ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.08
р.
Справа № 11/23

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при
секретарі судового засідання Єрохіної В.В.

За
участю представників:

від
позивача: Мачулін М.В. - директор

від
відповідача: ОСОБА_1. - за паспортом

від
третьої особи: Ганіна Л.І. - за довіреністю

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

за
позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Мир”
с. Зуївка м. Харцизьк Донецької області

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1м. Шахтарськ Донецької області

третя
особа, яка не заявляє самостійних  вимог
на предмет спору на стороні позивача: Зуївська селищна рада смт. Зуївка, м.
Харцизьк Донецької області

про
стягнення збитків в розмірі 9 079,45грн., заподіяних внаслідок безпідставного і
самовільного зайняття 186,34га сільгоспугідь, орендарем яких є СТОВ „Мир” та
моральної шкоди в сумі 5 000,00грн.

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, Сільськогосподарське
товариство з обмеженою відповідальністю „Мир” с. Зуївка м. Харцизьк Донецької
області, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Приватного
підприємця ОСОБА_1м. Шахтарськ Донецької області про стягнення збитків в
розмірі 7 370,52грн., заподіяних внаслідок безпідставного і самовільного
зайняття 186,34га сільгоспугідь, орендарем яких є СТОВ „Мир” та моральної шкоди
в сумі 5 000,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на копії договорів оренди земельної частки (паю) № 115 від
01.09.2007р.,  № 114 від
01.09.2007р.,  № 113 від 01.09.2007р., №
104 від 01.09.2007р., № 109 від 01.09.2007р., № 112 від 01.09.2007р., № 11 від
01.09.2007р., № 110 від 01.09.2007р., № 105 від 01.09.2007р., № 441 від
03.01.2006р., № 108 від 01.09.2007р., № 107 від 01.09.2007р., № 106 від
01.09.2007р.,  № 116 від 01.01.2008р., №
444 від 03.01.2006р., № 440 від 03.01.2006р., № 436 від 03.01.2006р., № 435 від
03.01.2006р., № 430 від 03.01.2006р., № 429 від 03.01.2006р., № 117 від
01.01.2008р., № 118 від 01.01.2008р., копію платіжної відомості, податковий
розрахунок, інформацію про оренду земельних паїв, акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від 15.05.2008р., ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
ст. ст. 216, 224-226 ГК України.

Ухвалою
від 21.04.2008р. господарський суд залучив до участі у справі  третю особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача - Зуївську селищну раду.

Відповідач
надав заперечення на позов від 21.04.2008р., в яких проти позовних вимог заперечує,
посилаючись на те, що  він не здійснював
ніяких перешкод щодо обробки землі позивачем.

Третя
особа в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, посилаючись на
протокол  зборів земельних пайщиків.

Від
позивача в судовому засіданні надійшло клопотання та просить долучити до
матеріалів справи  акт перевірки
дотримання вимог земельного законодавства від 15.05.2008р. Суд розглянув
клопотання та задовольнив.

Від
сторін надійшло клопотання  про
продовження строку вирішення спору. Суд розглянув клопотання та задовольнив.

Від
позивача надійшло клопотання  про
ознайомлення з матеріалами справи. Суд розглянув клопотання та задовольнив.

Третя
особа у судовому засіданні заявила клопотання про залучення до матеріалів
справи доказів щодо заперечень проти позовних вимог.

Суд
розглянув клопотання та задовольнив.

Позивач
надав додаткові пояснення до позовної заяви, в яких посилається на ст. ст.
224-226, 283 Господарського кодексу України, ст. 1166 ЦК України, Порядок  планування та проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за використанням
та охороною земель, затверджений наказом Державного комітету земельних
ресурсів № 312 від 12.12.2003р.

Позивач
надав доповнення до позовної заяви, в якій просить збільшити позовні вимоги в
частині визначення розміру збитків на 1688,93грн., всього розмір збитків -
9079,45грн.

Згідно
свідоцтва  про державну реєстрацію
НОМЕР_1здійснено державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця  саме
ОСОБА_1

Представників
сторін та третьої особи було ознайомлено з правами та обов'язками у
відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Справа
слуханням була відкладена, згідно ст.ст. 69,77 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи
господарський суд встановив, що  в період
з  01.01.2006р. по 01.01.2008р. між
позивачем та власниками земельних часток були укладені договори оренди
земельних часток, а саме:

03.01.2006р.
№ 429, 430, 435, 436, 440, 441, 444 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Згідно
п.1 даних Договорів орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну
частку пай розміром 12,5 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах
земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом ( кадастровий план
додається) єдиним масивом: 8,47 - рілля: 0,7 - сіножаті, 3,33 - пасовища в
умовних кадастрових га.

За
користування вказаною в Договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату  ( в розрахунку на
одну земельну частку) у розмірі 2% від вартості ріллі. Розмір і форма оплати
згідно Додатку (п.2.2 Договорів).

Термін
дії договорів  -  3 роки (п.2.3 Договорів).

01.09.2007р.
№ 115 (03.09.2007р.), №114 (03.09.2007р.), № 113 (03.09.2007р.), №104
(31.08.2007р.), №105 (31.08.2007р.), № 106 (28.08.2007р.) , № 107
(31.08.2007р.), № 108 (31.08.2007р.), №109 (31.08.2007р.), №112 (31.08.2007р.),
№111 (29.08.2007р.), №110 (31.08.2007р.), з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19,ОСОБА_20.

Згідно
п.1 даних Договорів орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну
частку пай розміром 12,5 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах
земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом ( кадастровий план
додається) єдиним масивом: 8,47 - рілля: 0,7 - сіножаті, 3,33 - пасовища в
умовних кадастрових га.

За
користування вказаною в Договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату  ( в розрахунку на
одну земельну частку) у розмірі 2% від вартості ріллі. Розмір і форма оплати
згідно Додатку (п.2.2 Договорів).

Термін
дії договорів  -  3 роки (п.2.3 Договорів).

01.01.2008р.
№ 116 (25.12.2007р.), № 117 (17.12.2007р.), №118 (03.01.2008р.) з ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23.

Згідно
п.1 даних Договорів орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну
частку пай розміром 12,5 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах
земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом ( кадастровий план
додається) єдиним масивом: 8,47 - рілля: 0,7 - сіножаті, 3,33 - пасовища в
умовних кадастрових га.

За
користування вказаною в Договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату  ( в розрахунку на
одну земельну частку) у розмірі 2% від вартості ріллі. Розмір і форма оплати
згідно Додатку (п.2.2 Договорів).

Термін
дії договорів  -  3 роки (п.2.3 Договорів).

На
момент розгляду справи до матеріалів справи не надано інших документів
щодо  виконання умов договорів, крім тих,
що надано до позову.

Згідно до ст.116 Земельного кодексу України
набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом
передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України право власності та право постійного користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником або користувачем документа, який посвідчує
право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його
державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Право  власності
на  земельну  ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними  актами.

Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Право    оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону (ст. 126 Земельного кодексу
України).

Таким чином, позивач з 03.01.2006р. у
відповідності зі ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України належним чином та в
установленому порядку набув права користування земельними ділянками в межах,
встановлених даними договорами.

Відповідно
до платіжної відомості  за 2007 рік
позивачем нарахована орендна плата орендодавцям - ОСОБА_24., ОСОБА_4., ОСОБА_2.,
ОСОБА_7., ОСОБА_6., ОСОБА_3., ОСОБА_25., ОСОБА_13., ОСОБА_18., ОСОБА_19.,
ОСОБА_14., ОСОБА_26., ОСОБА_16., ОСОБА_15., ОСОБА_12., ОСОБА_17., ОСОБА_9. на
загальну суму 5 492,13грн. (всього 17 особам, а
договорів оренди укладено з 21 особою).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідачем у 2007 році оброблені сільськогосподарські
угідді, які знаходяться у нього в користуванні та посилається на акт перевірки
дотримання вимог земельного законодавства від 15.05.2008р. з питання додержання
вимог земельного законодавства ПП ОСОБА_1при використанні земель СТОВ „Мир”.
Даний акт складено в присутності  тільки
директора СТОВ „Мир” Мачуліна М.В., у відсутності самого ОСОБА_1

Доказів  присутності самого ОСОБА_1на даній перевірці,
відповідно до вимог п. 4.1 Порядку планування та проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за використанням
та охороною земель, затверджений наказом Державного комітету земельних ресурсів
№ 312 від 12.12.2003р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
25.12.2003 р. за N 1223/8544, до матеріалів справи не надав.

В  акті перевірки встановлено, що  на час перевірки 15.05.2008р. о 1600 згідно
договорів оренди земельних частин (паїв), дані земельні ділянки знаходяться в
користуванні СТОВ „Мир” (договора
оренди  №108  від 13.09.2007р., № 197 від 13.09.20007р., №
105 від 13.09.2007р., № 436 від 12.01.2006р., № 441 від 12.01.2006р.) та в
розрізі лотів обробляються єдиним масивом ПП ОСОБА_1., що перешкоджає
землекористувачу самостійно господарювати на землі в порушення ст. 95
Земельного кодексу України.

