РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29"
липня 2008 р.

Справа
№ 13/126-2656

Господарський суд Тернопільської області

у
складі

Розглянув
справу

за
позовом Закритого
акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", вул.
Набережна Перемоги, 50, м.Дніпропетровськ,49094

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

за участю
представників сторін:

позивача: Гулкевич Н.
-довіреність №3840-П_П від 01.09.2005р.

відповідача:          не з'явився

Суть
справи:

Закрите акціонерне товариство
комерційного банку "ПриватБанк" звернулося в господарський суд
Тернопільської області до  Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2088,71 грн. заборгованості за кредитним
договором №ТЕ0Q90 від 30.06.2005 року.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дію договору банківського
рахунку №ТЕ0Q90 від 30.06.2005 р., укладеного ЗАТ КБ “ПриватБанк”, м.
Дніпропетровськ та відповідачем по справі, а також Додаток до Договору №7 від
18.07.2005р. -Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту
на картковий рахунок.

Посилаючись
на те, що у добровільному порядку відповідач відмовляється погасити борг,
позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2088,71 грн.;
витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покласти на відповідача.

Розгляд
справи відкладався до 29.07.2008р. в порядку статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач
витребуваного судом обґрунтованого відзиву на позов не подав, участь
повноважного представника в засіданнях не забезпечив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до ст.ст. 64, 77
ГПК України, а тому суд розглядає справу згідно вимог статті 75 ГПК України за
наявними у справі документами.

Учаснику
судового процесу роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.ст.20, 22, 81-1
ГПК України. Також роз'яснено наслідки відмови позивача від позову та укладення
мирової угоди.

Технічна
фіксація (звукозапис) судового процесу відповідно до ст. 81-1 ГПК України не
проводилась за відсутності відповідного клопотання представника позивача.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

-
30.06.2005р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та Фізичною особою
-підприємцем  ОСОБА_1 (Клієнт) укладено
Договір банківського рахунку №ТЕ0Q90, предметом якого є відкриття Банком
Клієнту поточного (поточні) рахунку (рахунки) у національній валюті та
іноземній валюті ( у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі
спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове та касове
обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів
Національного банку України (далі -НБУ) та умов цього Договору.

Позивач
за Договором банківського рахунка зобов'язується приймати і зараховувати на
рахунок, відкритий Відповідачем, грошові кошти, що йому надходять, виконувати
розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та
здійснювати інші операції за рахунок (рахунками) у порядку та на умовах,
передбачених цим Договором (пункт 1.2. Договору).

Згідно
пункту 2.1.25 Договору, у разі потреби, за вимогою Клієнта, Банк зобов'язується
здійснювати овердрафтове обслуговування Клієнта, що передбачає проведення його
платіжних доручень та платежів, здійснених довіреними особами Клієнта з
використанням КПК, понад залишок коштів на поточному (поточних) та картковому
(карткових) рахунку (рахунках) Клієнта, відкритому в Банку (далі -“поточному
рахунку”), за рахунок кредитних коштів. Порядок та умови надання Клієнту
овердрафту обумовлюються у додатковій угоді до Договору банківського рахунка
або окремому договорі про надання овердрафтового кредиту на поточний або
картковий рахунок, що укладений між Клієнтом та Банком.

Відповідно
до Додатку №7 від 18.07.2005р. до Договору банківського рахунку №ТЕ0Q90 від
30.06.2005р. -Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту
на картковий рахунок відповідач отримав на корпоративну картку кредитний ліміт
у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Відповідно
до п.4 Додатку №7 до Договору банківського рахунку відповідачу була встановлена
диференційована відсоткова ставка в залежності від існування несплаченого
залишку по кредиту. Отже при укладанні договору, сторони погодили, що для
розрахунку відсотків за користування кредитом встановлюється диференційована
процентна ставка (п. 4.1. Додатку №7 до цього Договору).

Факт
отримання вищезазначеного кредиту
відповідачем не заперечено у встановленому законом порядку.

Однак,
свої зобов'язання згідно Договору №ТЕ0Q90 від 30.06.2005р. та Додатку №7 до
цього договору фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не виконав, кредит перед ЗАТ
КБ “ПриватБанк” не погасив.

Беручи до уваги доводи позивача,
оцінені докази, суд дійшов висновку про те, що, між позивачем та відповідачем
виникли зобов'язання з  кредитного
договору, згідно якого, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором  банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах
встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає
із суті кредитного договору.

Матеріали
справи свідчать, що позивач у справі надав ОСОБА_2, однак відповідач по справі
не виконав умов договору і не погасив кредит у термін згідно Додатку №7 до
цього Договору.

Таким
чином суд вважає, що представленими суду доказами, а саме Договором
банківського рахунку Договору №ТЕ0Q90 від 30.06.2005р. та Додатком №7 до цього
договору -Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на
картковий рахунок,  позивач по справі довів
наявність заборгованості відповідача перед ним за наданий кредит, а тому
позовні вимоги в частині стягнення на суму 985,52 грн. основного боргу за
кредитом та 673,4237 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом
підтверджені документально та підлягають до задоволення.

Пунктом 5.1 Додатку №7 до Договору
банківського рахунку Договору №ТЕ0Q90 від 30.06.2005р. сторони передбачили, що
у разі порушення Клієнтом будь-якого зобов'язання: зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених
пунктами цього додатка до договору, винагороди, Клієнт сплачує Банку за кожен
випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла на
період, за який сплачується пеня.

При таких обставинах справи судом
приймається посилання позивача про те, що у нього є правові  підстави для стягнення пені.

З огляду на наведене суд
встановив, що позовні вимоги в сумі 429,77 грн. пені підлягають до задоволення
як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Відповідно до ст.49 ГПК України державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються на відповідача.

У
судовому засіданні 29.07.2008 р. за згодою представника позивача оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення суду відповідно до  ст. 85 ГПК України.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України
господарський суд:

ВИРІШИВ:

1.Позов
задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Закритого
акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", вул.
Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 14360570
-985,52 грн.  заборгованості за кредитом;
673,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 429,77 грн.
пені; 102 грн.  в повернення сплаченого
державного мита; 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Видати накази.

На
рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати
апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня
підписання рішення  01 серпня 2008 р.
через місцевий господарський суд

Суддя