ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2008                                                             Справа № 5/275

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатський коледж управління та бізнесу "Ерудит", м.Ужгород

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Плодоовоч", м.Ужгород

про визнання права на користування приміщенням за договором оренди та усунення перешкод у його використанні

Суддя –Л. М. Якимчук

Представники сторін :

від позивача –не з"явився.

від відповідача –Рудова Ю.В. - представник, довіреність від 23.10.2007; Мерза Д.Б. - представник, довіреність від 23.10.2007.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на користування приміщенням 3-го та частини 2-го поверху адміністративно-конструкторського корпусу, загальною площею 1107 кв.м., що розташоване за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 30 відповідно до договору оренди від 31.12.2002 та усунення перешкод у його використанні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав з огляду на те, що продовження строку дії договору, як передбачено його умовами та чинним законодавством, можливе тільки за взаємною згодою сторін. Однак, ВАТ "Плодоовоч" намір продовжити договір з позивачем не має, оскільки останній недобросовісно виконував свої зобов"язання щодо сплати орендної плати.

Думка позивача про можливість автоматичного продовження договору є хибною, оскільки ВАТ „Плодоовоч” неодноразово та заздалегідь направляло листи на адресу позивача про те, що договір оренди після закінчення строку його дії продовжуватися з ним не буде.

Зокрема, законодавством чітко передбачено, а саме ст.530 ЦК України, що якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У пункті 8.1 договору від 31.12.2002 року, укладеного між ТОВ ПКТБ „Едельвейс” та ТОВ ЗКУБ „Ерудит”, зазначено, що термін дії договору оренди закінчується 31.12.2006 року.

Статтею 764 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу продовження дії договору на термін, який був раніше встановлений, чітко встановлено: "якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був укладений раніше."

ВАТ „Плодоовоч” не тільки заперечував, а ще й подав у січні 2007 року позови до орендаря, про стягнення заборгованості і виселення з безпідставно зайнятих приміщень (справи №№2/34, 2/61) та стягнення збитків (справа 2/49).

Крім того, позивач не є належним наймачем в розумінні статті 777Цивільного кодексу України, оскільки його платежі по оренді були несистематичні із значними запізненнями, та без урахування індексу інфляції і пені за прострочення платежу.

Крім того, позивач зі свого боку не надав до позовної заяви ні проекту договору оренди, ні пропозиції на укладання договору, взагалі жодного доказу, який би свідчив про його намір продовжити дію договору оренди, намагання в досудовому порядку продовжити дію договору оренди, сплатити борг по орендній платі за період з 1 серпня 2006 року до дня подачі позовної заяви до суду.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що ТОВ „Закарпатський коледж управління та бізнесу „Ерудит” протиправно, зловживаючи законами та моральними засадами, порушуючи права та законні інтереси інших осіб, без наявності договору, не оплачуючи орендну плату самовільно займає частину адміністративно-конструкторського корпусу за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 30 (частину другого та третій поверх загальною площею 1107 кв. м.).

На розгляді господарського суду Закарпатської області також знаходиться позовна заява ТОВ ЗКУБ „Ерудит” до ВАТ „Плодоовоч” (справа № 2/57) про визнання дії договору оренди адміністративно-конструкторського корпусу поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Провадження у справі порушено 02.03.2007 року. Позивач оскаржив ухвалу про порушення провадження у даній справі, яка пройшла перевірку всіх судових інстанцій і залишена в силі Верховним судом України вже втретє. Всі ці дії, на думку відповідача, вчинені позивачем з метою затягування процесу розгляду справи і свідчать про пряме зловживання правом з боку позивача. Тобто, позивач ухиляється від розгляду заявленого ним же аналогічного позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектне конструкторсько-технологічне бюро "Едельвейс" (орендодавцем) та Закарпатським коледжом управління та бізнесу "Ерудит" (орендарем) 31.12.2002 укладено договір оренди №4 від 31.12.2002, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння та користування нерухоме майно, приміщення 3-го та частину 2-го поверху адміністративно-конструкторського корпусу, загальною площею 1107кв.м., яке знаходиться на балансі ТОВ ПКТБ "Едельвейс" у м.Ужгороді, по вул.Гагаріна, 30.

Відповідач, на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2005, укладеного з орендодавцем, придбав адміністративно-господарський корпус, розташований за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна,30.

Згідно п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов"язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. Аналогічну норму містить і Цивільний кодекс України.

Відповідно до ч.1 ст.770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов"язки наймодавця, якщо умовами договору не передбачено інше.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України строк дії і умови договору визначаються за погодженням сторін. Пунктом 8.1 договору від 31.12.2002 встановлено строк його дії з 1 січня 2003 року по 31 грудня 2006 року. Разом з тим, у вказаному пункті зазначено, що вказаний строк може бути продовжений за згодою сторін.

Відповідач надіслав позивачу 04.09.2006 листа, в якому повідомив про небажання продовжувати з ним договірні відносини. Крім того, листи аналогічного змісту надсилались позивачу 12.12.2006, 27.12.2006, 03.01.2007 та інші. Таким чином, договір оренди від 31.12.2002 №4 припинив свою дію 31.12.2006.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму (оренди) наймач зобов’язаний повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивач у листах 27.12.2006, 03.01.2007 пропонував позивачу добровільно звільнити орендоване приміщення, у зв"язку із закінченням договору оренди, однак, як свідчать акти від 02.01.2007 №1 та від 10.01.2007 №8, підписані спеціально створеною комісією ВАТ "Плодоовоч" у складі генерального директора ВАТ "Плодоовоч", головного бухгалтера та юрисконсульта, позивач не з"являється для передачі орендованого майна і до цього часу не передав його відповідачу, у зв"язку з чим останній звернувся до суду з позовом про виселення позивача та стягнення матеріальних збитків, які виникли у зв"язку з несплатою орендної плати (справи №№2/49, 2/61).

Частиною 1 ст.777 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору найму на новий строк, зобов”язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладання договору припиняється.

Зокрема, таке право має наймач, який належно виконує свої зобов"язання (ч.1 ст.777 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, позивач не належно виконував взяті на себе зобов"язання в частині сплати орендної плати, що змусило відповідача звернутись до суду з позовом про її стягнення (справи №№2/49, 2/61).

Відповідно до п.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийнятої пропозиції (акцепту) другою стороною. Від жодної із сторін такої пропозиції не надходило.

Як зазначено в п.2 ст.180 ГК України, Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст.284 ГК України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об”єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; оренда плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення.

Позивач не надав до позовної заяви ні проекту договору оренди, ні пропозиції на укладання договору, чи інших доказів, які б свідчили про його намір укласти з відповідачем договір оренди.

Таким чином, оскільки договір оренди від 31.12.2002 припинив свою дію, а інший договір на користування спірним майном між сторонами не укладено, суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання за ним права користування приміщеннями відповідно до договору оренди №4 від 31.12.2002, укладеного між ТОВ ПКТБ "Едельвейс" та ЗКУБ "Ерудит", а також про зобов"язання відповідача усунути перешкоди у використанні приміщенням, що оредується за вказаним договором, шляхом забезпечення безперешкодного доступу працівників позивача, викладачів та студентів до приміщень.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

2. Рішення набирає законної сили в порядку статті 85 ГПК України.

Рішення оформлено, відповідно до статті 84 ГПК України, та підписано 11.07.2008.

Суддя Якимчук Л.М.