ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/391

17.11.08

За позовом

Приватного підприємства „Ультіма-Трейд”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю „Ебіліті”

про

стягнення 1 692,69 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Пшик З.Г., представник за дов. №7 від 01.10.2008;

від відповідача –

не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство „Ультіма-Трейд” (далі –Позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ебіліті” (далі –Відповідач) 1 482,32 грн. основного боргу, 148,23 грн. штрафу 52,38 грн. пені, 9,76 грн. 3% річних, а також 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань за Договором поставки №177/6 від 15.05.2007 (далі –Договір).

Ухвалою суду від 24.10.2008 порушено провадження у справі №34/391 та призначено розгляд справи на 17.11.2008.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2007 між Приватним підприємством „Ультіма-Трейд” (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ебіліті” (Покупець) укладено Договір, п.1.1 якого передбачено, що Постачальник зобов’язаний поставити, а Покупець прийняти і оплатити на умовах даного Договору табачну продукцію та аксесуари в асортименті (далі –товар). Чіткий перелік найменування товару зазначається в накладних, які є невід’ємною даного Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціни на товар зазначаються в накладних. У випадку, коли перевезення товару Покупцем здійснюється Постачальником, то ціна на товар включає в себе транспортні витрати.

Відповідно до п.2.4 Договору оплата товару відбувається на умовах відстрочки платежу на 14 календарних днів з моменту поставки.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 1482,32 грн., що підтверджується накладними:

№КВ003478 від 17.05.2008 на суму 321,61 грн.;

№КВ003658 від 24.05.2007 на суму 566,11 грн.;

№КВ003809 від 06.06.2007 на суму 594,60 грн.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень представника Позивача, Відповідач, всупереч положенням Договору (14 календарних днів для проведення оплати), свої зобов’язання не виконав.

Таким чином, Відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання на користь Позивача в сумі 1482,32 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 1 482,32 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

При цьому, Позивач просив стягнути з Відповідача штраф у сумі 148,23 грн., пеню в сумі 52,38 грн., 3% річних в сумі 9,76 грн.

Пунктом 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, за порушення термінів оплати товару винна сторона несе відповідальність у вигляді пені, рівній двом обліковим ставкам НБУ від вартості належного поставці товару або суми боргу, за кожен день прострочення.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

У зв’язку з вищезазначеним, розрахунок пені здійснюється судом відповідно до ст.ст. 253-255 ЦК України, пункту 6.2 Договору та з урахуванням дати по яку Позивач нараховує пеню і, складає:

Сума боргу, щодо якої нараховується пеня

Кінцева дата оплати

Період

нарахування

Кількість днів прострочення

Подвійна облікова ставка НБУ

Сума пені, грн.

321,61

31.05.2007

01.06.2007

07.06.2007

7

16

0,99

566,11

07.06.2007

08.06.2007

20.06.2008

13

16

3,23

594,6

20.06.2007

21.06.2007

30.08.2007

71

16

18,51

Усього

22,73

З огляду на те, що Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені у більшому розмірі, пеня підлягає задоволенню у сумі 22,73 грн.

Згідно п.6.3 Договору в разі прострочення платежу більш ніж на 30 календарних днів Покупець, окрім суми пені, сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого в строк товару, виходячи з суми боргу.

Відтак, суд визнає вимогу Позивача про стягнення з Відповідача 148,23 грн. штрафу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 9,76 грн. 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі за розрахунком Позивача.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених Позивачем доводів не спростував.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на Відповідача в повному обсязі, оскільки спір виник саме з вини Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ебіліті” (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 10/18, 01000, м. Київ, вул. Артьома, 103, кд , п/р №0237 у ВАТ „Банк”, МФО 321637, або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Приватного підприємства „Ультіма-Трейд” (65031, м. Одеса, вул. Ленінградське шосе, 5, , п/р №701 у філії АБ „Південний”, м. Київ, МФО 320917) 1 482 (одну тисячу чотириста вісімдесят дві) грн. 32 коп. боргу, 148 (сто сорок вісім) грн. 23 коп. штрафу, 22 (двадцять дві) грн. 73 коп. пені, 9 (дев’ять) грн. 76 коп. 3% річних, а також 100 (сто) грн. 21 коп. державного мита та 115 (сто п'ятнадцять) грн. 93 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя

Р.Б. Сташків