ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 21/375

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ “Маркс Україна”

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 року

у справі

№21/375 господарського суду міста Києва

за позовом

ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття”

до

ТОВ “Маркс Україна”

про

стягнення суми,

та за зустрічним позовом

ТОВ “Маркс Україна”

до

ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття”

про

стягнення суми,

за участю представників сторін (за первісним позовом) від:

позивача:

Саєнко О.О. –за довіреністю від 01.08.2008

відповідача:

Берковський Р.О. –за довіреністю від 02.04.2008р.

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 05.08.2008р. Осетинського А.Й. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Кравчук Г.А., Мачульський Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.01.2008р. (суддя Копитова О.С.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008р. (судді Сотніков С.В. –головуючий, Дикунська С.Я., Дзюбко О.Д.), первісний позов задоволено; стягнуто з ТОВ “Маркс Україна” на користь ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” 5322,24грн. основного боргу, 786,12грн. інфляційних втрат, 163,20грн. 3% річних, 48грн. пені, 102грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

ТОВ “Маркс Україна” в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі рішення від 22.01.2008р. та постанову від 27.05.2008р. і направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” просить рішення залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2006р. між сторонами у справі укладено договір №01/07.1 на проведення рекламної компанії, за умовами якого позивач доручає, а відповідач зобов’язується проводити рекламну кампанію, яка вважається розпочатою з дати підписання договору та виконується відповідно до умов договору, додаткових умов до нього та окремих договорів на виконання робіт, визначених у даному договорі по 31.12.2006р. включно.

22.09.2006р. між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору, за умовами п.1.1 якої позивач доручає, а відповідач зобов’язується виконати роботи по виготовленню продукції в асортименті, кількості та за ціною, які вказуються в специфікаціях, що є невід’ємними частинами цієї угоди. Згідно п.1.2 угоди терміни виготовлення та поставки продукції вказуються у специфікаціях.

Згідно специфікації №5 від 25.09.2006р. до додаткової угоди №6 відповідач за первісним позовом (виконавець) зобов’язався виготовити для позивача з первісним позовом (замовник) певну продукцію на загальну суму 31928,48грн., у тому числі бланки стандартні у кількості 20000шт., вартістю 6336грн., за умови сплати позивачем 70% вартості виготовлення товару. Термін виготовлення та поставки продукції складає 20 робочих днів з моменту надходження вказаної передплати.

При цьому судами встановлено, що ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” сплатило 70% вартості продукції, що підтверджується платіжним дорученням №587 від 04.10.2006р.

Позивач за первісним позовом листом №150 від 03.11.2006р. повідомив відповідача за первісним позовом, що строк виконання зобов’язання спливає 01.11.2006р., а також попередив, що у разі прострочення вказаного строку, ТОВ “Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс “Ріксос-Прикарпаття” відмовляється від прийняття виконання зобов’язання та вимагає повернення сплачених у порядку передплати коштів не пізніше 12.11.2006р.

З установлених попередніми судовими інстанціями обставин справи та доводів сторін вбачається, що позивач пов’язує існування заборгованості в розмірі 5322,24грн. зі сплатою ним відповідачеві вартості певних виробів (бланків стандартних), які не виготовлені і позивачеві не передані.

Вирішуючи спір, попередні судові інстанції, по суті, погодилися з такими твердженнями позивача, виходячи з відсутності підписаних сторонами актів прийому-передачі продукції.

Проте з відповідними висновками попередніх інстанцій погодитись не можна, оскільки вони ґрунтуються на неповному з’ясуванні обставин справи.

Названими інстанціями не досліджено та не дано правової оцінки, виходячи з умов договору, переліку документів чи цінностей, що передаються №16 та іншим (а.с.155-159 т.1) і чи містить цей перелік відповідні акти прийому-передачі продукції.

До того ж оскаржуване рішення першої інстанції містить взаємно суперечливі мотиви її прийняття: з одного боку, в ній ідеться як про встановлений факт про існування домовленості між ТОВ “ДЛРКК “Ріксос-Прикарпаття” і ТОВ “Маркс Україна” щодо виготовлення бланків стандартних в кількості 20000 штук, з іншого –суд застосовує до спірних правовідносин положення статті 1212 ЦК України щодо зобов’язань у зв’язку з набуттям, збереженням майна (яким суд вважає кошти в сумі 5322,25грн.) без достатньої правової підстави, хоча сам же й визначив таку підставу у вигляді зазначеної домовленості сторін, причому не вказав, чи відпала така підстава згодом, а якщо відпала, то в зв’язку з чим.

Що стосується зустрічної позовної вимоги ТОВ “Маркс Україна” про стягнення з ТОВ “ДЛРКК “Ріксос-Прикарпаття” щомісячної плати за надані послуги за договором №01/07.1, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищий господарський суд України не може погодитися з переконливістю висновків судів попередніх інстанцій.

Як встановлено судами, п.5.2 договору №01./07.1 передбачено, що оплата робіт (послуг) щодо виконання умов цього договору складається з обов’язкової щомісячної оплати робіт (послуг) виконавця за цим договором, за умови повного виконання виконавцем у звітному місяці передбачених у медіаплані, цьому договорі, додаткових угодах до нього та окремих договорах рекламних заходів, робіт (послуг).

Виконавець надає замовникові підписані акти приймання виконаних робіт (послуг), а замовник приймає акти та підписує їх протягом 3 робочих днів з моменту приймання актів, при цьому замовником акт не підписується до моменту переробки або виправлення робіт (послуг); у випадку невиконання робіт (послуг) у встановлені строки або виконання їх неналежним чином замовник має право не сплачувати 50% щомісячної оплати робіт (послуг) виконавця, визначеної у додатку № 1 до цього договору до моменту виконання робіт (послуг) належним чином у повному обсязі (пункт 6.2).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суди виходили з того, що закінчення календарного місяця не призводить до автоматичного виникнення у ТОВ “ДЛРКК “Ріксос-Прикарпаття” обов’язку зі сплати щомісячної плати. Такий обов’язок замовника виникає виключно у разі фактичного надання ТОВ “Маркс Україна” робіт (послуг), яке підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт.

На підтвердження своїх доводів ТОВ “Маркс Україна” посилалось на акти виконаних робіт за вересень, жовтень, листопад 2006р.

Однак, суди не дослідили обставини дотримання сторонами умов договору щодо складання актів, їх підписання та викладення зауважень (у разі їх наявності) щодо невиконання чи неналежного виконання виконавцем своїх зобов’язань. Посилаючись на те, що ТОВ “ДЛРКК “Ріксос-Прикарпаття” акти не підписані, суди не встановили з посиланням на відповідні докази причини непідписання актів, чи повідомляв відповідач за зустрічним позовом ТОВ “Маркс Україна” про причини непідписання актів.

Пов’язані з цим обставини попередніми судовими інстанціями не з’ясовано, хоча вони мають значення для з’ясування дійсних прав і обов’язків сторін у даній справі.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2008 та рішення господарського суду міста Києва від 22.01.2008 року у справі №21/375 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Кравчук

Г.Мачульський