ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-12/141
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"14" квітня 2008 р. 15:30                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді Харченко І.А.,

при секретарі Баланюк О.В.,

за участю представників:

позивача –не з’явився,

відповідача –не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №5020-12/141 за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі про визнання неправомірними дій ВДВС Ленінського РУЮ м. Севастополя по прийняттю постанови від 25.03.2008 про відмову у відкритті виконавчого провадження, відновлення строку для повторного пред’явлення наказу №20-12/055 від 321.09.2004,

Суть спору:

08.04.2008 позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою (вх. №851) до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі про визнання неправомірними дій ВДВС Ленінського РУЮ м. Севастополя по прийняттю постанови від 25.03.2008 про відмову у відкритті виконавчого провадження, відновлення строку для повторного пред’явлення наказу №20-12/055 від 21.09.2004, посилаючись на те, що постановою від 25.03.2008 відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №20-12/055 від 21.09.2004 у зв’язку з пропущенням строку пред’явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Ухвалою від 09.04.2008 відкрито провадження у адміністративної справі №5020-12/141, призначено судове засідання.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про дату, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд,

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 27.08.2004 по справі №20-12/055 за позовом Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (надалі Інспекція) до суб‘єкта підприємницької діяльності Чимоніна Миколая Васильовича про стягнення заборгованості перед бюджетом 28508,44 грн., позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

На виконання зазначеного рішення 21.09.2004 господарським судом міста Севастополя видано накази на примусове виконання рішення суду на стягнення з Чимоніна Миколая Васильовича в дохід державного бюджету України державного мита в сумі 285,08 грн. та стягнення заборгованості перед бюджетом по сплаті фінансових санкцій у розмірі 28508,44 грн.

Постановами Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі (надалі Виконавча служба) від 06.10.2004 було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказів господарського суду від 21.09.2004 по справі №20-12/055.

Постановами Виконавчої служби від 20.10.2004 зазначені накази були повернені стягувачу на підставі пункту 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»у зв’язку з неможливістю виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2006 року рішенням місцевого Ленінського районного суду міста Севастополя визнано недійсним договір дарування 1/2 частки кімнати 19-6, площею 12,80 кв. м та 1/2 частки лоджії 19-5, площею 2,90 кв.м, що знаходиться за адресою місто Севастополь, вул. Івана Голубця буд. 24 кв. 19, укладений 16.03.2004 р. між дарувальником Чимоніним М.В. і обдарованим Чимоніним М.М. та визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки кімнати 19-6, площею 12,80 кв. м та 1/2 частки лоджії 19-5, площею 2,90 кв. м, що знаходиться за адресою місто Севастополь, вул. Івана Голубця буд. 24 кв. 19, укладений між Чимоніним М.М та Ковальовою Л.М.

20 грудня 2007 року ухвалою Апеляційного суду міста Севастополя рішення місцевого суду Ленінського району міста Севастополя від 04.09.2006 залишено без змін.

В зв‘язку з встановленням факту наявності майна у боржника, - Інспекція 24.03.2008 повторно звернулась до Виконавчої служби з заявами про примусове виконання наказів господарського суду, але постановами від 25.03.2008 Виконавча служба у відкритті виконавчого провадження по вищезазначеним наказам господарського суду відмовила на підставі пропуску встановлених строків для пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України „Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу в зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дати повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно із статті 21 Закону України „Про виконавче провадження" виконавчі листи та інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Таким чином, останній день строку для повторного пред'явлення Інспекцією у виконавчого документа до виконання випадає на 20.10.2007.

Суд вважає дії Виконавчої служби такими, що відповідають вимогам законодавства.

Але, суд дійшов висновку, що строк для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання був пропущений Інспекцією з поважних причин, оскільки підстави для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання виникли у Інспекції тільки після прийняття ухвали апеляційного суду міста Севастополя, тобто з 20.12.2007.

Відповідно до статті 23 Закону України „Про виконавче провадження”, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до виконавчого органу за місцем виконання.

Відповідно до статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження” закріплено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Також у статті 25 Закону України „Про виконавче провадження” зазначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Виходячи з викладеного, суд звертає увагу на те, що основний напрямок діяльності виконавчого органу це безпосередньо виконання рішення суду, а Закон України „Про виконавче провадження” регламентує лише порядок досягнення цієї головної мети, тобто виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для досягнення основної мети - стягнення заборгованості, строк виконавчого провадження підлягає поновленню.

Відповідно до частини 3 статті 162 кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод суб‘єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб‘єктів владних повноважень.

Керуючись ст. 1, 21, 22, 23, 25 Закону України “Про виконавче провадження”, ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167, 181, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Відновити строк для повторного пред'явлення до виконання наказів №20-12/055 від 21.09.2004 про стягнення державного мита в сумі 285,08 грн. та про стягнення заборгованості перед бюджетом по сплаті фінансових санкцій у розмірі 28508,44 грн.

3.          В частині визнання неправомірними дій Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі по прийняттю постанови від 25.03.2008 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчих документів - наказів Господарського суду м. Севастополя від 21.09.04 про стягнення з державного мита в сумі 285,08 грн. та про стягнення заборгованості перед бюджетом по сплаті фінансових санкцій у розмірі 28508,44 грн. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

18.04.2008.