ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.10.08                                                                                           Справа № 15/53

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Городечної М.І.

суддів Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВДК»б/н від 17.07.2008 року (вх. № 296 від 25.07.2008 року)

на рішення господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року

у справі № 15/53

за позовом Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВДК», м.Кузнецовськ

до Кузнецовської міської ради, м. Кузнецовськ

про визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки від 22.12.2007 року.

за участю представників: від позивача - не з‘явився, від відповідача - Процуп О.О., довіреність від 30.09.2008 року.

Присутньому представнику відповідача роз»яснено права та обов»язки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року у справі № 15/53 відмовлено в позові Українсько-польському товариству з обмеженою відповідальністю «ВДК»до Кузнецовської міської ради про визнання частково недійсним договору оренди земельної ділянки від 22.12.2007 року.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскаржуваний договір оренди відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки законодавством не передбачено безоплатне користування орендованою земельною ділянкою.

На згадане рішення позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить його скасувати як незаконне та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Зокрема, в апеляційній скарзі б/н від 17.07.2008 року (вх. № 296 від 25.07.2008 року) скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму ст. 28 Закону України «Про особливості приватизації об»єктів незавершеного будівництва», зокрема, не враховано, що даною нормою ТОВ «ВДК»звільнено від плати за землю.

Кузнецовська міська рада вимоги апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу від 25.09.2008 року (вх. № 5927 від 30.09.2008 року). Просить рішення господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року у справі № 15/53 залишити без змін. Представник відповідача в судовому засіданні заперечення на апеляційну скаргу підтримав.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив. Поважності причин зазначеного суду не повідомив. Однак, колегія суддів апеляційої інстанції, враховуючи повідомлення його про час та місце розгляду даної справи, що стверджується поштовим повідомленням про вручення його відповідальному працівнику під розписку ухвали суду від 30.07.2008 року, вважає, що судом забезпечено право даної особи на судовий захист, та є можливим відповідно до ст. 101 ГПК України здійснення апеляційного провадження в даному судовому засіданні та прийняття за наслідками перегляду рішення господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року у справі № 15/53 відповідної постанови апеляційного суду.

Дослідивши викладені в апеляційній скарзі мотиви, матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Згідно укладеного між ТОВ "ВДК" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України договору купівлі-продажу від 13.12.2002 року, позивав придбав об'єкт незавершеного будівництва універмагу з гастрономом та будинком побуту, що знаходиться на балансі ВП "Рівненська АЕС" за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, м-н Незалежності. По акту прийому-передачі від 25.03.2003 року вищезазначений об»єкт було передано позивачу. Додатковою угодою №1 від 08.08.2007 року, продовжено строки завершення будівництва універмагу з гастрономом та будинком побуту та введення його в експлуатацію - до 25.03.2012 року.

На підставі рішення Кузнецовської міської ради від 20.09.2007 року за № 237 "Про надання земельних ділянок в оренду та встановлення орендної плати", 22 грудня 2007 року між сторонами у справі було укладено договір оренди земельної ділянки за № 13, згідно якого позивачу передано в користування земельну ділянку площею 14898,0 кв.м. для будівництва та обслуговування універмагу з гастрономом та будинком побуту, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Кузнецовськ, майдан Незалежності, 10.

Українсько-польське ТОВ «ВДК»подало в господарський суд Рівненської області позовну заяву, в якій просить визнати недійсним даний договір оренди в частині встановлення в ньому орендної плати за користування земельною ділянкою (п. 5-9, п.п. 3, 5, 6 п. 22, п.п. 3 п. 25, абз. 1 п. 31, п. 36 зазначеного Договору), посилаючись на те, що відповідно до ст. 28 Закону України «Про особливості приватизації об»єктів незавершеного будівництва» позивач звільнений від плати за землю.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ВДК». Колегія суддів апеляційного господарского суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З комплексного аналізу положень ч.1 ст. 93, п. "в" ч. 1 ст. 96, ч. 2 ст. 124, ч. 2 ст. 126, 206 ЗК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 1, 2, 19 Закону України "Про плату за землю" вбачається, що оренда земельної ділянки, що перебуває в державній або комунальній власності здійснюється виключно на платній основі.

Посилання позивача на те, що ст. 28 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" він, як покупець об'єкта незавершеного будівництва, на час будівництва, звільнений відповідно до закону від плати за землю, щодо земельної ділянки, на якій знаходиться цей об'єкт, а отже, є незаконними умови оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 22.12.2007 року щодо встановлення орендної плати за користування даною земельною ділянкою, на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу і підставно відхилені судом першої інстанції, оскільки вони грунтуються на неправильному тлумаченню позивачем даної норми.

Так, відповідно до ст. 28 вищенаведеного Закону, покупець об'єкта незавершеного будівництва з моменту придбання об'єкта протягом строку будівництва, визначеного умовами приватизації, звільняється відповідно до закону від плати за землю щодо земельної ділянки, на якій знаходиться цей об'єкт, на строк будівництва, визначений умовами приватизації.

Частинами 1, 4 Закону України "Про плату за землю" передбачено, що використання землі в Україні є платним. При цьому, плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. При цьому, також слід зазначити, що даним Законом передбачено пільги за користування землею, у вигляді звільнення від її сплати, лише по сплаті земельного податку (ст. 12 Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 30 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" «Прикінцеві положення», частину першу статті 12 Закону України "Про плату за землю" доповнено пунктом 16 такого змісту:

"16) покупець об'єкта незавершеного будівництва на земельну ділянку відведену під такий об'єкт, з моменту придбання об'єкта на строк будівництва, визначений умовами приватизації".

Таким чином, вищенаведеною нормою внесено зміни в ст. 12 Закону України "Про плату за землю", яка встановлює підстави звільнення від сплати саме земельного податку.

З комплексного аналізу вищенаведених законодавчих норм, можна прийти до висновку про те, що передбачена ст. 28 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" пільга щодо плати за землю у вигляді звільнення від її сплати, стосується саме звільнення від сплати земельного податку.

Судом встановлено, що Законом України від 25.03.2007 року № 2505-ІV пункт 16 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про плату за землю" виключено.

За наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що оскільки положення ст. 28 Закону України "Про приватизацію об'єктів незавершеного будівництва" є відсильними, а саме відсилають до спеціального закону, який регулює відносини, які склалися щодо плати за землю, яким є Закон України "Про плату за землю", зважаючи що останній не передбачає як на момент укладення договору оренди, так і на даний час, пільг щодо сплати земельного податку чи орендної плати стосовно земельних ділянок, на яких знаходяться об'єкти незавершеного будівництва, відсутні підстави вважати, що ТОВ "ВДК" є звільненим від сплати орендної плати, оскільки згідно чинного законодавства України оренда землі є виключно платною.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п‘ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Такими згідно ст. 203 ЦК України є слідуючі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В даному випадку, договір оренди земельної ділянки від 22.12.2007 року в оспорюваних частинах (п. 5-9, п.п. 3, 5, 6 п. 22, п.п. 3 п. 25, абз. 1 п. 31, п. 36) повністю відповідає вимогам чинного на час його укладення законодавства України, а тому відсутні правові підстави для визнання його частково недійсним.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року у справі № 15/53 є законним та обгрунтованим, а тому його слід залишити без змін.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. 49, 105 ГПК України віднести на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Українсько-польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВДК»залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 19.06.2008 року у справі № 15/53 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя М.І.Городечна

суддя М.В.Юркевич

суддя В.Л.Кузь