За
статтею 152 Земельного кодексу України
власник   земельної   ділянки
або  землекористувач  може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав  на  землю,
навіть якщо  ці  порушення
не  пов'язані  з позбавленням права володіння земельною
ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом  відновлення
стану  земельної  ділянки,  який
існував  до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення
прав; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно
до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються  витрати,
зроблені  управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або   додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське правопорушення, включаються зокрема, додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів  тощо),
понесені   стороною,  яка
зазнала  збитків  внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала
збитків,  мала  право
розраховувати  у  разі
належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно
до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи,
а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно
до роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994р. із
змінами та доповненнями при вирішенні спорів, пов'язаних із зобов'язаннями, що
виникають внаслідок заподіяння шкоди слід враховувати, що чинне законодавство
виходить з принципу вини контрагента або особи, яка заподіяла шкоду, а також
крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди
необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка
заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Позивач
надав доповнення до позовної заяви, в якій просить збільшити позовні вимоги в
частині визначення розміру збитків на 1688,93грн., всього розмір збитків -
9079,45грн.

Позивачем
у судовому засіданні підтримано позовні вимоги саме за 2007рік.

Суд
неодноразово ухвалами від 19.05.2008р., від 01.07.2008р. зобов'язував
обґрунтувати позовні вимоги. Але відповідач вимоги ухвали суду  виконав частково, заяв щодо предмету позову
до матеріалів справи не надав.

Таким
чином, позивач не надав до матеріалів справи доказів у розумінні ст. ст. 33, 36
ГПК України, про порушення відповідачем у 2007 році прав позивача як
землекористувача саме земельними ділянками
згідно договорів від 03.01.2006р. № 429, 430, 435, 436, 440, 441, 444,
від 01.09.2007р. № 115 (03.09.2007р.), №114 (03.09.2007р.), №
113(03.09.2007р.), №104 (31.08.2007р.), № 105 (31.08.2007р.), № 106
(28.08.2007р.), № 107( 31.08.2007р.), № 108 (31.08.2007р.), №109
(31.08.2007р.), №112 (31.08.2007р.), №111 (29.08.2007р.), №110 (31.08.2007р.),
про самовільне та безпідставне зайняття відповідачем саме 186,34га
сільськогосподарських угідь позивача, а також заподіяння саме збитків
відповідачем у розумінні ст. ст. 224-225 Господарського кодексу України та  причинно-слідчого зв'язку між діями
відповідача та збитками, які нараховані позивачем.

Посилання
позивачем в якості доказу заподіяння збитків на оплату орендної плати та
земельного податку за  2007 рік, за 2008
рік, не приймаються судом, оскільки обов'язок оплати позивачем орендної плати
та земельного податку,  встановлений
вищезазначеними договорами оренди земельних ділянок та Законом України „Про
плату за землю”.

Крім
того, протокол збору земельних пайщиків, який складено 22.08.2007р. не
приймається судом як доказ, тому, що з даного протоколу не вбачається щодо яких
саме земельних ділянок йде мова та не породжує прав та обов'язків щодо спірних
земельних ділянок.

Слід
зазначити, що за актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від
15.05.2008р. не зазначено яким саме чином встановлено, що ПП ОСОБА_1. здійснено
обробку саме земельних ділянок, які знаходяться в користуванні СТОВ „Мир”.

Отже,
враховуючи всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність вини у діях відповідача щодо заподіяння збитків та причинного
зв'язку між діями відповідача та збитками, які нараховані позивачем.

Неподання
позивачем доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідача, його вини у
заподіянні шкоди та наявності причинного зв'язку між такими діями (бездіяльністю)
і виною                 є підставою для
відмови у задоволенні позову про стягнення збитків.

Тому, позовні вимоги про стягнення збитків в
сумі 9 079,45грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі
5000грн., суд дійшов висновку про відмову                у задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного:

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала  у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування,
товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також
вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її
діяльності.

Відповідно  до
загальних     підстав     цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та   вини останнього в її
заподіянні.

Під
час розгляду справи суд встановив, що позивачем не надано до матеріалів справи
належних доказів щодо заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, не
доведено розмір моральної шкоди, не надано відповідного розрахунку.

Господарські
витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись
ст.ст. 116, 125, 126, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 1166, 1167
Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України та
на підставі ст.ст.42, 43, 22, 27, 33, 36, 43, 49, 69, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог   - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 4 примірники:

позивачу 1

відповідачу 1

третій особі 1 у справу №
11/23

вик. Соловйова О.О.