним обставинам справи; доводи апеляційної скарги відхилено з мотивів відсутності порушень вимог чинного законодавства щодо порядку здійснення зарахування зустрічних позовних вимог.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та постанову апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, а саме: судом не було враховано, що на момент подання позову позивачу не було відомо про наявність зустрічної позовної вимоги, позивача не було про це повідомлено у встановленому порядку; на момент подання позову у позивача не було жодних зобов'язань перед відповідачем.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, усно в судовому засіданні вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанції, предметом спору є наявність грошового зобов'язання відповідача, що виникло на підставі виконання договору купівлі-продажу цукрових буряків № 79 від 23.09.2005р., на момент розгляду справи.

Не заперечуючи по суті проти виникнення грошового зобов'язання за даним договором, відповідач вважає його припиненим в порядку статей 601 та 603 Цивільного кодексу України на підставі вчиненого ним одностороннього правочину про зарахування зустрічних вимог.

Відповідно до 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, яке здійснюється за заявою однієї із сторін.

Заяву про зарахування як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахуванням може припинятись вимога, строк якої настав, або визначений моментом витребування, та яка є однорідною щодо зарахованої вимоги у розумінні їх матеріального змісту.

За змістом статті 603 Цивільного кодексу України у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлено чи визначено моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, розглядаючи даний спір, судам необхідно було з'ясувати, чи є припиненими зобов'язання сторін відповідно до здійсненої відповідачем заяви про припинення зобов'язання зарахуванням, тобто, чи відповідають пред'явлені відповідачем зустрічні вимоги проти вимоги нового кредитора вимогам статей 601-603 Цивільного кодексу України (момент настання строку вимоги, однорідність зустрічних вимог).

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідачем та ТОВ "Агрофірма "Річки" було укладено договір купівлі-продажу цукрових буряків № 79 від 23.09.2005р., за яким відповідач зобов'язався прийняти від ТОВ "Агрофірма "Річки" цукрові буряки, вирощені у 2005 році та оплатити їх до 31.12.2005р.

04.05.2006р. ТОВ "Агрофірма "Річки" уклала з позивачем у даній справі Закритим акціонерним товариством "Суми-Агротехніка" договір уступки права вимоги до відповідача у розмірі 25483,66грн. заборгованості по оплаті цукрових буряків; про зміну кредитора у зобов'язанні відповідача було повідомлено листом № 22 від 17.05.2006р., врученим згідно повідомлення про вручення від 18.05.2006р.

Також судом встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги № 741/14 від 22.12.2005р., укладеного відповідачем з Відкритим акціонерним товариством "Вирівське ХПП", відповідач набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Річки" по невиконаним грошовим зобов'язанням останнього за договором № 5 від 09.03.2005р. на суму 27819,39грн.

01.11.06р. відповідач направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Річки" повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а 03.11.06р. –заяву про зарахування зустрічних позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди вказали про правомірність висування відповідачем проти вимог нового кредитора своїх вимог до первісного кредитора, що виникли на підставі, що існувала на момент одержання відповідачем повідомлення про заміну кредитора, та строк яких настав до одержання такого повідомлення.

Також суди встановили природу зустрічних вимог як однорідних (грошові зобов'язання, що складають основний борг) та дійшли висновку про припинення зобов'язання відповідача перед позивачем за статтею 601 Цивільного кодексу України на підставі здійсненої ним заяви.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо обставин справи, які є істотними для вирішення даного спору, не містять конкретних порушень судами чинного законодавства.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний та місцевий господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, всебічно, повно та об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізували правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та дійшли законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду позову та апеляційної скарги.

Як наслідок, прийняті апеляційним та місцевим господарськими судами постанова та рішення відповідають вимогам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи. Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права при прийнятті постанови та рішення не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Суми-Агротехніка" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2008 року у справі № 42/575-33/157 господарського суду міста Києва та рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2007р. залишити без змін.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач