СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

21 серпня 2008 року

Справа № 2-9/4674-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Волкова К.В.,

за участю представників сторін:

у судове засідання представники сторін не з'явились:

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Пєтухова Н.С.) від 23 квітня 2007 року у справі № 2-9/4674-2007

за позовом           малого приватного підприємства "Фірма "Віка" (вул. Леніна, 28-43, місто Алушта, АР Крим, 98500) (вул. Київська 151, кв. 18, місто Сімферополь - представник Урумян Сусанна Сааківна)

до державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" (вул. Ленінградська, 41, смт. Гурзуф, місто Ялта, АР Крим, 98645) (пров. Південний, буд. 32, кв. 28, місто Миколаїв - представник Степанов Денис Григорович)

про стягнення 135 774,74 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, мале приватне підприємство „Віка”, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до Державного підприємства України „Міжнародний дитячій центр „Артек” про стягнення 135774,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у справі не виконав свої зобов’язання по сплаті заборгованості за договором про перевід боргу, укладеним між Державним підприємством України „Міжнародний дитячій центр „Артек” (новий боржник) та ВБФ „Євробуд” (старий боржник) та приватним підприємством „Віка”, відповідно до умов якого борг ВБФ „Євробуд” перед малим приватним підприємством „Віка” зобов’язується сплатити Державне підприємство України „Міжнародний дитячій центр „Артек”.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2007 року у справі № 2-9/4674-2007 (суддя Н.С. Петухова) позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 57072 грн., 19918,13 грн. індексу інфляції, 1712,16 грн. –3 відсотки річних, 787,02 грн. державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 68,40 грн.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи, проте у зв’язку із допущеною позивачем арифметичною помилкою у розрахунку індексу інфляції позовні вимоги задовольнив частково.

Відповідач оскаржує вказаний судовий акт у зв’язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що судом не об’єктивно ухвалено рішення у справі у першому ж судовому засіданні, незважаючи на те, що відповідач не отримав від позивача копії доданих до позову матеріалів, у зв’язку з чим не надав суду відзив на позовну заяву, а отже не мав нагоди заперечувати проти позову.

Крім того, Державне підприємство України „Міжнародний дитячій центр „Артек” вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права, що є, на думку сторони, підставою для відмови у позові.

Доводи заявника мотивовані також іншими обставинами, які більш детально викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду О.А. Латиніна від 29 липня 2008 року суддю Щепанську О.А. у складі колегії замінено на суддю Голика В.С., головуючим у справі призначено суддю Голика В.С.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду В.В. Сотула від 21 серпня 2008 року суддю Прокопанич Г.К. у складі колегії замінено на суддю Волкова К.В.

Провадження у справі зупинялось у зв’язку із проведенням у даній справі судово-бухгалтерської експертизи.

Сторони у судове засідання 21 серпня 2008 року не з’явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що явка у судове засідання це право, а не обов’язок учасників процесу, а неприбуття у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи, судова колегія ухвалила розглянути справу без їх участі, за наявними в матеріалах справи доказами.

Судова колегія, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції –скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2004 між ВБФ "Євробуд", Державним підприємством України „Міжнародний дитячій центр „Артек” та малим приватним підприємством "Віка" укладено договір переводу боргу № 22, за яким Державне підприємство України "Міжнародний дитячий центр "Артек" прийняв на себе борг, що виник у ВБФ "Євробуд" перед малим приватним підприємством "Віка" за договором № 8 від 03.03.2003 підряду на проведення будівельно-монтажних робіт з реконструкції об'єктів центру "Артек" у розмірі 57072,00грн.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2., та 3.3. вказаного договору підряду № 8 від 03.03.2003, оплата здійснюється за наступною схемою: 30% від договірної ціни, наступні розрахунки провадяться на підставі актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В і довідки КБ-3. Роботи виконувалися та здавалися на підставі актів форми КБ-2В і довідки КБ-3 за травень, червень, липень 2003 року, та січень, березень 2004 року.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Таким чином, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України України та договору підряду № 8 від 03.03.2003, у БКФ "Євробуд" виникло зобов'язання щодо сплати заборгованості, яка виникала на підставі актів форми КБ2в та довідок КБ-3, вже на протязі 2003 року, та у березні 2004 року.

Колегія суддів погоджується із заявником апеляційної скарги про перебіг строку позовної давності для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з частиною 1 статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 260 Цивільного кодексу України, порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зауважити на тому, що статтею 262 Кодексу встановлено, що заміна сторін у зобов’язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, відповідно до акту звірки розрахунків від 25.03.2004 у виробничо-будівельної фірми „Євробуд” виникла заборгованість перед малим приватним підприємством „Віка” у сумі 57072,009 грн., а саме: за актами прийняття виконаних робіт від 12.03.2004 на суму 41809,00 грн., за актом від 13.03.2004 на суму 9631,00 грн., за актом від 30.01.2004 на суму 24124,00 грн., за актом від 31.07.2003 на суму 23527,00 грн. за актами від 30.06.2003 на суму 28459,00 грн., за актом від 30.05.2003 на суму 19509,000 грн. Загальна сума виконаних робіт становить 147059,00 грн., з якої ВБФ „Євробуд” здійснена проплата у сумі 89987,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3., пункту 3.4. Договору № 8 від 03.03.2003, ВБФ „Євробуд” зобов’язався здійснювати оплату будівельних робіт на підставі актів прийняття виконаних робіт.

Таким чином, строк позовної давності для стягнення заборгованості за виконані будівельні роботи слід застосовувати стосовно акту прийняття виконаниї робіт, від дати їх складення.

Позов про стягнення заборгованості із відповідача позивачем заявлено лише 22.03.2007, тобто із порушенням строку позовної давності.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог є помилковим та не відповідає обставинам справи.

Крім того, частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов’язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Однак, позивач, мале приватне підприємство „Віка”, не надало судовій колегії доказів, які б підтверджували перехід права у зобов’язанні до позивача.

Відповідно ж до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

За таких обставин, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Автономної Республіки таким, що підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 101, 102, пуктом 3 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" задовольнити.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2007 року скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі: у позові відмовити.

Головуючий суддя                                                  В.С. Голик

Судді                                                                                В.І. Гонтар

К.В. Волков