ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.08 Справа № 11/127/08

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий –суддя Гончаренко С.А.,

при секретарі судового засідання –Вака В.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Відкрите акціонерне товариство “Український графіт” (69600, м.Запоріжжя, Північне шосе 20)

до відповідача: Державний завод вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів “Вуглекомпозит” (69600 м.Запоріжжя, Півгічне шосе 31-А, МСП-982)

у присутності представників:

позивача: Слятіна Д.О. –дов. № 021/35 від 01.01.2008

відповідача: Шостак О.М. –дов. № 08/04 від 08.01.2008р.

про: стягнення 65932,79 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява ВАТ “Український графіт” про стягнення з ДЗ ВВКМ “Вуглекомпозит” 65932,79 грн., які складаються з 46787,75 грн. основного боргу, 15935,89 грн. втрат від інфляції та 3209,15 грн. 3% річних.

12.02.2007р. порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду.

Відповідач суму основного боргу визнав повністю. Проти пені, інфляції і річних заперечує, посилаючись на форс-мажорні обставини.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Згідно з укладеним між сторонами у справі договором на поставку електричної енергії № 804/29133/04 від 01.10.2002р. позивач зобов’язався поставляти відповідачеві електричну енергію, а останній –сплачувати її вартість.

Підпунктом 5.1 п. 5 договору з урахуванням протоколу розбіжностей, встановлений обов’язок відповідача сплачувати фактично спожиту в попередньому місяці електричну енергію, протягом п’яти днів після отримання рахунку. На виконання умов договору позивачем біли виставлені рахунки № 43637 від 31.08.2005р. на суму 957,12 грн., № 43638 від 31.08.2005р. на суму 45231,52 грн. та № 43639 від 31.08.2005р. на суму 599,11 грн., які отримані відповідачем 13.09.2005р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач оплату рахунків не здійснив, таким чином у нього перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 46787,75 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачу за прострочення виконання грошового зобов’язання за період з жовтня 2005р. по грудень 2007р. нарахована сума втрат від інфляції в розмірі 15935,89 грн. та 3209,15 грн. 3% річних за період з 31.08.2005р. по 31.01.2008р.

Вимоги позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, річних і пені законні, обґрунтовані та підтверджуються зібраними в справі доказами, перевірені у судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Відповідач в обґрунтування заперечень про стягнення інфляції і річних посилається на наступні обставини:

Борг за оплату електричної енергії виник в результаті реалізації плану досудової санації заводу. План досудової санації узгоджений з ВАТ “Український графіт” як учасником цього процесу (план досудової санації державного заводу вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів “Вуглекомпозит” від 01.10.2004р., затверджений першим заступником міністра промислової політики України, і погоджений з ВАТ “Укрграфіт” і ДКУ ВАТ “Мотор-Січ”).

Розрахунок по боргам передбачався в рамках плану досудової санації за рахунок продажу водообороту.

Документи для отримання дозволу від Мінпромполітики дозволу на продаж були своєчасно оформлені і надані до вказаного міністерства (вих.№17/124 від 17.03.06).

Між тим, дозвіл не був отриманий внаслідок наступного:

План досудової санації був затверджений в жовтні 2004р., а на рубежі 2004-2005р.р. в Україні відбулися звісні події, внаслідок чого відбулися кадрові і структурні зміни в державному апараті.

Отримання дозволу було затримано, а потім відбулася зміна керівництва міністерства. На звернення до нового міністра 18.10.06 була отримана відповідь про зупинення видачі дозволу у зв'язку зі зміною законодавства.

Заперечення відповідача до уваги не приймаються виходячи з того, що інфляційні витрати та річні не є штрафними санкціями, і суд не має правових підстав для їх зменшення.

Судові витрати віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 46, 47-1, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного заводу вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів “Вуглекомпозит” (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 31-А, , р/р 2507 в ЗФ ПУМБ м. