ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рівне,  вул. Яворницького, 59
РІШЕННЯ

"30"
липня 2008 р.
Справа  № 15/83

за
позовом підприємець ОСОБА_1

до
відповідача  Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Регіон"

про
визнання договору дійсним та визнання права власності

Суддя

Секретар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від
позивача  :  ОСОБА_1.(дов.б/н від 25.07.08 р.)

Від
відповідача :  Случук Л.Я.(дов.№ 01/07
від 28.07.08 р.)

Статті
20, 22 ГПК України  роз"яснено

СУТЬ
СПОРУ: Позивач -
підприємець ОСОБА_1 м.Дубно просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу, укладений ним 22 грудня 2003 року з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Регіон"  та визнати за ним право власності на
одноповерхову будівлю операторської АЗС загальною площею 25,2 кв.м., що
розташована на земельній ділянці площею 0,0927 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Відповідач
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна
компанія "Регіон" факт відчуження вищезазначеного об'єкту позивачу і,
відповідно, правомірність його набуття останнім не оспорює. Непосвідчення
нотаріально укладеного договору купівлі-продажу від 22 грудня 2003 року пояснює
великим навантаженням.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши
цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість
позовних вимог.

При
цьому, суд встановив та врахував таке.

22
грудня 2003 року між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу
(а.с.4-5), на виконання умов якого відповідачем за актом приймання-передачі від
22 грудня 2003 року було передано підприємцю ОСОБА_1 об'єкт нерухомості - будівлю
операторської АЗС загальною площею 25,2 кв.м., що розташована на земельній
ділянці площею 0,0927 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 2500,00
грн.(а.с.6).

При
цьому, квитанцією до прибуткового касового ордера № 79 від 29.12.2003 року позивач
провів повну оплату вартості придбаного об"єкта нерухомості в сумі 2500,00
грн.(а.с.7).

Відповідно
до п.1.4 Договору право власності на об"єкт нерухомості переходить до
покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

У
відповідності до ст.657 ЦК України укладений між сторонами договір підлягав
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, однак сторонами в
установленому порядку посвідчений нотаріально не був.

У
разі недодержання сторонами цієї вимоги закону, такий договір є нікчемним. У
разі ж, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч.2 ст.220 ЦК
України).

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, і відбулося повне його виконання, що стверджується наявними
доказами, але відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення
договору, що в свою чергу перешкоджає його державній реєстрації, чим порушує
право власності позивача на вказаний об"єкт нерухомого майна.

Відповідно
до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Оскільки
зазначене свого підтвердження при розгляді справи не знайшло та зважаючи, що
відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується своїм майном на
власний розсуд, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно
до ст.392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання
його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,
а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що позивач володіє і користується будівлею
операторської АЗС загальною площею 25,2 кв.м., що розташована на земельній
ділянці площею 0,0927 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 2500,00
грн.  з моменту їх придбання, а саме
з  22 грудня 2003  року.

Натомість,
на даний час, з об'єктивних причин що склалися, позивач практично позбавлений в
повній мірі  реалізувати  гарантоване Конституцією та Законами України
непорушене право власності в частині розпорядження на власний розсуд належним
об'єктом нерухомості і, відповідно, в повному об"ємі проводити
господарську діяльність.

Відповідно
до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи
все вищевикладене, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення
позову, і, відповідно,  визнання дійсним
договору купівлі-продажу, укладеного 22 грудня 2003 року та визнання права
власності на спірний об'єкт нерухомого майна за позивачем.

Судові
витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з
зверненням до суду за захистом порушеного права, за його згодою лишаються за
ним.

Керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський
суд

В И Р І Ш И В:

Позов
задоволити.

1.Договір
купівлі-продажу, укладений  22 грудня
2003 року між  Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" та
підприємцем ОСОБА_1- визнати дійсним.

2.Визнати
за підприємцем ОСОБА_1АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1) право власності на
одноповерхову будівлю операторської АЗС загальною площею 25,2 кв.м., що
розташована на земельній ділянці площею 0,0927 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Суддя

підписано "30"
липня 2008 р.