ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.10.2008

Справа №2-29/7269-2008А

За позовом – Фірми «Квадрат і КО», м. Сімферополь.

До відповідача – Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим, м. Сімферополь.

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –не з’явився.

Від відповідача - не з’явився.

Суть спору: Фірма «Квадрат і КО» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про визнання нечинним рішення від 24 квітня 2008 року №24 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення не відповідає нормам закону, зокрема Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позивач вважає, що відповідач не мав законних підстав для проведення позапланової перевірки, а дані які відображені у матеріалах перевірки, та стали підставою для прийняття спірного рішення, не відповідають дійсності.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що позапланова перевірка Фірми «КВАДРАТ і КО» здійснювалась на виконання спільного наказу Міністерства внутрішніх справ, Державної інспекції з контролю за цінами, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 2.03.2008р. №15/97/135, з відома керівника і головного бухгалтера позивача, у межах повноважень наданих відповідачу Законом України «Про ціни і ціноутворення».

Слід зазначити, що сторони в судове засідання не з’явились. Відповідачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з хворобою юриста Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим, однак суд вказане клопотання не задовольняє, тому що це третя неявка представника відповідача в судове засідання та доказів того, що представник знаходиться на лікуванні (лікарняний лист), суду не надано, крім того в матеріалах є достатньо документів для розгляду справи по суті.

Після з’ясування всіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У період з 11.04.2008р. по 21.04.2008р. посадовими особами Державної інспекція з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим на підставі посвідчення №0068 від 11.04.2008р. у магазині Фірми «КВАДРАТ і КО», який розташований за адресою м. Сімферополь, вул. Кубанська, 13-А, була проведена позапланова перевірка з питання порядку формування та застосування цін на цукор-пісок. За результатами перевірки 21.04.2008р. був складений акт перевірки №0068 (а.с. 10-14).

В акті перевірки відображено, що Фірма «КВАДРАТ і КО» у період з 15.02.2008р. по 26.03.2008р., під час здійснення операцій з оптового продажу цукру-піску, порушила встановлений пунктом 1.5. Постанови Ради міністрів АРК від 12.02.2008р. №69 «Про регулювання цін на окремі види соціально значимих продовольчих товарів» максимальний рівень оптової надбавки в розмірі 5 відсотків від оптової ціни виробника або митної вартості товару при формуванні оптово-відпускних цін, в наслідок чого отримала необґрунтовану виручку у розмірі 26915 гривень.

За змістом акту, сума необґрунтовано отриманої виручки була розрахована посадовими особами Державної інспекція з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим на підставі середньої закупівельної ціни цукру за січень-лютий 2008р.(2910грн.), та березень 2008р. (3039грн.),визначеної за відомостями накладних про закупівлю відповідачем цукру-піску у січні, лютому та березні 2008 р. (січень – 86,65 т., лютий – 120т., березень – 87т.,). і його реалізації покупцям у лютому2008 року – 3,05т., та у березні 2008 року – 86,35т.

Суд встановив, що позивач впродовж січня - березня 2008 року дійсно здійснював операції з купівлі – продажу цукру-піску. Оптовими постачальниками цукру на адресу Фірми «КВАДРАТ і КО» були: ПП Щепетільник та ТОВ «Торговий Дім Піраміда», що підтверджується відповідними первинними документами (накладними а.с. 38-60)). Саме наведені у цих видаткових накладних дані про закупівельну ціну стали підставою для визначення відповідачем середньої закупівельної ціни цукру за січень-лютий 2008р. та березень 2008р. Вибуття запасів на фірмі «КВАДРАТ І КО» з 01 січня 2008 року відповідно до наказу директора фірми від 01.01.2008р. № 01 здійснюється за методом ФІФО, тобто у бухгалтерському обліку вибуття запасів визначається за собівартістю перших за часом надходжень.

Приймаючи до уваги усі надані сторонами докази та пояснення представників сторін, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до абзацу двадцять дев'ятого пункту 12 «Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій щодо регулювання (встановлення фіксованих та граничних рівнів цін (тарифів)» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. N 1548, Рада міністрів Автономної Республіки Крим уповноважена визначати граничні торговельні надбавки до оптової ціни виробника (митної вартості) на борошно, хліб і хлібобулочні вироби, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину, свинину і м'ясо птиці, ковбасні вироби варені, молоко, сир, сметану, масло вершкове та олію;

Виходячи з наданих повноважень Рада міністрів Автономної Республіки Крим Постановою від 12.02.2008р. №69 «Про регулювання цін на окремі види соціально значимих продовольчих товарів» (пункт 1.5.) визначила максимальний рівень оптової надбавки на цукор в розмірі 5 відсотків від оптової ціни виробника або митної вартості товару при формуванні оптово-відпускних цін.

Державна інспекція з контролю за цінами та її територіальні органи - державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 р. N 1819 має статус урядового органу державного управління, який діє у складі Мінекономіки йому підпорядковується, та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки, а також цим Положенням.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 «Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами» до повноважень відповідача віднесені перевірка бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов'язаних з формуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Пунктом 3.2. «Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами» затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 3 грудня 2001 р. N 298/519 встановлено, що в актах перевірок зазначаються нормативні акти, які порушено суб'єктами господарювання, з конкретним обґрунтуванням порушення; детально відображається механізм скоєння порушення; визначається сума необґрунтовано одержаної виручки, з доданням розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються. Копії документів первинного бухгалтерського обліку, які можуть додаватись до акта, завіряються підписом посадової особи суб'єкта господарювання та його печаткою.

За таких обставин предметом перевірки з боку відповідача повинно було бути питання дотримання відповідачем вимог щодо додержання максимального рівня оптової надбавки на цукор в розмірі 5 відсотків від оптової ціни виробника. Проте, як вибачається з матеріалів перевірки, та підтверджується поясненнями представника відповідача, предметом перевірки було співвідношення ціни реалізації цукру з оптовою закупівельною ціною визначеною у накладних оптових постачальників, які не є виробниками цукру. Тобто, відповідачем при здійсненні перевірці не були виконані покладені на нього як на контролюючий орган функції – відповідач під час перевірки не визначив виробників цукру який був предметом купівлі – продажу впродовж періоду, що перевірявся, та не визначив оптову ціну на цукор встановлену відповідними виробниками.

Суд, не приймає у якості доказів міркування представника відповідача у судовому процесі про те, що оптова ціна реалізації цукру у його оптового постачальника завжди є вищою за оптову ціну виробника.

Суд також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач під час проведення перевірки здійснював будь які дії, які б перешкоджали контролюючому органу виконувати покладені на нього відповідно до його статусу повноваження з проведення державного контролю.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства. Керуючись Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246 вибуття запасів на фірмі «КВАДРАТ І КО» з 01 січня 2008 року відповідно до наказу директора фірми від 01.01.2008р. № 01 здійснюється за методом ФІФО.

З наданих позивачем первинних документів випливає, що закуплений ним впродовж січня 2008 року цукор був реалізований покупцям протягом цього ж місяця. Проте відповідач при визначенні розміру торгівельної надбавки використовує закупівельну ціну цукру придбаного у січні для порівняння з відпускною ціною цукру, який був предметом продажу у лютому 2008 року.

За таких обставин, суд вважає, що результати проведення перевірки правильності формування цін на підприємстві без врахування його внутрішніх документів, що визначає облікову політику, зокрема бухгалтерський облік вибуття запасів є необ’єктивними та такими, що не відповідають вимогам статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності і законності обґрунтованості спірного рішення суду не надано.

За таких умов спірне рішення є необґрунтованим та підлягає визнанню нечинним.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні – 20.10.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 22.10.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим від 24 квітня 2008 року №24 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.