ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2008

Справа №2-15/17675-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, ідентифікаційний код 00131400)

До відповідача Первомайського комунального підприємства (96300, АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул.. Жовтнева, 60, ідентифікаційний код 31892185)

Про стягнення 28500,00 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Ющенко Т.А., довіреність № 002-Д від 03.01.2008 р., у справі

Від відповідача – Соколова Л.М., довіреність № 7 від 26.05.2008 р., у справі

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство «Крименерго» звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Первомайського комунального підприємства про стягнення 28500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати визнаної відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 28500,00 грн., що і стало приводом для звернення Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що вказана сума заборгованості виникла з 2006 року. А оскільки відносно боржника ухвалою ГС АР Крим від 24.04.-03.05.2007 р. у справі № 2-3/4211-2007 відкрито судову процедуру банкрутства – санацію, а вказані вимоги позивача є конкурсними, і не були заявлені в строк, позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 05.05.2008 р. представником позивача були надані заперечення на відзив Первомайського комунального підприємства, згідно яких зазначає, що вимоги Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» щодо стягнення з Первомайського комунального підприємства заборгованості у розмірі 28500,00 грн. є поточними, а тому підлягають розгляду в даній справі за правилами позовного провадження.

Розгляд справи відкладався у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

30.12.2004 р. між ВАТ «Крименерго» (Постачальник) (позивач) та Первомайським комунальним підприємством (Споживач) (відповідач) був укладений договір № 60 про постачання електричної енергії. (а.с.14-17)

Згідно до розділу 2 Договору Сторони зобов’язані керуватися дійсним Договором, чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими у встановленому порядку.

Розділом 1 Договору передбачено, що Постачальник поставляє електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі (5-ти кратний розмір тарифу за перевищення договірної величини електроспоживання, пеню, по графіку погашення заборгованості, по актам про порушення ПКЕЕ) згідно до умов цього Договору та додаткам до нього, які є його невід’ємними частинами.

У відповідності з умовами Договору ВАТ «Крименерго» забезпечувало відповідача електроенергією. Проте в результаті порушення відповідачем своїх зобов’язань за Договором щодо здійснення розрахунків за отриману електричну енергію, за останнім склалася заборгованість перед позивачем.

Так, 28.03.2007 сторонами була укладена додаткова угода № 3/1202, згідно якої відповідач зобов’язувався погасити заборгованість в період часу з лютого 2007 року по грудень 2010 р. на загальну суму 353685,74 грн. згідно графіку погашення заборгованості. (а.с. 18)

Проте, відповідач не виконує свої обов’язки за вказаним графіком погашення заборгованості за спожиту електричну енергію щодо повної та своєчасної оплати заборгованості, що і послужило підставою для звернення Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості у розмірі 28500,00 грн., яка склалася станом на 01.12.2007 р. в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач, в порушення норм чинного законодавства, не представив суду доказів виконання свого зобов’язання оплати заборгованості згідно графіку погашення заборгованості за 2007 рік у розмірі 28500,00 грн., в той час як відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 28500,00 грн. заборгованості згідно з графіком погашення заборгованості за 2007 р. підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиву на позов, слід зазначити наступне.

Право вимоги суми заборгованості за додатковою угодою № 3/1202 від 28.03.2007 р. виникло 30.08.2007 р., таким чином посилання відповідача на те, що в задоволенні даної суми було відмовлено у зв'язку з ухвалою господарського суду АР Крим від 24.04-03.05.2007 р. у справі № 2-3/4211-2007 про банкрутство відповідача не може бути прийнята за основу в даному процесі і є неспроможною.

Згідно до статті 14 Закону “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” конкурсні кредитори на вимоги, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, в перебігу 30-ти днів з дня публікації в офіційному друкованому органі оголошення справи про банкрутство зобов'язані подати до Господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги, які виникли у ВАТ “Крименерго” по Додатковій угоді № 3/1202 від 28.03.2007 р. не є конкурсними, оскільки виникли після порушення справи про банкрутство і є поточними вимогами кредитора, які знаходяться поза межами дії мораторію і повинні оплачуватися боржником самостійно.

Згідно рекомендаціям президії ВГСУ від 04.06.2004р. № 04-5/1193 “Про деякі питання практики застосування Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, що діють на сьогоднішній день, пунктом 8.6-8.10 передбачено, що у випадку, якщо суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє в прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, спори на такі вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

При цьому, окремо обумовлено, що така відмова не позбавляє права кредитора звернутись із позовною заявою до боржника в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, оцінивши в сукупності всі представлені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 15.09.2008 р.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Первомайського комунального підприємства (96300, АР Крим, Первомайський район, смт. Первомайське, вул.. Жовтнева, 60, ідентифікаційний код 31892185) на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, , р/р 42 у філії КРУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 324805) 28500,00 грн. заборгованості, 285,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.