ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.07.08
Справа № 15/80пд(8/358пд).

за позовом

Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій області, місто
Донецьк

до ОСОБА_1, місто Лисичанськ
Луганської області

про  розірвання договору купівлі-продажу

Суддя  Пономаренко Є.Ю.

Представники сторін:

від позивача -Кустовський О.С. -
провідний спеціаліст - другої категорії, довіреність №57 від 14.07.08;

від
відповідача - ОСОБА_2., представник за довіреністю НОМЕР_1 від 15.07.08;

До початку слухання справи по суті
не заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у
зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем
заявлено вимогу про розірвання договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від 24.06.05
року будівлі матеріального складу, що знаходився на балансі Шахтарської
дирекції з ліквідації шахт ДП “Донвуглереструктуризація”, розташованої за
адресою: 86221, Донецька область Шахтарський район Розівська сільська рада,
поверховий комплекс шахти “Кіровська”, - укладеного між Регіональним
відділенням Фонду державного майна по Донецькій області та фізичною особою
ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем (покупцем по договору) зобов'язань по утриманню
будівлі в належному санітарно-технічному стані.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
позову заперечив з підстав, викладених у

відзиві на позовну заяву від
16.07.07 р., письмовому поясненні від 23.08.07 р, від 01.07.08 та доповненні до
пояснень від 18.07.08, При цьому відповідач посилається на те, що умови
договору купівлі-продажу ним були виконані; він як власник має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд; демонтаж
будівлі було зроблено внаслідок її зруйнування невідомими особами.

Спір у справі розглядається за
новим розглядом.

Рішенням
господарського суду Луганської області від 04.09.2007р. по справі                        № 8/359пд (суддя Середа А.П.) за
позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Донецькій області до  Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про  розірвання
договору купівлі-продажу в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Луганського апеляційного
господарського суду від 13.11.07 у справі № 8/358пд рішення господарського суду
Луганської області від 04.09.07 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 17.04.2008р. у справі №8/358пд рішення господарського суду
Луганської області від 04.09.2007р.  та
постанову Луганського апеляційного господарського суду від 13.11.07 скасовано,
справу передано до господарського суду Луганської області на новий розгляд.

Підставою скасування судових рішень
в касаційному порядку та направленням справи на новий розгляд стало не
дослідження судами правового статусу відповідача на момент укладення спірної
угоди та зазначено про наступне. Договір укладено з відповідачем як з фізичною
особою. Фізична особа може бути стороною в судовому процесі в разі коли остання
здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності та
коли фізична особа є кредитором боржника, щодо якого порушено провадження
справу про банкрутство.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Луганської області від 29.05.2008р. справу передано на
розгляд судді Пономаренко Є.Ю.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Між Регіональним відділення Фонду
державного майна по Донецькій області, як продавцем, та фізичною особою -
громадянином ОСОБА_1, як покупцем, 24.06.2005р. укладено договір
купівлі-продажу будівлі матеріального складу, що знаходиться на балансі  Шахтарської дирекції  з ліквідації шахт ДП
«Донвуглереструктуризація», розташованого за адресою: 86221, Донецька область
Шахтарський район Розівська сільрада, поверховий комплекс шахти «Кіровська».

Договір посвідчено нотаріально при
його укладенні 24.06.2005р.

Того ж дня здійснена державна
реєстрація договору в державному реєстрі правочинів.

Згідно даному договору Продавець
зобов'язався передати Покупцеві у власність будівлю матеріального складу (літ.
А) загальною площею 550,4 кв.м, у тому числі 528,9 кв. м основною площею, що
знаходиться на балансі Шахтарської дирекції з ліквідації шахт ДП
«Донвуглереструктуризація», розташовану за адресою: 86221, Донецька область
Шахтарський район Розівська сільрада, поверховий комплекс шахти «Кіровська», -
а Покупець  зобов'язався прийняти  вказаний об'єкт  приватизації та сплатити ціну відповідно до
умов, що визначені у цьому договорі (пункт 1.1 договору).

В п. 1.2. договору визначено, що
право власності переходить до Покупця з моменту нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу та державної реєстрації згідно ст. 334 ЦК України.

Так, право власності на об'єкт
продажу перейшло до відповідача.

Об'єкт приватизації продано за 3189
грн. 88 коп. (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору
покупець зобов'язаний внести грошові кошти у сумі 3189 грн. 88 коп. за
придбаний об'єкт приватизації впродовж 30 календарних днів з моменту
нотаріального посвідчення цього договору, крім того, сплатити податок на додану
вартість  у сумі 637 грн. 98 коп. у
строк, який не перевищує 10 днів з  моменту
нотаріального посвідчення  цього
договору. Термін оплати  об'єкту
приватизації може бути продовжений ще на 30 календарних днів за умови внесення
Покупцем не менше 50 відсотків від ціни продажу об'єкта (п. 2.1).

Відповідач виконав свої
зобов'язання за договором купівлі-продажу по сплаті ціни продажу об'єкта
приватизації, що встановлено також при проведенні позивачем перевірки та
зафіксовано в акті поточної перевірки від 25.09.2006р.

Підставами позову визначено
невиконання відповідачем зобов'язань по утриманню об'єкту приватизації в
належному санітарно-технічному стані (п. 5.3 договору).

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Перш за все слід зазначити, що при
новому розглядові справи місцевим
господарським судом виконано вказівки Вищого господарського суду
України.

Так, підставою скасування судових
рішень в касаційному порядку та направленням справи на новий розгляд стало не
дослідження судами правового статусу відповідача на момент укладення спірної
угоди та зазначено про наступне. Договір укладено з відповідачем як з фізичною
особою. Фізична особа може бути стороною в судовому процесі в разі коли остання
здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності та
коли фізична особа є кредитором боржника, щодо якого порушено
провадження справу про банкрутство.

Перевіряючи правильність визначення
позивачем підвідомчості спору суд встановив наступне.

В договорі купівлі продажу від
24.06.2005р. не вказано, що покупець є фізичною особою -підприємцем.

Судом встановлено, що як на момент
укладення вказаного договору, так і станом на даний час відповідач є фізичною
особою -підприємцем, що підтверджується наданою державним реєстратором довідкою
з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.2,
а.с. 4).

Дана справа підвідомча
господарському суду  з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -ГПК України) підприємства,  установи, організації, інші юридичні особи (у
тому  числі  іноземні),
громадяни,  які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької  діяльності  (далі
- підприємства  та   організації), мають право звертатися до
господарського  суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх  порушених
або  оспорюваних прав і
охоронюваних  законом  інтересів,
а  також  для
вжиття передбачених  цим  Кодексом заходів,  спрямованих
на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися
державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 21 ГПК України
сторонами  в  судовому процесі - позивачами і відповідачами
- можуть  бути  підприємства
та  організації,  зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу України
Господарським судам підвідомчі: справи
у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна,
та з інших підстав, крім:  спорів про
приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;
спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення
яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено
до відання інших органів.

В пункті 13 Рекомендацій Президії
Вищого Господарського Суду України від 27.06.2007  N 04-5/120 «Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам»зазначено, що з огляду   на
зміни   і   доповнення,
внесені   до ГПК ( 1798-12 )
згідно з Законом України від
15.12.2006  N  483-V ( 483-16 ) "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності  справ
з  питань  приватизації
та  з корпоративних  спорів",
зокрема  до  частини
другої  статті 1 та статті  12
цього  Кодексу, справи у
спорах, пов'язаних з приватизацією
державного  майна  (крім
спорів  про  приватизацію державного  житлового
фонду), та справи, що виникають з корпоративних  відносин,
підвідомчі
господарським судам і в тому разі,
якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи,
що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, спір за участю як
відповідача фізичної особи -покупця за договором купівлі-продажу державного
майна, укладеного в процесі приватизації, підлягає вирішенню в порядку
господарського судочинства. Тому, незалежно від того придбав відповідач майно
за договором як фізична особа чи як підприємець, спір про розірвання даного
договору, укладеного в процесі приватизації підлягає вирішенню в господарському
суді.

На підставі викладеного спір
розглядається по суті в порядку Господарського судочинства.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 зазначеної
статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно договору купівлі-продажу
будівлі матеріального складу від 24.06.2005р., про розірвання якого заявлено
позовну вимогу, позивач продав відповідачу державне майно.

Позивач не визначає підставами
позову несплату ціни продажу майна.

Представники позивача та
відповідача надали пояснення про повну сплату ціни продажу об'єкта приватизації
та відсутності на даний час боргу, що також підтверджується актом поточної
перевірки, проведеної позивачем, від 25.09.06.

При касаційному перегляді справи з
аналогічним спором Вищий господарський суд України в постанові від 06.06.2007р.
зазначив наступне: «Законодавцем не передбачено можливості розірвання чи зміни
уже виконаного договору, оскільки договір, як і засноване на ньому зобов'язання
припиняються внаслідок належного виконання. Тому, не можна розірвати або
змінити те, що на момент зміни або розірвання вже не існує.»(справа №
15/401пд(18/596пд) а.с. 104).

Зобов'язання, за невиконання яких
позивачем пред'явлено позов про розірвання договору купівлі-продажу (п. 5.3
договору), не є істотними умовами даного договору купівлі-продажу.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін саме у разі істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так, невиконання зазначених умов не
можуть вважатися істотним порушенням договору купівлі-продажу та відповідно
підставою його розірвання.

Наведені позивачем обставини  не визначені як підстави розірвання договору
купівлі-продажу і законодавством про приватизацію державного майна.

Відповідно до п. 4 ст. 29 Закону
України «Про приватизацію державного майна»покупці, що не сплатили за об'єкт
приватизації, включаючи земельну ділянку,
придбаний шляхом викупу,  на  аукціоні
або  за конкурсом,  протягом
60  днів  з
моменту укладення чи реєстрації відповідної  угоди
сплачують  на  користь
органу   приватизації неустойку   в
розмірі  і  порядку,
що  встановлюються  Кабінетом Міністрів України. Рішення про
викуп об'єкта  приватизації,  включаючи
земельну ділянку,  або  результати
конкурсу,  аукціону  в
таких  випадках анулюються.

Так, виходячи зі змісту наведеної
норми підставою розірвання договору може бути несплата за придбаний об'єкт
приватизації.

Наведена норма узгоджується з
вищенаведеними положеннями Цивільного кодексу України за якими договір може
бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною.

Несплата за придбане майно є
істотним порушенням договору купівлі-продажу.

У даному випадку, відповідачем у
повному обсязі виконано зобов'язання по сплаті ціни продажу об'єкта
приватизації.

Також, не віднесені обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги у даній справі, до підстав застосування
відповідальності у вигляді розірвання договору купівлі-продажу і положеннями
пункту 5 ст. 29 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Крім того, слід зазначити наступне.

Згідно звіту про оцінку майна
(об'єкта приватизації) та доданої до нього довідки №02-4 від 05.01.05 року,
“будівля матеріального складу інв. №2545, яка знаходиться на балансі шахти
“Кіровська” Шахтарської ДЛШ, перебуває у незадовільному стані.

Так, об'єкт приватизації ще до
укладення договору купівлі-продажу, перебував у незадовільному стані.

Умовами договору купівлі-продажу не
передбачено обов'язок покупця провести відновлювальні роботи в певний строк.

В акті №2445 від 03.08.05 року,
який складено комісією у складі представників: шахти «Кіровська»та нового
власника - відповідача у справі
зафіксовано обрушення металевої конструкції у центральній частині
складського приміщення.

Доказів винних, протиправних дій
відповідача (власника майна), спрямованих на пошкодження свого майна, позивачем
не доведено.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння,  користування  та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319
Цивільного кодексу України власник
володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 316
Цивільного кодексу України право
власності  на річ (майно), особа
здійснює за своєю волею,  незалежно
від  волі інших осіб.

Таким чином, у задоволенні позову
слід відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат
не вирішується судом, оскільки позивач звільнений від сплати мита при подачі
позовів до суду.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою представників
сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись,
ст. ст. 44, 47, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
суд

В И Р І Ш И
В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

В судовому засіданні було оголошено
лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до
ст. 84 ГПК України, підписано 21.07.2008 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України
дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко