ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.08                                                                                 Справа № 6/55.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Керамікальянс”, м. Київ

до Приватного підприємства “Виробничо –транспортна фірма “Добробут”,

м. Первомайськ Луганської області

про стягнення 557 143 грн. 08 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –після перерви не прибув;

від відповідача –Каргаєв Д.М., дов. № 4192 від 14.09.07;

В судовому засіданні 22.05.08 оголошено перерву до 92.06.08

в с т а н о в и в:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків у сумі 557 143 грн. 08 коп.

Позивач не скористався своїм правом участі у даному судовому засіданні, тому справа розглядається за відсутністю представника позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

30.03.06 ТОВ «Мегаполіс ЛТД», ТОВ «Династія –4»і ПП «ВТФ «Добробут»був підписаний протокол загальних зборів учасників ТОВ «Телерадіокомпанія 11-й канал», що було перейменовано в ТОВ «Керамікальянс», яке стало правонаступником прав та обов’язків

ТОВ «Телерадіокомпанія «11-й канал».

Вказаним протокол було закріплено, що ТОВ «Керамікальянс»за свій рахунок на замовлення ПП «ВТФ «Добробут»укладає договори з підрядними організаціями з метою проведенні розривних робіт.

На виконання зобов’язань за протоколом, позивач уклав з відповідачем договір купівлі –продажу № 169/КП від 01.08.06, за умовами якого відповідач поставив позивачу продукцію у кількості 8605 тон на суму 478 093 грн. 80 коп. Позивачем отриманий товар оплачений не був на підставі того, що згідно протоколу №3 позивач в рахунок вартості поставленої продукції здійснює на користь відповідача через підрядні організації розривні роботи.

В той же час, господарським судом м. Києва 07.10.07 у справі № 17/325 винесено рішення, відповідно до якого суд розірвав договір купівлі –продажу № 169/КП від 01.08.06 та стягнув з ТОВ «Керамікальянс»на користь ПП «ВТФ «Добробут» борг у сумі 478 093 грн. 80 коп. та судові витрати.

Водночас з цим, позивач уклав на користь відповідача договори про надання автотранспортних послуг № 2/09-06/УП від 09.09.06 з ТОВ «Об’єднана вантажно-транспортна компанія»і договір підряду на виконання земляних робіт від 11.12.06 з ТОВ «ЕТС».

Позивачем за виконані роботи по вказаним договорам, підрядникам було перераховано 557 143 грн.08 коп., і вказана сума для нього є збитками, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за яким проти позову заперечує та зокрема зазначає, що протокол загальних зборів є внутрішнім організаційним документом товариства з обмеженою відповідальністю, метою якого є фіксація порядку прийняття рішень щодо форм та напрямів діяльності товариства. За своєю юридичною природою протокол не встановлює, не змінює, а також не припиняє цивільні права та обов’язки, оскільки дані властивості притаманні виключно договору.

Згідно даного протоколу на порядку денному стояло п’ять питань, в тому числі: визначення основних видів діяльності товариства, зміна повного найменування товариства.

З третього питання було прийняте рішення визнати основними видами діяльності наступні:

- видобування глини та каоліну;

- здійснення розроблення родовищ корисних копалин відкритим способом;

- видобування глинистого сланцю;

- роздрібна і оптова торгівля сировиною, матеріалами, продукцією виробничо - технічного призначення. Товарами народного споживання, продуктами споживання, продуктами харчування;

- інші види оптової торгівлі.

У екземплярі протоколу № 3 загальних зборів учасників ТОВ “Телерадіокомпанія “11-й канал”, копію якого було передано відповідачу після закінчення зборів, взагалі не зазначено ніяких відомостей щодо встановлення взаємних прав та обов’язків між позивачем та відповідачем із приводу купівлі –продажу глини та здійснення підривних робіт для цих цілей.

Таким чином, є всі законодавчі підстави вважати що, правовідносини на які посилається відповідач не отримали договірного закріплення між сторонами спору та взагалі не можуть вважатися такими, що мали місце.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки особі, права або законні інтереси якої порушено.

У розумінні статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні приписи містяться у статті 225 Господарського кодексу України. Згідно з пунктом 1 якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

В силу статей 42, 43, 33 ГПК України правосуддя в господарських сулах здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач –спростувати доводи позивача. Тобто, виходячи з наведених приписів, згідно з принципом змагальності саме позивач мав надати суду певні докази допущення відповідачем порушень. У разі ж надання позивачем відповідних доказів та невизнання певних обставин відповідачем, на останнього покладається обов’язок їх спростування.

Так, позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

Позивачем не доведено, що ним понесені будь-які збитки при укладенні та виконанні зобов’язань за договором про надання автотранспортних послуг № 2/09-06/УП від 09.09.06, укладеного з ТОВ «Об’єднана вантажно-транспортна компанія»і договором підряду на виконання земляних робіт від 11.12.06, укладеного з ТОВ «ЕТС», а також причинний зв’язок між діями відповідача та заподіяними збитками.

В той же час, як вбачається із самої позовної заяви, позивач не оплатив відповідачу вартість поставленої продукції у розмірі 478 093 грн. 80 коп., за поставлену відповідачем за договором купівлі - продажу № 169/КП від 01.08.06. продукцію у кількості 8605 тон. Також позивачем зазначено, що підрядні договори укладалися ним саме з метою оплати продукції, поставленої за договором купівлі - продажу № 169/КП від 01.08.06.

Разом з цим, позивачем не доведено суду, що ним були понесені фактичні збитки на вказану суму, а також не надано доказів самого факту заподіяння збитків з вини відповідача.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підстав викладеного, ст.19 Конституції України, ст.224, 225 ГК України та керуючись ст.ст. 44,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –03.06.2008.

Суддя                                                                      Т.А.Василенко

Помічник судді                                                  Т.В.Шкуть