ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.07.08
Справа № 18/72пн

Суддя Корнієнко В.В.,
розглянувши матеріали справи за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

до приватного
підприємця ОСОБА_2, сел. Розкішне  Луганської області

про
стягнення
2700 грн. та
усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників:

від
позивача:
ОСОБА_3. за дов. від 22.02.2008;

від
відповідача:                    ОСОБА_2.
-підприємець, паспорт, свідоцтво про реєстрацію.

Суть спору:
позивачем заявлено вимоги:

-          про стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі у сумі 2700 грн. за оренду торгово-складського
модуля № 17, який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Совєтская, (в
районі спортивного залу Машинобудівник), який переданий відповідачу в
оренду за договором № 1 від 2005 року (у договорі не вказано точну
дату його укладання), за період: грудень 2007 р. -травень 2008 р.;

-          про спонукання відповідача усунути
перешкоди у користуванні майном.

Заявою від 03.06.2008 позивач
уточнив другу позовну вимогу та вказав, що він просить суд зобов'язати
відповідача звільнити торгово-складський модуль № 17, який розташований за
адресою: м. Луганськ, вул. Совєтская, (в районі спортивного залу
Машинобудівник) в найкоротший строк.

Відповідач відзивом на позовну заяву
від 03.06.2008 проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач не є
власником цього модуля, а він (відповідач) є його власником, тому, він не
повинен платити позивачу орендну плату за свою річ, як і не повинен звільняти
свій модуль.

Відповідач також у відзиві на
позовну заяву вказав, що він постійно і своєчасно платив позивачу орендну плату
у тому числі і за період, який вказано позивачем у позовній заяві (грудень 2007
р. -травень 2008 р.).

Запереченнями на відзив від
11.07.2008 позивач заявив додаткові дві вимоги:

-          про розірвання договору №1 від 2005
р., укладеного з відповідачем;

-          про визнання за ним права власності
на торгово-складський модуль № 17, який розташований за адресою: м. Луганськ,
вул. Совєтская, (в районі спортивного залу Машинобудівник).

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору № 1 від 2005 року (у
договорі не вказано точну дату його укладання) позивач передав
відповідачу в оренду строком до 06.03.2023 торгово-складський
модуль № 17, розміром 5 х 3 метри, який розташований за адресою: м. Луганськ,
вул. Совєтская, (в районі спортивного залу Машинобудівник).

Відповідач в свою чергу, зобов'язався
сплачувати позивачу щомісячно орендну плату (з 1-го по 10-те число кожного
місяця) в сумі 90 грн. за один погонний метр (90 х 5 = 450 грн.)

Позивач у позовній заяві вказав, що
відповідач за період: грудень 2007 р. -травень 2008 р. орендну плату йому не
сплатив, його борг складає 2700 грн. (450 грн. х 6 місяців = 2700 грн.).

Позивач зазначив, що відповідач не
вносив орендну плату більш ніж 3 місяці підряд, тому, він має право відмовитися
від договору і вимагати повернення речі (ст. 782 Цивільного кодексу України).

Позивач вказав, що він двічі
29.02.2008 та 21.03.2008 повідомляв відповідача про розірвання договору, тому,
вказаний договір є розірваним.

Однак, відповідач не звільнив
орендований модуль.

Позивачем з урахуванням заяви від
03.06.2008 заявлено вимоги:

-          про стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі у сумі 2700 грн. за оренду торгово-складського
модуля № 17, який розташований за адресою: м. Луганськ, вул. Совєтская, (в
районі спортивного залу Машинобудівник), за період: грудень 2007 р.
-травень 2008 р.;

-          про спонукання відповідача звільнити
вказаний торгово-складський модуль.

Відповідач відзивом на позовну
заяву від 03.06.2008 проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач не є
власником цього модуля, а він (відповідач) є його власником, тому, він не
повинен платити позивачу орендну плату за свою річ, як і не повинен звільняти
свій модуль.

Відповідач також у відзиві на
позовну заяву вказав, що він постійно і своєчасно плати позивачу орендну плату
у тому числі і за період, який вказано позивачем у позовній заяві (грудень 2007
р. -травень 2008 р.).

