ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-12/142
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"06" жовтня 2008 р. 11:46                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді Харченко І.А.,

при секретарі Баланюк О.В.,

за участю представників:

позивача – Жежель О.О., довіреність б/н від 22.10.2007, представник;

відповідача –Трипус Є.В., довіреність №9077/10-0 від 05.12.2007, начальник юридичного відділу;

Старчикова Т.В., довіреність №63/10-0 від 16.01.2008, головний державний податковий ревізор-інспектор сектору перевірки відшкодування ПДВ відділу аудиту юридичний осіб;

Бугаєнко А.Б., посвідчення №УСВ 045721 від 03.03.2008, начальник ДПІ,

за участю прокурора міста Севастополя –Шаблін Є.І., посвідчення №490 від 21.03.2007;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №5020-12/142 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноінженірінг»до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.03.2008 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 200 000,00 грн.,

Суть спору:

10.04.2008 позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 19.03.2008 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 200 000,00 грн.

Ухвалою від 11.04.2008 відкрито провадження у адміністративної справі №5020-12/142, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 27.05.2008 закінчено підготовче провадження, справа №5020-12/142 призначена до судового розгляду.

17.06.2008 від прокурора міста Севастополя надійшло повідомлення про вступ у процес по справі №5020-12/142 зі сторони ДПІ у Нахімовському районі м. Севастополя.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (вх. №8371 від 27.05.2008), пояснив, що твердження позивача щодо припустимості факту добровільного заниження податку на додану вартість є необґрунтованим та не засноване на нормах законодавства (арк.с. 47-48).

Згідно статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні учасникам процесу роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав учасників процесу, суд,

В с т а н о в и в :

Державною податковою інспекцією у Нахімовському районі міста Севастополя (надалі Інспекція) проведено виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Техноінженірінг” (надалі ТОВ „Техноінженірінг”) з питання відшкодування податку на додану вартість з бюджету за січень 2008 року, про що складено акт від 19.03.2008 за №197/10/23-423/32506285/16 (надалі Акт перевірки, арк.с. 22-38).

В ході перевірки встановлено невідповідність суми бюджетного відшкодування, що заявлена позивачем у податкової декларації за січень 2008 року, а саме: ТОВ „Техноінженірінг” при розрахунку рядку 3 додатка 3 до декларації про ПДВ за січень 2008 року, допущена помилка ведення податкового обліку - не включена в розрахунок бюджетного відшкодування сума оплачена митним органам за січень 2008 року у розмірі 834025 грн.

Сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично оплачена одержувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді склала 1034025,00 грн. що на 834025,00 грн. більше, чим відображене позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2008 року, що є порушенням підпунктів 7.7.2, 7.7.3, 7.7.4, 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Вищенаведені обставини сторони не заперечують.

На підставі Акту перевірки Інспекцією було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 19.03.2008 про відмову в наданні бюджетного відшкодування на суму 200000 грн. (арк.с. 21).

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Пункт 1.8 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" встановлює, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" встановлений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Так, згідно зі підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно я закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а)          бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б)          залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість". платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підпунктами 5.12.2, 5.12.3 пункту 5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 р. № 166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06. 2005 р. за № 702/10982, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Значення рядка 4 Розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість) переноситься до рядка 25 податкової декларації за поточний звітний податковий період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума в повному розмірі вказується або в рядку 25.1, або в рядку 25.2 податкової декларації з податку на додану вартість.

Тобто, на підставі підпунктів 7.7.2, 7.7.3, 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", підпунктів 5.12.2, 5.12.3 пункту 5.12 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166, платник податків повинний зробити вибір і лише один раз і цілком занести в рядку 25.1 або в рядку 25.2 податкової декларації з податку на додану вартість повну суму заявленого відшкодування податку на додану вартість. Зміна напрямку відшкодування не припускається.

Таким чином судом встановлено, що у порушення Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, ТОВ „Техноінженірінг” було заявлене бюджетне відшкодування на розрахунковий рахунок в розмірі 200000,00 грн., тобто лише частково від суми яка підлягала відшкодуванню (сума в 1034025,00 грн. підлягала бюджетному відшкодуванню, яка повністю підтверджена відповідними документами та сплачена до бюджету).

Відповідно до підпункту 7.7.2 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.”

Податковим органом відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, визначається лише форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ „Техноінженірінг” не порушило вимоги Закону України „Про податок на додану вартість”, а лише припустилося помилки при оформленні розрахунку суми яка підлягає бюджетному відшкодуванню, а тому у Інспекції не було підстав для позбавлення такого права ТОВ „Техноінженірінг” з посиланням на вимоги підпунктів 7.7.2, 7.7.3, 7.7.4 пункту статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", як зазначено у податковому повідомленні-рішенні №/0 від 19.03.2008.

В звязку з викладеним, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до статей 94, 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем та документально підтверджені, присуджуються йому в сумі 3,40 грн. (судовий збір).

Керуючись ст. 1, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя №/0 від 19.03.2008 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю “Техноінженірінг” у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 200 000,00 грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (п/р 0007 в ГУ УДКУ у м. Севастополі, одержувач Держбюджет, Ленінський район 22090200, МФО 824509, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Техноінженірінг” (99046, м. Севастополь, пр. Перемоги, 39 кв. 47, ідентифікаційний код 32506285) судовий збір в розмірі 03,40 грн., сплачений платіжним дорученням №668 від 27.03.2008 (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

13.10.2008.