КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.05.2008
№ 05-5-18/1307

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової  Л.Г.

суддів:            Алданової  С.О.

Коротун  О.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з'явились

від відповідача -не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу СПД - фізична особа ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
25.01.2008

у справі № 05-5-18/1307 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               СПД - фізична
особа ОСОБА_1

до                                                   СПД
- фізична особа ОСОБА_2

третя особа відповідача

третя особа позивача

про
стягнення 41597,39 грн.

Суб'єкт підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_1 у січні 2008 року звернулась до господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_2 на користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 збитків  у розмірі 41 597, 39
коп.

Ухвалою
господарського суду міста Києва від 25.01.2008 № 05-5-18/1307 позовні матеріали
були повернуті заявнику без розгляду на підставі п. 6 ст. 63 ГПК України.

Ухвала
мотивована тим, що до поданої позовної заяви не додано доказів надсилання
відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів. Ухвала ґрунтується
на тому, що у відповідності до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази
подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, тому ксерокопії
квитанції, опису вкладення (повідомлення про вручення) не можуть бути належними
доказами надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї
документів, оскільки не відповідають вимогам, встановленим даною статтею.

В
апеляційній скарзі від 06.03.2008 (вх. № 02-4.1/1852 від 02.04.2008 Київського
апеляційного господарського суду) апелянт просить скасувати ухвалу
господарського суду міста Києва від 25.01.2008 № 05-5-18/1307, в обґрунтування
своїх вимог заявник вказує на те, що до позовної заяви було додано копію
квитанції, опису вкладення у цінний лист. Позивач зазначає, що згідно п. 3.3
Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.1997 р. “Про
деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу
України”, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують
викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не
можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК України. У цьому випадку суддя у
процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача
чи відповідача. У застосуванні пункту 6 статті 63 ГПК України господарському
суду необхідно врахувати таке. Розрахунковий документ, виданий відправникові
поштового відправлення відповідно до п. 36 Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №
1155, може вважатись належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної
заяви і доданих до неї документів. Відсутність опису вкладення до листа не
тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, оскільки згідно з
пунктом 78 названих правил листи, бандеролі і посилки приймаються з таким
описом лише за бажанням відправника, і у господарського суду відсутні правові
підстави спонукати відправників до обов'язкового оформлення описів вкладення.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2008 було відновлено
апелянту строк подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено
апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2008
року.

В
судове засідання 20.05.2008 представники сторін не з'явились. Про час і місце
судового засідання сторони були повідомлені (реєстр б/н від 18.04.2008 ),
зокрема про отримання відповідачем ухвали свідчить поштове повідомлення №
6640005, надіслане суб'єкту підприємницької діяльності - ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

Розглянувши
апеляційну скаргу, перевіривши матеріали заяви про повернення позовних
матеріалів без розгляду, наявні матеріали, Київський апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

Заявником до господарського суду міста Києва
була подана позовна заява (вх. № 02-4.1/1852 господарського суду міста Києва)
про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 на
користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 збитків у
розмірі 41 597, 39 коп. Судом першої інстанції заявнику було повернуто подану
заяву без розгляду на підставі п.6 ст. 63 ГПК України.

Так,
господарський суд першої інстанції вказав, що до поданої суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 не було додано доказів
надсилання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Відповідно до вимог, встановлених ч. 2 ст. 36 ГПК України, подана ксерокопія
квитанції, опису вкладення (повідомлення про вручення) не можуть бути належними
доказами надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Ухвалою
господарського суду м. Києва № 05-5-18/1307 від 25.01.2008 на підставі п. 6 ст.
63 ГПК України позовна заява суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 була повернена без розгляду.

Однак,
колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з
вищевказаними висновками місцевого господарського суду про повернення заяви без
розгляду, з огляду на наступне.

Недодержання
вимог статей 54 - 58 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної
заяви, дійсно, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України,
тобто, повернення позовної заяви.

Згідно
зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також
інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно
до вимог ст. 38 ГПК України у випадку, якщо подані сторонами докази є
недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їхньої участі у справі документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору.

Як
свідчать позовні матеріали, суд повернув позовну заяву  суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи - ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.6 ст.63 ГПК України через те, що не
прийняв в якості належних доказів надіслання копії позовної заяви ксерокопії
квитанції та опису вкладення. Перелік підстав повернення позовної заяви і
доданих до неї документів без розгляду, передбачений ст. 63 ГПК України є
вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно
зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно
до п.2.1 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 31.05.2002 року №
04-5/609, якщо подані сторонами докази є недостатніми, то суд за клопотанням
сторін або з власної ініціативи має право витребувати їх  від підприємств, установ, організацій,
державних органів.

За
таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, що господарський суд міста
Києва міг витребувати необхідні докази від заявника для розгляду справи.

Відповідно
до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року згідно Закону України № 475/97-ВР, кожен
має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить
спір, зокрема, щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Крім
того, матеріали позовної заяви містять копію опису вкладення у цінний лист та
копію квитанції, тому повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 6
ст. 63 ГПК України є необґрунтованим.

Таким
чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність
повернення судом першої інстанції поданої заяви та доданих до неї документів
без розгляду з посиланням на  п.6 ст. 63
ГПК України.

Згідно
пункту 4 ст. 104 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала
господарського суду міста Києва від 25.01.2008 р. № 05-5-18/1307 підлягає
скасуванню  з підстав порушення норм процесуального
права (п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України), оскільки таке порушення призвело до
винесення необґрунтованої ухвали.

Відповідно
до ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про
відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про
банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про
банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі,
про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про
банкрутство без розгляду, справа передається на розгляд місцевого
господарського суду.

У
зв'язку з цим, апеляційна скарга суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду
міста Києва - повному скасуванню (п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 104 ГПК України) з
направленням матеріалів для розгляду до господарського суду міста Києва.

Керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2008 р. № 05-5-18/1307
скасувати.

2.          Матеріали № 05-5-18/1307 за позовною
заявою суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 2977
від 08.02.2008 господарського суду міста Києва) про стягнення з суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 41 597, 39 грн. передати на
розгляд господарського суду міста Києва.

Постанова
набирає законної сили  з дня її прийняття
та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом  місяця.

Головуючий суддя
Смірнова  Л.Г.

Судді
Алданова  С.О.

Коротун  О.М.