Запереченнями на відзив від
11.07.2008 позивач заявив додаткові дві вимоги:

-          про розірвання договору №1 від 2005
р., укладеного з відповідачем;

-          про визнання за ним права власності
на торгово-складський модуль № 17, який розташований за адресою: м. Луганськ,
вул. Совєтская, (в районі спортивного залу Машинобудівник).

Згідно ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України позивач до прийняття рішення по справі має право
змінити предмет або підставу позову. Заява додаткових, самостійних вимог
процесуальним законодавством не передбачено.

Вказані вимоги можуть бути заявлені
окремим позовом у загальному порядку.

За таких обставин, додатково заявлені
позивачем самостійні вимоги, судом не розглядаються.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню за таких підстав:

Позивач є власником металевого
торгово-складського модуля розміром 5 х 3 метри, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 02.09.2003, актом прийому передачі від 03.09.2003,
договорорм на виконання робіт від 11.09.2003 та актом приймання-передачі
виконаних робіт від 26.09.2003.

Відповідач не подав суду доказів
своїх доводів, що саме він є власником вказаного модуля.

За таких обставин, доводи відповідача
про те, що він є власником модуля, судом до уваги не приймаються.

За договором № 1 від 2005 року (у
договорі не вказано точну дату його укладання) позивач передав
відповідачу в оренду строком до 06.03.2023 торгово-складський модуль № 17,
розміром 5 х 3 метри, який розташований за адресою: м. Луганськ, вул.
Совєтская, (в районі спортивного залу Машинобудівник).

Вказаний факт визнано відповідачем,
який також письмово зазначив, що сплачував позивачу орендну плату у
передбаченому договором розмірі.

Разом з цим, відповідач не подав суду
доказів сплати позивачу орендної плати за період: грудень 2007 р. -травень 2008
р.

Згідно договору відповідач
зобов'язався сплачувати позивачу щомісячно (з 1-го по 10-те число кожного
місяця) орендну плату у розмірі 90 грн. за один погонний метр, тобто 450
грн. в місяць (90 х 5 = 450 грн.)

Відповідач у період: грудень 2007 р.
-травень 2008 р. орендну плату позивачу не сплачував, в зв'язку з чим, у нього
виник борг в сумі 2700 грн. (450 грн. х 6 місяців = 2700 грн.).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та договору.

За таких обставин, позовні
вимоги про стягнення з відповідача боргу по орендній платі в сумі 2700 грн.,
підлягають задоволенню.

Вимоги про спонукання відповідача
звільнити торгівельно-складський модуль не підлягають задоволенню за таких підстав:

Вказані вимоги заявлені позивачем на
підставі ст. 782 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати  повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від
договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем
повідомлення наймодавця про відмову від договору (ч. 2 ст. 782 ЦК
України).

Позивач не подав суду доказів
одержання відповідачем повідомлення про відмову від договору.

Відповідач заперечує одержання такого
повідомлення.

Докази відправлення позивачем
відповідачу повідомлень про розірвання договору не підтверджують одержання
відповідачем цих повідомлень, тоді як законом розірвання договору пов'язується
саме з моментом одержання повідомлення (а не
відправлення).

З урахуванням цих обставин, у суду
відсутні підстави вважати договір № 1 від 2005 р. розірваним.

Договором №1 від 2005 р.
строк його дії визначено до 06.03.2023.

За таких обставин, вимоги про
спонукання відповідача звільнити модуль задоволенню не підлягають в зв'язку з
їх безпідставністю (відповідач законно користується модулем на підставі
договору).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України витрат на державне мито в сумі 102 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.,
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь приватного підприємця ОСОБА_1,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, борг по
орендній платі в сумі 2700 грн., витрати на державне мито в сумі 102
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі
118 грн.; наказ видати.

3.          В решті позову відмовити.

11 липня 2008 р. було оголошено
лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до
ст. 84 ГПК України підписано 16 липня 2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України
дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
В.В. Корнієнко