ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"17" квітня 2008 р. Справа № А5/126-08

Господарський суд Київської області в складі судді Подоляка Ю.В., при секретарі Оксаковській М.А., розглянувши адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі, м. Бориспіль

до

Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Сошників”, с. Сошників, Бориспільський район

про

стягнення 6686,82 грн.

за участю представників:

позивача:

Хиба А.В. –дов. від 16.04.2008р. № 2402/07

відповідача:

не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

Обставини справи:

В господарський суд Київської області надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі (далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Сошників” (далі –Відповідач) про стягнення заборгованості по фактичним витратам на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах в сумі 6686,82 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, “Про пенсійне забезпечення”, відповідач не здійснює в повному обсязі відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах Пенсійному фонду України, в зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 6686,82 грн.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, про причини неприбуття не повідомив, пояснень чи заперечень проти позовних вимог не надав.

Згідно ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Беручи до уваги, що господарський суд повідомив сторони про розгляд справи належним чином відповідно до п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75, що підтверджується: журналом вихідної кореспонденції канцелярії господарського суду Київської області; відповідною відміткою на першому примірнику ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі, що міститься в матеріалах справи; повістками про виклик в судове засідання, повідомленнями про вручення поштового відправлення на яких стоїть відмітка відповідача про їх отримання, тому суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, суд

встановив:

Підприємство відповідача зареєстроване як платник збору до Пенсійного фонду, тому відповідно до ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків - відрахувань на соціальне страхування та збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, отже, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону має подавати звітність, нараховувати, обчислювати і сплачувати страхові внески до Пенсійному фонду України.

На підставі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. “б” - “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 01.01.2008р. по 01.03.2008р., підприємству відповідача відділами доходів органів Пенсійного фонду України визначено розмір сум до відшкодування, що підтверджується наданими позивачем розрахунком.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 64 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” управління Пенсійного фонду має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми, а на підставі ч. 3 ст. 106 зазначеного Закону мають право звернутись до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості.

Вимога позивача про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з огляду на діюче законодавство правомірна, враховуючи, що відповідно до п. 2 Розділу ХV Перехідні положення Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, відповідач зобов’язаний вносити плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України, оскільки відповідно до вказаного пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 4 Закону України “Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування яких є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено ставку в розмірі 100% від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами витрат пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, визначений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. N 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за N 64/8663 (далі - Інструкція) .

Відповідно до п. 6.4 розділу 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Пунктом 6.8 розділу 6 Інструкції визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, органи Пенсійного фонду самостійно здійснюють розрахунок витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та надсилають його підприємству –платнику чи вручають уповноваженій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу вручено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. Проте, відповідач суму витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах Пенсійному фонду України з 01.01.2008р. по 01.03.2008р. в сумі 6686,82 грн. не сплатив. На час розгляду справи заборгованість по відшкодуванню за вказаний період складає 6686,82 грн.

Таким чином, на момент вирішення спору борг відповідача по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах в сумі 6686,82 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах в сумі 6686,82 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 128, 158, 160 - 163, 167, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

постановив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Сошників” (08363, Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, 3, ) на користь Управління Пенсійного фонду України у Бориспільському районі (08302, Київська область, м. Бориспіль, вул. Головатого, 4, ) 6686 (шість тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 82 коп. заборгованості по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя