ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"20" жовтня 2008 р. Справа № 13/312-08

За позовом Товариства з обмежаною відповідальностю "Маримет ЛТД", с. Заря Володарський район, Донецька область

до Приватного підприємства "Компаньон", смт. Буча, Київська область

про стягнення 81078,15 грн.

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

Від позивача: Такаджі Є.Ф. –довіреність;

Від відповідача: не з’явився;

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмежаною відповідальностю "Маримет ЛТД" (далі –позивач) до Приватного підприємства "Компаньон" (далі –відповідач) про стягнення 81078,15 грн., з яких 50000 грн. сума боргу, 16200 грн. сума збитків від інфляції, 2461,65 грн. 3% річних, 12416,50 грн. пеня.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач безпідставно не повернув йому 50000 грн. предоплати згідно договору №4/27 від 07.06.2006 р.

Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на позов та інших витребуваних ухвалою суду документів не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалою суду від 29.09.2008 р. Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду. Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судом встановлено наступне.

07.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №4/27, згідно якого відповідач, взяв на себе зобов'язання поставити та продати позивачу труби стальні Д-1620x14 ГОСТ 10706 у кількості 220 тон по ціні 2 416, 67 грн. за 1 тону, загалом на суму 638 000, 00 грн. у тому числі ПДВ 20%.

На виконання договірних зобов'язань позивачем було сплачено на користь відповідача за договором №4/27 у якості передплати 100 000, 00 грн. за поставку товару, що підтверджується платіжним дорученням №97 від 08.06.2006року.

Листом №06-30/1 від 30.06.2006 року відповідач повідомив позивача, що у зв'язку із технічними причинами поставка труб Д-1620x14 ГОСТ 10706 у кількості 220 тон затримується, та гарантував, що виконає зобов'язання з поставки труб у строк до 10.08.2006 року, із чим позивач погодився.

18.10.2006 року відповідач платіжним дорученням №194 повернув за непоставлений товар частину грошових коштів у розмірі 50000 грн.

Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день відповідачем не виконано свої зобов'язання за Договором №4/27 від 07.06.2006 року та гарантійним листом №06-30/1 від 30.06.2006 року, оскільки на його адресу не були поставлені труби відповідної марки та у належній кількості, а також не був повернений залишок грошових коштів (передплата за договором і у розмірі 50 000, 00 грн.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язано повернути таке майно потерпілій особі. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої майно було нею набуте, з часом відпала. Положення цієї статті застосовуються у разі повернення виконаного однією зі сторін у зобов'язанні.

За таких обставин позивач вважає, що відповідач не виконав зобов'язання за договором та відповідно до ст. 1212 ЦК України повинен повернути йому залишок неповернутих 50000 грн. боргу.

Проте, судом встановлено, що зазначена вимога позивача не може бути задоволена з огляду на наведене.

По-перше суд вважає, необґрунтованими посилання позивача на ст. 1212 ЦК України про те, що відповідач отримав 50000 грн. без належної підстави, оскільки підставою отримання зазначених грошових коштів є саме договір 4/27 від 05.05.2006 р. про що свідчить також виписка з особового рахунку позивача, де зазначено, що призначенням платежу є «предоплата за труби Д-1620 згідно договору №4 від 07.06.2006 р.».

По-друге із змісту умов договору, а саме п. 1.1 вбачається, що у відповідача є лише зобов’язання надати позивачу для продажу товар.

Дослідивши умови договору судом встановлено, що договором не передбачено такого обов’язку відповідача як сплати коштів позивачу за невиконання умов договору.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що з підстав зазначених в позовній заяві позовні вимоги позивача про стягнення 50000 грн. боргу не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд відмовив позивачу в задоволенні основної вимоги (50000 грн.), то наслідком є і відмова позивачу в задоволенні похідних вимог про стягнення 16200 грн. сума збитків від інфляції, 2461,65 грн. 3% річних, 12416,50 грн. пені.

Проте, суд звертає уваги, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про повернення суми предоплати попередньо повідомивши відповідача в порядку ст. 530 ЦК України про відмову від одержання товару враховуючи положення ч. 2 ст. 693 та ст. 665 ЦК України якими передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 50000 грн. заборгованості є необґрунтованими, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Відмовити в позові повністю.

Суддя                                          Наріжний С.Ю.