ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2008

Справа №2-28/10035-2007

За позовом – Міського виробничого управління житлово – комунального господарства м. Армянська, м. Армянськ,

до відповідача – Міського відділу освіти, м. Армянськ,

про стягнення 1 001 089,02 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

21.03.2008 р.

27.03.2008 р.

Від позивача – Кошельна Л.М. – заступник керівника, довіреність № 309 від 26.02.2008 р. (довіреність у справі)

Від відповідача – Кузнецова К.Д. – начальник міського відділу освіти, паспорт серії ЕЕ № 549680, виданий Армянським міським відділом Головного управління МВС України в Криму, 02.03.2002 р., посвідчення № 18.

Суть спору:

Міське виробниче управління житлово – комунального господарства м. Армянська, м. Армянськ, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Міського відділу освіти, м. Армянськ, про стягнення 1 001 089,02 грн., у тому числі 3% річних у розмірі 223 475,31 грн. та 777 613,71 грн. індексу інфляції.

Позивач, 11.09.2007 року, надав суду уточнення до позовної заяви № 1886 від 05.09.2007 року, в якому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 934 840,07 грн. індексу інфляції та 3 % річних у сумі 273 847,49 грн.

28.02.2008 р., позивач передав через канцелярію господарського суду письмове клопотання № 332 від 27.02.2008 р. про залучення до матеріалів справи, зокрема, уточнення № 322-а від 27.02.2008 р. до позовної заяви, в якому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1 096 251,05 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 248 258,82 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 21.03.2008 р., позовні вимоги, з урахуванням вищевказаних уточнень до позовної заяви № 1886 від 05.09.2007 р. та № 322-а від 27.02.2008 р., підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

11.03.2008 р., до розгляду справи у засіданні суду, на адресу господарського суду АР Крим надійшло доповнення № 279/01-06 від 07.03.2008 р. до відзиву на уточнення до позовної заяви, в якому відповідач з позовними вимогами не погодися та, додатково обґрунтувавши свої заперечення проти позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 21.03.2008 р., з позовними вимогами, з урахуванням вищевказаних уточнень до позовної заяви № 1886 від 05.09.2007 р. та № 322-а від 27.02.2008 р., не погодився, зокрема, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву № 958/01-08 від 10.09.2007 р., залученому до матеріалів справи, та у вищевказаному доповненні № 279/01-06 від 07.03.2008 р. до відзиву на уточнення до позовної заяви, і просив суд у позові відмовити.

За результатами судового засідання було оголошено перерву до 27.03.2008 року до 12 години 30 хвилин, для надання відповідачем додаткових документів та доказів у справі, в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з урахуванням вищевказаного уточнення позовних вимог, зокрема, контррозрахунків сум індексу інфляції та 3 % річних.

Після перерви розгляд справи був продовжений за участю тих самих представників сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково та надав суду заяву від 27.03.2008 р., в якій позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 984 196,21 грн. заборгованості за період з 10.07.2004 р. по 10.07.2007 р., у тому числі 3% річних у розмірі 201 980,72 грн. та 782 215,49 грн. індексу інфляції.

Також, представник позивача додав до цієї розрахунок індексу інфляції та 3% річних за період з 10.07.2004 р. по 10.07.2007 р., який просив залучити до матеріалів справи.

Представник відповідача у засіданні суду надав суду контррозрахунки індексу інфляції та 3 % річних, відповідно до яких, індекс інфляції склав 782 215,49 грн., а 3% річних - 201 980,72 грн.

Строк вирішення спору був продовжений за клопотанням представників сторін у порядку ст. 69 ГПК України, для надання сторонами додаткових документів та доказів у справі.

Розгляд справи відкладався та у засіданні суду оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України, у зв’язку з неявкою представника відповідача у засідання суду та для надання сторонами суду додаткових документів і доказів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду АР Крим від 09 вересня 2003 р. у справі № 2-3/11133-2003 за позовом Міського виробничого управління житлово –комунального господарства м. Армянська, м. Армянськ, до Міського відділу освіти, м. Армянськ, про стягнення 2 339 117,48 грн. заборгованості, позовні вимоги задоволені частково та з відповідача на користь Міського виробничого управління житлово – комунального господарства м. Армянська було стягнуто 2 247 025,99 грн. заборгованості, 5 617,57 грн. – 3 % річних, 30 000,00 грн. пені, 1 700,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 56 473,92 грн. у позові відмовлено.

Рішення господарського суду АР Крим від 09.09.2003 р. у справі № 2-3/11133-2003 набрало законної сили, у зв’язку з чим господарським судом АР Крим, на виконання цього рішення, був виданий відповідний наказ про примусове виконання рішення від 22.09.2003 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Проте, відповідач, на день подачі даного позову, у порушення вимог чинного законодавства України, вищевказане рішення господарського суду від 09.09.2003 р. у справі № 2-3/11133-2003, у повному обсязі не виконав, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми боргу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 4 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/223 від 12.05.1999 р. «Про деякі питання, пов’язані з застосуванням індексу інфляції» (із змінами), якщо після прийняття господарським судом рішення про відшкодування збитків, їх розмір збільшився в результаті росту цін на майно або роботи, кредитор не позбавлений права подати новий позов до винної особи.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду АР Крим із позовом про стягнення з відповідача 1 001 089,02 грн., у тому числі 3% річних у розмірі 223 475,31 грн. за період з липня 2003 р. по жовтень 2006 р. та 777 613,71 грн. індексу інфляції за той самий період.

Також, як було зазначено вище, 11.09.2007 року, позивач надав суду уточнення до позовної заяви № 1886 від 05.09.2007 року, в якому збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 934 840,07 грн. індексу інфляції та 3 % річних у сумі 273 847,49 грн.

28.02.2008 р., позивач передав через канцелярію господарського суду письмове клопотання № 332 від 27.02.2008 р. про залучення до матеріалів справи, зокрема, уточнення № 322-а від 27.02.2008 р. до позовної заяви, в якому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1 096 251,05 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 248 258,82 грн., а всього – 1 344 509,87 грн.

Однак, представник позивача у судовому засіданні надав суду заяву від 27.03.2008 р., в якій позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 984 196,21 грн. заборгованості за період з 10.07.2004 р. по 10.07.2007 р., у тому числі 201 980,72 грн. 3% річних та 782 215,49 грн. індексу інфляції.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 984 196,21 грн., у тому числі 782 215,49 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 201 980,72 грн., документально встановлений та підтверджений матеріалами справи, у тому числі, контррозрахунками сум індексу інфляції та 3 % річних, наданих відповідачем.

Проте, позивачем не були уточнені позовні вимоги щодо стягнення решти суми заборгованості у розмірі 360 313,66 грн., у зв’язку з чим суд залишає позов в цій частині без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності з ч. 2 ст. 81 ГПК України державне мито, сплачене позивачем за позовні вимоги, в частині яких позов залишений без розгляду, підлягає поверненню позивачу.

Також, позивачем при збільшенні позовних вимог було зайве сплачено 241,92 грн. державного мита, у зв’язку чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» державне мито, внесене в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, підлягає поверненню.

За згодою представників сторін, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у відповідності до ст. 84 ГПК України і підписане 31.03.2008 року.

Керуючись ст. 49, п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 81, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1). Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Міського відділу освіти (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. Васильєва, б. 14-А, р/р 1007 у відділенні Державного казначейства м. Армянська, МФО 824026, ідентифікаційний код 22274502, або з інших рахунків) на користь Міського виробничого управління житлово – комунального господарства (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. Васильєва, б. 2, р/р 0254 у Промінвестбанку м. Армянськ, МФО 324407, ідентифікаційний код 20760084, або на інші рахунки) 984 196,21 грн., у тому числі 782 215,49 грн. індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 201 980,72 грн., а також 9 841,96 грн. державного мита та 86,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3). В іншій частині позов залишити без розгляду.

4). Повернути Міському виробничому управлінню житлово – комунального господарства (96012, АР Крим, м. Армянськ, мкр. Васильєва, б. 2, р/р 0254 у Промінвестбанку м. Армянськ, МФО 324407, ідентифікаційний код 20760084) з Державного бюджету м. Сімферополя (р/р 0002 у банку одержувача - Головному Управлінні Державного казначейства України в АР Крим м. Сімферополь, МФО 824026, код платежу 22090200, ЗКПО 34740405) 3 845,06 грн. державного мита.

Видати накази після набрання рішенням господарського суду АР Крим законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.