ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

08.02.2008р.
Справа №14/572

за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про
стягнення 10000,00 грн. і визнання дійсним договору суборенди не
житлових приміщень №4 від 15.03.2007р.

Суддя  Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача:
ОСОБА_4., дор. №1773/18у від 20.12.2007р.

від відповідача:  ОСОБА_2., ОСОБА_3.

СУТЬ СПОРУ:  розглядається позовна заява про стягнення
10000,00 грн. - заборгованості по оплаті орендної плати за договором суборенди
не житлових приміщень №4 від 15.03.2007р. та визнання дійсним договору
суборенди не житлових приміщень №4 від 15.03.2007р.

Рішення приймається після перерв,
оголошених у судових засіданнях 24.01.2008р., 04.02.2008 р. для надання
можливості сторонам самостійно врегулювати предмет спору.

В судовому засіданні 08.02.2008р.
за згодою представників сторін було оголошено вступну і резолютивну частини
рішення.

Відповідач відзив на позов не
подав, але в судових засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечував,
посилаючись на їх неправомірність та необґрунтованість.

Дослідивши і оцінивши матеріали
справи та подані докази, заслухавши представників сторін,  суд встановив, що 15.04.2006 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1, м. Полтава (далі -
позивач) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2, м.
Полтава (далі - відповідач) був укладений договір №4 суборенди не житлових
приміщень (далі - договір), а саме: частини не житлового приміщення площею 27,2
кв.м, розташованого за адресою - м. Полтава, вул.. Фрунзе, 24/42.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1 договору
відповідачу було надано в оренду частину не житлового приміщення за адресою: м.
Полтава, вул.. Фрунзе, 24/42, яке буде використовуватися орендарем
(суборендарем) як об'єкт торгівлі (торгівля непродовольчими товарами та під офіс).
Об'єктом оренди є частина не житлового приміщення загальною площею 27,2 кв.м.

Згідно з пунктом 7.1 договору строк
його дії встановлюється на 364 дні з моменту підписання (тобто з 15.04.2006р.)
або по 2007 рік. Договір вступає в силу з моменту його підписання.

Актом приймання-передачі
орендованого майна (не житлового приміщення) від 15.04.2006 р. відповідач
прийняв у користування на умовах суборенди
частину не житлового приміщення за адресою: м. Полтава, вул.. Фрунзе,
24/42.

Пунктом 5.2 договору встановлено,
що орендна плата за перший місяць встановлюється у розмірі 5000,00 грн. (п'ять
тисяч гривень). Орендар попередньо перераховує орендодавцю плату за 364 дні
договору оренди. Орендна плата може вноситись попередньо і на наступні періоди
з дотриманням цього пункту договору.

Позивач зазначає, що відповідач
визнав зазначений договір суборенди, оскільки платіжним дорученням №01 від
30.03.2006р. перерахував позивачу 45000,00 грн.

В подальшому відповідач не виконав
умови договору в частині оплати орендної плати, його заборгованість станом на
15.03.2007р. складає 10000,00 грн. (розрахунок у позовній заяві).

На підставі викладеного вище,
позивач просить суд стягнути з відповідача 10000,00 грн. як заборгованість з
орендної плати, а також визнати  дійсним
договір суборенди не житлових приміщень №4 від 15.03.2007р.

Відповідно до статті 759 ЦК України
за  договором  найму
(оренди)  наймодавець  передає
або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на
певний строк.Законом можуть бути передбачені особливості  укладення
та виконання договору найму (оренди).

Частина 1 статті 760 ЦК України, що
предметом  договору  найму
може  бути річ,  яка визначена індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд  при
неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК
України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1-2 статті 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 215
ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 230 ЦК України
встановлено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу, тобто істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених
законом), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Суд відхиляє заявлені позивачем
вимоги щодо визнання дійсним договору суборенди №4 від 15.04.2006р., оскільки в
матеріалах справи знаходиться оголошення в газеті «Біржовий вісник» №13/1(248)
від 28.03.2006р. про проведення прилюдних торгів з реалізації майна належного
ОСОБА_7, акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна від 14.04.2006р., які проводились ПФ ТОВ «Мультимедіа софт» з
реалізації частини не житлового приміщення загальною площею 179,6 кв.м, що
складає 6/125 частини об'єкту, що знаходиться по вул.. Фрунзе, 24/42 м.
Полтави. Відповідно до пункту 4 зазначеного акту переможцем торгів став
ОСОБА_5. Право власності за ОСОБА_5. на придбане нерухоме майно посвідчено
03.05.2006р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу
ОСОБА_6. (свідоцтво в матеріалах справи).

Тобто, на момент укладення договору
суборенди №4 від 15.04.2006р. позивач не був орендарем зазначеного приміщення,
тим більше ОСОБА_7на момент укладення вказаного
договору суборенди вже не була власником майна, яке передавалась
відповідачу в суборенду.

Посилання позивача на те, що йому
було невідомо про проведення торгів, про те, що торги є недійсними не
приймаються судом, оскільки позивач не подав доказів, які б підтверджували
викладені обставини.

Посилання позивача на те, що
Державна виконавча служба Октябрського району м. Полтави та колективне
підприємство БТІ «Інвентаризатор» відмовились виконувати рішення Октябрського
районного суду міста Полтави стосовно виділення в натурі та реєстрації на
правах приватної власності за громадянкою ОСОБА_7 нерухомого майна по вул..
Фрунзе, 24/42 у м. Полтаві також не підтверджені документально (не подано
доказів оскарження зазначених дій).

Більш того, твердження позивача про
схвалення договору суборенди №4 від 15.04.2006р. відповідачем шляхом
перерахування на рахунок позивача 45000,00 грн. оцінюється судом критично,
оскільки зазначена банківська операція вчинена 03.04.2006р., що підтверджується
платіжним дорученням №1 від 03.04.2006р., тобто до укладення спірного договору.
Крім того, з даного платіжного доручення вбачається, що призначенням платежу є
оплата оренди приміщення з 15.04.2006р. по 12.04.2007р. відповідно до
рахунку-фактури №6 від 30.03.2006р., який сторонами не подано і в матеріалах
справи він відсутній.

Відповідач подав суду договір
співпраці від 03.04.2006р., укладений між ним та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_3, на виконання якого останній перерахував
позивачу (Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1.)
15000,00 грн. за оренду приміщення з 15.04.2006р. по 12.04.2007р. відповідно до
рахунку-фактури №6 від 30.03.2006р., що підтверджується платіжним дорученням
№01 від 03.04.2006р.

Відповідно до пунктів 1-2 статті
614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила  зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено
договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх
залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про  безпідставність позовних
вимог щодо стягнення з відповідача 10000,00 грн. - заборгованості по оплаті
орендної плати за договором суборенди не житлових приміщень №4 від 15.03.2007р.
та визнання дійсним договору суборенди не житлових приміщень №4 від
15.03.2007р.

Відповідно до п.2 Роз'яснень Вищого
арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними” № 02-5/111 від 12.03.1999р., якщо при
вирішенні господарського спору суд встановить, що зміст договору суперечить
діючому законодавству, він, керуючись ч.1 ст.83 ГПК України, повинен визнати
такий договір недійсним повністю або у певній частині.

Згідно  зі статтею 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Проте всупереч вимогам даної статті позивач не надав суду
належних доказів вини відповідача, не довів ті обставини, на які він посилався
як на підставу своїх вимог.

Відповідач у відповідності до
статей 32-36 ГПК України, статті 614 ЦК України довів відсутність своєї вини як
підстави відповідальності.

На підставі вищенаведеного суд
приходить до висновку про відмову  в
позові повністю, а також визнає недійсним з моменту укладення договір суборенди
не житлових приміщень №4 від 15.03.2007р., укладений між Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1, м. Полтава та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_2, м. Полтава.

Враховуючи
викладене, матеріали справи та керуючись ст.ст 22,33-34, 36,43, 44-45, 49, 77,
82-85  ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

Відмовити
в позові повністю.

Визнати
недійсним з моменту укладення договір суборенди не житлових приміщень №4 від
15.03.2007р., укладений між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1, м. Полтава та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2, м. Полтава.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.