ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2008 р.
Справа №11/15

за
позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельного підприємства "Арго", м.Харків

до
Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м.Глобине

про
стягнення  1186,88 грн.

Суддя  Штофель Т.В.

Представники:

від позивача:  не з"явився

від відповідача:  ОСОБА_1

Розглядається
позовна заява про стягнення 1186,88 грн. заборгованості по видатковим накладним
(в матеріалах справи).

Позивач
в судове засідання не з"явився, вимог суду не виконав.

Відповідач
проти позову заперечує, з мотивів, викладених у відзиві.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представника відповідача, с уд, встановив :

Сторонами
був укладений контракт № 1545 від 20.10.03 р. відповідно до якого по видатковим
накладним № КЭ-10260 від 12.09.06 р., № КЭ-10400 від 15.09.06 р., № КЭ-10471
від 18.09.06 р., № КЭ-10522 від 19.09.06 р., № КЭ-10518 від 19.09.06 р., №
КЭ-10515 від 19.09.06 р., № КЭ-10516 від 19.09.06 р. позивач  відповідачу здійснив поставку товару.

Згідно
ст.530 ЦК України п.3.6 умов кон тракту відповідач зобов"язувався провести
оплату протягом 7 днів.

Однак,
він порушив вимоги вищезазначеного контракту, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 1186,88 грн., яку позивач прохає суд стягнути з
відповідача.

Але,
відповідач проти позовних вимог позивача заперечує з таких підстав:

Позивач
в обгрунтування вимог зазначає, що 20.10.03 р. між ТОВ ВТП "АРГО"
та  ППОСОБА_1 був укладений контракт №
1545.

Відповідач
стверджує, що він з позивачем контракт не укладав. Згідно ст.181 ГК
України  господарський договір
викладається у формі єдиного документа, підписаного  сторонами
та скріпленого  печатками.

Відповідно
до п.2 ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо
він підписаний його сторонами. Контракт № 1545 від 20.10.2003 року  відповідач ніколи не підписував, чий підпис
міститься під прізвищем ППОСОБА_1 йому невідомо. Крім того сторони ніколи не
обмінювались листами, телеграмами.

Відповідно
до ст.237 ЦК Доручення  є правовідношення
в якому одна сторона зобов"язана, або має право вчиняти від імені другої
сторони яку вона   представляє правочин.
Ніколи довіреностей на ім"я ОСОБА_2 відповідачем не видавались.
Довіреність б/н від 20.10.2003 р. надана позивачем ППОСОБА_1 не підписувалась,
чиї підписи значаться в  графах ППОСОБА_1
йому невідомо, хто такий гр.ОСОБА_2 йому також невідомо, адреса, паспортні
данні, ідентифікаційний номер якого
відсутні, також в порушення Наказу мін.стату № 192 від 21.06.96 року
"Про затвердження типової форми первинного обліку" не є бланком
суворої звітності надана позивачем довіреність не відповідає іншим вимогам
встановленим законом, а також Контракту п.2.4 № 1545 від 20.10.03 р, в якому
вказано, що доручення повинно бути оформлено відповідно до чинного
законодавства, лише в цьому випадку, є доказом продажу (передачі товару). Крім
того зазначені в позові видаткові накладні позивача відповідач ніколи не бачив
та не підписував.

Згідно
ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський  суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проаналізувавши
матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

З
врахуванням вище викладеного,
керуючись  ст.ст.33,34, 49,
82-85   ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя
Штофель Т.В.