ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2008

Справа №2-2/9486-2008

за позовом - ВАТ "Львівська фабрика паперово-білових виробів "Бібльос" (79013, м.Львів, вул. Японська, 7)

до відповідача - ТОВ "Видавництво Вперед" ( юр. адреса: м.Саки, вул. Інтернаціональна, 25/37; фактична адреса: 97534, сімферопольський район, с. Строганівка, вул. Лечебна, 1; 95006, м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 60)

про стягнення 65 872,95 грн.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : не з’явився.

Від відповідача : не з’явився

Суть спору:

Позивач звернулося у Господарський суд АРК із позовом до відповідача про стягнення 54 204,00грн. боргу та 11 668грн.95коп пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено договір купівлі – продажу №01/08 від 22.01.2008 р. Позивач свої зобов’язання за договором виконав у повному обсязі, проте, відповідач не розрахувався за отриманий товар у повному обсязі, у результаті чого склалась заборгованість. Несплата заборгованості у сумі 54 204грн. стала підставою для нарахування пені та звернення із позовною заявою до суду.

18 листопада 2008 року до суду від позивача надійшли уточнення №3305 від 13.11.2008р позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд стягнути з відповідача 54 000,00грн боргу та 11 505грн92коп пені.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, рекомендованою кореспонденцією.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов'язання визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між ВАТ "Львівська фабрика паперово-білових виробів "Бібльос", як продавцем, та ТОВ "Видавництво Вперед", як покупцем, був укладений договір купівлі - продажу №01/08 від 22.01.2008р, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов’язаний поставити поліграфічні матеріали (товар), а покупець зобов’язується прийняти цей товар та оплатити його згідно умов договору.

Товар відвантажується на умовах EXW - Львів (Інкотермс-2000), якщо інше не передбачено у специфікаціях до договору (п.2.1 договору).

Вартість кожного замовлення покупця на поставку товарів визначається згідно специфікації та накладних продавця (п.3.1 договору).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 договору розрахунки здійснюються за попередньою оплатою або за домовленістю сторін - з відтермінуванням платежу в межах 30 календарних днів, умови оплати вказується у специфікаціях або накладних. Оплата товару відбувається по цінах, зазначених у рахунках – фактурах (видаткових накладних, специфікаціях) наданих продавцем покупцю у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач здійснив 14.5.2008 року поставку відповідачу товару на загальну суму 143 818грн64коп з відтермінуванням 80% вартості платежу на 30 днів від дати поставки, що підтверджується накладними №26858 на 135 750гн30коп., №26857 на 2 655,00грн та №26856 на 5 413грн34коп, які знаходяться у матеріалах справи.

Відповідачем товар отриманий за довіреністю НБЛ №570946 від 12.5.2008р, але на момент звернення позивача з позовом до суду оплата отриманого товару повністю проведена не була, що підтверджується матеріалами справи, у тому числі актом звірки розрахунків станом на 30.9.2008р підписаним відповідачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як такі він до суду не надав, оскільки відповідач не довів виконання зобов’язань перед позивачем по сплаті 54 000,00грн боргу та позивач не підтверджує надходження вказаної суми на його рахунок.

Позовні вимоги у частині стягнення 54 000,00грн. боргу обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У частині стягнення боргу за поставлений товар у розмірі 204,00грн., суд вважає за необхідне у позові відмовити, оскільки при зверненні позивача з позовом до суду вказана сума була нарахована необґрунтовано - без урахування проведеної відповідачем оплати, та своїм уточненням позовних вимог, яке надійшло на адресу суду 18 листопада 2008р, позивач зменшив розмір основного боргу на 204,00грн.

Окрім вимоги про стягнення боргу позивачем заявлена вимога про стягнення пені, яка підлягають задоволенню частково виходячи з наступного:

Відповідно до ст.ст. 547, 549 ЦК України правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Уточненням позовних вимог, яке надійшло на адресу суду 18 листопада 2008р позивач надав новий розрахунок ціни позову, зменшив розмір пені та просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 13.6.2008р по 12.8.2008р у розмірі 11 505грн92коп, у цей частині позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.5.1 договору у разі порушення термінів розрахунку за товари одержані на умовах відтермінування платежу, покупець сплачує пеню за вимогою продавця, у розмірі 0,17% від суми боргу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період, за який сплачується пеня.

У частині стягнення пені у розмірі 163грн03коп, суд вважає за необхідне у позові відмовити у зв’язку із тим, що ця сума помилково нарахована позивачем, що підтверджується його новим розрахунком.

Витрати по оплаті держмита, витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу відносяться на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

В засіданні суду оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 02.12.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,75,82,84,85 ГПКУкраїни

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ТОВ "Видавництво Вперед" (юр. адреса: м.Саки, вул. Інтернаціональна, 25/37; фактична адреса: 97534, сімферопольський район, с. Строганівка, вул. Лечебна, 1; 95006, м. Сімферополь, вул. Карла Маркса, 60, р/р 260051839 у ВАТ Райфайзен банк Аваль м.Сімферополь, МФО 324021, ) на ВАТ "Львівська фабрика паперово-білових виробів "Бібльос" (79013, м.Львів, вул. Японська, 7, р/р 399 в обласній дирекції Укрсоцбанку м.Львів, МФО 325019,ЗКПО 02470371) 54 000,00грн боргу, 11 505грн92коп пені, 655грн05коп державного мита, 117рн.34коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3.          У частині стягнення боргу у сумі 204,00грн та пені у сумі 163грн03коп. у позові відмовити.

4.          Повернути ВАТ "Львівська фабрика паперово-білових виробів "Бібльос" (79013, м.Львів, вул. Японська, 7, р/р 399 в обласній дирекції Укрсоцбанку м.Львів, МФО 325019,ЗКПО 02470371) з державного бюджету України (р/р0002; у банку одержувача: ГУ ГКУ в АР Крим м.Сімферополь; МФО 824026, ЗКПО 34740405, код платежу 22090200одержувач: Держбюджет м. Сімферополь чи на інший розрахунковий рахунок) надмірно сплачене платіжним дорученням №1948 від 15.9.2008р державне мито у розмірі 11грн28коп.

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.