ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 р.

№ 20-9/224

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Гончарука П.А.

розглянувши у відкритому

за участю прокурора -

касаційне подання

судовому засіданні у м. Києві

Спорого І.Г. (Генеральна прокуратура України), слідчого військової прокуратури Севастопольського гарнізону –Пархоменка Д.П. та представника Міністерства оборони України –Єрмак В.О.

військового прокурора Севастопольського гарнізону

на постанову

від 19.12.2007

Севастопольського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 20-9/224

господарського суду

міста Севастополя

за позовом

військового прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини А-1656

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапфір-Траст",

Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України

про

визнання недійсним договору

Представники відповідачів в судове засідання не з’явилися, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року заступник військового прокурора Севастопольського гарнізону звернувся в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини А-1656 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сапфір-Траст" та Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України, згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи свої вимоги, просив визнати недійсним договір підряду від 26.07.2007 № 227/ДБ-216Буд на капітальне будівництво 42-квартирного житлового будинку по вул. Н. Островської у місті Севастополі, укладений між Міністерством оборони України та ТзОВ "Сапфір-Траст" та зобов’язати сторони повернути все отримане за договором.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 22.11.2007 у справі № 20-9/224 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.12.2007, за тією ж справою, вищезазначене рішення залишено без змін.

У касаційному поданні військовий прокурор Севастопольського гарнізону просить скасувати постанову апеляційного суду від 19.12.2007, рішення господарського суду першої інстанції від 22.11.2007 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Подання мотивоване тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 203 ЦК України, ст.ст. 20, 77, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 4 Закону України "Про використання земель оборони", ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій", ст. 6 Закону України "Про Збройні Сили України".

Відзивів на касаційне подання відповідачі до Вищого господарського суду України не надіслали.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши правильність застосування Севастопольським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційне подання таким, що підлягає задоволенню частково.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 24.10.2005 згідно з розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації № 1393 "Про дозвіл на проектування та будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по вул. Н. Островської, 8 для військовослужбовців та осіб, що звільняються зі служби Міністерства оборони України" Кримському управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України надано згоду на проектування та будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку по зазначеній адресі для військовослужбовців та осіб, що звільняються зі служби Міністерства оборони України, за умовами виконання Управлінням певних вимог, зокрема уточнення цільового використання земельної ділянки для вказаної забудови, та, при необхідності, переоформлення права землекористування ділянкою забудови у встановленому законом порядку.

Згідно з наказом Державного секретаря Міністерства оборони України № 25 від 17.05.2003 "Про затвердження Положення про Кримське управління капітального будівництва Міністерства оборони України" Управління є державною госпрозрахунковою організацією Міністерства оборони України, створеною з метою забезпечення виконання завдань щодо капітального будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, об’єктів військового призначення для потреб Збройних Сил України з метою підтримання їх у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Судами також було встановлено, що довіреністю № 220/387/д від 16.06.2007 Міністерство оборони України уповноважило начальника Кримського управління капітального будівництва Міністерства Оборони України укласти від імені Міністерства оборони України правочин (договір, контракт) підряду на капітальне будівництво, а саме: договір підряду на будівництво 42-квартирного житлового будинку в м. Севастополь, вул. Н. Островської.

Відповідно до листа тимчасово виконуючого обов’язки директора Департаменту будівництва Міністерства оборони України від 18.07.2007 начальнику Кримського управління капітального будівництва Міністерства Оборони України запропоновано у 5-денний термін оформити договір підряду на будівництво вказаного об’єкту.

26.07.2007 між ТзОВ "Сапфір-Траст" (генпідрядником) та Міністерством оборони України в особі начальника Кримського управління капітального будівництва Міністерства оборони України (замовником) укладено договір підряду № 227/ДБ-216-Буд на будівництво житлового будинку.

Крім того, судами встановлено, що підставою для укладення договору було рішення тендерного комітету Міністерства оборони України щодо організації та проведення відкритих торгів зі зменшенням ціни підрядних робіт об’єктів власного будівництва.

Згідно з дозволом на виконання будівельних робіт № 1070 від 20.08.2007 та державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 № 1210 Кримському управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України надано дозвіл на виконання підготовчих будівельних робіт по вул. Н. Островської, 8 на території військового містечка № 372, а підрядником вказаних підготовчих робіт є товариство "Сапфір-Траст".

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що оспорюваний договір укладений з дотриманням вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, у зв’язку з чим немає підстав для визнання його недійним.

З такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Аналогічне визначення земель оборони міститься у ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони".

Статтею 4 наведеного Закону визначено вичерпний перелік використання земель оборони в господарських цілях, однак використання земель оборони для житлової забудови чинним законодавством не передбачено.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про надання цих земель у користування.

При цьому, наслідки порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель визначені ст. 21 Земельного кодексу України.

Наведеним вимогам законодавства та фактичним обставинам справи суди не дали належної оцінки, хоча вони мають суттєве значення для вирішення справи та саме їх наявністю обґрунтовувались підстави позову.

Крім того, зазначаючи про відповідність договору вимогам цивільного законодавства, суди не вказали яким саме чином узгоджуються їх висновки з цього питання із тими обставинами, що Севастопольською міською державною адміністрацією надано згоду Кримському управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України на проектування та будівництво багатоквартирного багатоповерхового житлового будинку за умови виконання ним певних вимог, зокрема уточнення цільового використання земельної ділянки для вказаної забудови, та, при необхідності, переоформлення права землекористування ділянкою забудови у встановленому законом порядку.

В той же час, в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачем здійснювались відповідні дії щодо зміни цільового призначення земель як і відсутнє будь-яке рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування щодо земельної ділянки, розташованої на території військової частини.

Таким чином, перевірці обставин справи, суди не приділили достатньої уваги, тоді як з’ясування вищенаведених обставин та відповідна оцінка наданих по справі доказів, може мати значення для її правильного вирішення.

Сукупність наведеного дає підстави вважати, що обставини справи були досліджені судами неповно, а отже оспорювані судові рішення не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Це, в свою чергу, дає підстави для їх скасування з передачею справи на новий розгляд.

В ході такого суду належить врахувати вищезазначені недоліки, на підставі наданих, а при необхідності й додатково витребуваних доказів, встановити фактичні обставини справи та, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно з вимогами процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання військового прокурора Севастопольського гарнізону задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 22.11.2007 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.12.2007 у справі № 20-9/224 скасувати.

Справу передати до господарського суду міста Севастополя на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий Остапенко М.І.

Суддя Харченко В.М.

Суддя Гончарук П.А.