ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 вересня 2008 р.

№ 22/311

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Диканської районної державної адміністрації, Полтавської області

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.06.08

у справі

№22/311

за позовом

Приватного агропідприємства "Диканське"

до

1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Українська Аграрно-Інвестиційна Компанія"

2.          Диканської районної державної адміністрації, Полтавської області

про

визнання договору оренди землі недійсним

Касаційна скарга Диканської районної державної адміністрації від 10.07.08 №01/227 (отримана судом 26.08.08) на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.06.08 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до приписів частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита. Такі докази до скарги не залучені.

Додана до матеріалів касаційної скарги ксерокопія платіжного доручення №274 від 11.07.08 не може вважатись підтвердженням сплати заявником державного мита у встановлених порядку і розмірі, оскільки платіжні документи подають до господарського суду тільки в оригіналі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі. Відтак, викладене є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 названого Кодексу.

Водночас, за приписами статті 1111 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншим сторонам у справі копію касаційної скарги і доданих до неї документів.

Частиною 4 статті 111 названого Кодексу встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази її надіслання іншій стороні у справі. Такими доказами може бути оригінал чи належним чином засвідчена копія квитанції поштового відправлення, реєстру поштового відправлення, розписки про вручення нарочним.

У матеріалах касаційної скарги відсутні докази надіслання копії касаційної скарги сторонам у справі. Додані до касаційної скарги незавірені ксерокопії фіскальних чеків від 11.07.08 №8520 та №8519 не підтверджують скерування касаційної скарги сторонам у справі.

Пунктом 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншім сторонам у справі. Наведене є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1113 названого Кодексу.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Тобто, у касаційній скарзі має чітко викладатись зміст порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та із зазначенням конкретних статей та пунктів.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Проте, касаційна скарга Диканської районної державної адміністрації ґрунтується на переоцінці доказів та невірно встановлених судами обставин справи. Так, скаржник вважає, що апеляційний суд помилково надав значення відсутності письмового повідомлення про місце, дату та час проведення засідання конкурсної комісії; не прийняв до уваги копії документів, підтверджуючих безвідповідальне ставлення орендаря до орних земель.

Зважаючи на те, що у поданій касаційній скарзі посилання на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зводиться до аналізу наявних у справі доказів та встановлених судом обставин справи, наголошується на невідповідності висновків суду обставинам справи, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства, касаційна скарга не дає підстав для перевірки постанови у справі в касаційному порядку та підлягає поверненню також на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, судова колегія наголошує, що за приписами частини третьої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4, 6 частини 1 статті 1113, статтями 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.06.08 у справі №22/311 повернути скаржникові без розгляду.

Справу №22/311 скерувати до господарського суду Полтавської області.

Головуючий                                                   Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець