ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 17/149-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- Петренко І.В.,

відповідача

- не з'явився,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Селянського (фермерського) господарства "Мрія"

на рішення

господарського суду Київської області від 06.08.2008

у справі

№17/149-08

за позовом

ТОВ "Дніпровська плодоовочева база"

до

Селянського (фермерського) господарства "Мрія"

(далі –СФГ "Мрія")

про

стягнення 92712 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 06.08.2008 (суддя Суховий В.Г.) позов задоволено –на підставі ст.ст.525,526,715 ЦК України та ст.193 ГК України стягнуто з відповідача на користь позивача 92712 грн. вартості неповернутої картоплі за договором міни від 05.05.2007 №28. Виконання рішення відстрочено до 15.09.2008р.

СФГ "Мрія" у поданій касаційній скарзі просить рішення скасувати та провадження у справі припинити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме ч.3 ст.180, ч.8 ст.181, ч.5 ст.293 Господарського кодексу України та ст.22 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, скаржник вважає договір міни №28 від 05.05.2007 неукладеним у зв’язку відсутністю в ньому істотної умови –ціни.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності їх юридичної оцінки судом та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення –залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що:

5 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" та Селянським (фермерським) господарством "Мрія" було укладено договір №28 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач передає картоплю свіжу урожаю 2006 року в кількості 60 тон на посадку, а відповідач передає в обмін 120 тон картоплі урожаю 2007 року. Відповідно до п.5 договору строк його дії - до 31.12.2007 року.

На підставі зазначеного договору позивач у червні 2007 року поставив відповідачу картоплю у кількості 38630 тон (по ціні 1,20 грн. за 1 кг) на загальну суму 46356 грн., що підтверджується наявними у справі накладними №48034 від 01.06.2007 на суму 24000 грн. та №48025 від 02.06.2007 на суму 22356 грн.

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач в обумовлений договором строк позивачу картоплю урожаю 2007 року не поставив.

11.12.2007р. позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію, в якій позивач, враховуючи відмову відповідача від виконання умов договору, просить відповідача негайно відповідно до п.4 договору відшкодувати збитки в сумі 113592 грн. вартості непереданої картоплі та повернути суму 40000 грн. попередньої оплати, всього 153592 грн.

У відповідь на претензію відповідач надав позивачу гарантійний лист від 15.01.2008 (в матеріалах справи), яким відповідач визнає заборгованість в сумі 153592 грн. Тобто, відповідач гарантійним листом взяв на себе зобов'язання відшкодувати позивачу 113592 грн. вартості непереданої картоплі.

З наведеного вбачається, що сторонами шляхом надіслання претензії і гарантійного листа у письмовій формі було погоджено зміни умов п.4 договору щодо відшкодування вартості непереданої картоплі в сумі 113592 грн. Зазначена сума визнається відповідачем у гарантійному листі у складі суми 153592 грн., а також в акті звірки розрахунків станом на 31.10.2007р., підписаного сторонами.

Суд відхилив посилання відповідача на те, що договір не був укладений у зв'язку з відсутністю в спірному договорі істотної умови - ціни, з тих мотивів, що ціна картоплі була визначена в накладних №48034 від 01.06.2007 та №48025 від 02.06.2007, а сума вартості непереданої картоплі визначена сторонами в гарантійному листі та претензії.

Отже, сторони погодили суму, що підлягає сплаті відповідачем за неповернуту картоплю в розмірі 113592 грн. Позивачем заявлено до стягнення 92712 грн.

За таких обставин суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 92712 грн. вартості неповернутої згідно з договором №28 від 05.05.2007 картоплі, які документально підтверджуються та підлягають задоволенню.

Колегія погоджується з висновками суду з огляду на таке.

Згідно зі ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов’язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на іншій товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Виходячи зі змісту частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотивів, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно зі ст.716 цього Кодексу до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж або інші договори, елементи яких містяться в договорах міни, якщо це не суперечить суті зобов’язання.

Відповідно до ч.3 ст.692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару. Зважаючи на те, що в розумінні ч.2 ст.715 ЦК України позивач є продавцем переданої відповідачу картоплі (60 тон), то пред’явлений позов про стягнення вартості непереданої відповідачем взамін картоплі нового врожаю (120 тон) є свідченням того, що позивач вимагає від контрагента оплатити поставлений останньому товар.

Судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки умов укладеного між сторонами договору міни від 05.05.2007 №28, наявних у справі накладних №48034 від 01.06.2007 та від №48025 від 02.06.2007, претензії від 11.12.2007, гарантійного листа від 15.01.2008 та акта звірки розрахунків станом на 31.10.2007р. в їх сукупності з достовірністю встановлено та відповідачем не спростовується невиконання останнім договірного зобов’язання щодо передачі позивачу у встановлений строк (до 31.12.2007р.) 120 тон картоплі врожаю 2007 року, внаслідок чого у товариства виникло право вимагати, а у відповідача –обов’язок відшкодувати контрагенту вартість непоставленої картоплі у спірній сумі.

Судом правомірно відхилено посилання скаржника на неукладеність договору міни №28 через відсутність в ньому істотної умови (ціни), оскільки ціна переданої позивачем 60 тон картоплі була фактично визначена у вищевказаних накладних (1,20 грн. за 1 кг), які є невід’ємними додатками договору міни, спрямованими на його виконання.

Таким чином, недотримання сторонами вимог ч.3 ст.180 ГК України (щодо обов’язковості погодження ціни) на момент укладення договору міни №28 не призвело до її невизначеності в період виконання договору міни, а тому цей договір слід вважати укладеним, чим спростовуються твердження відповідача про зворотне.

Адже, чинне цивільне законодавство не забороняє можливість визначення істотних умов договору в додаткових угодах, додатках та доповненнях до нього, які є невід’ємною складовою частиною договору. Наведеним спростовуються помилкові посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на ч.8 ст.181 ГК України.

Колегія не приймає до уваги безпредметні посилання скаржника на необхідність припинення провадження у справі у зв’язку з неукладеністю договору міни та обумовленою цим відсутністю спору, оскільки предметом даного майнового спору є не визнання недійсним неукладеного договору, а стягнення вартості непереданого боржником товару за договором. Наявність спору між сторонами підтверджується претензією позивача від 11.12.2007 та гарантійним листом від 15.01.2008, в якому боржник погоджується погасити суму у певний термін, який виходить за межі строку дії договору міни №28.

Не відповідають фактичним обставинам справи також доводи відповідача щодо порушення судом вимог ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивачу надано право, зокрема, змінити підставу або предмет позову, чим товариство власне і скористалося, подавши уточнення та доповнення від 24.06.2008 до позовної заяви від 17.03.2008.

Касаційна інстанція не може прийняти до уваги твердження скаржника про недолучення позивачем до позовної заяви обґрунтованого розрахунку збитків, оскільки вказані посилання по суті зводяться до заперечень щодо законності та обґрунтованості ухвали про порушення провадження у даній справі, однак, виходячи зі змісту ст.ст.64,106,11113 Господарського процесуального кодексу України такі ухвали не підлягають оскарженню як в апеляційному так і в касаційному порядку.

Зважаючи на вищенаведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 06.08.2008 у справі №17/149-08 залишити без змін, а касаційну скаргу СФГ "Мрія" –без задоволення.

Головуючий, суддя           В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун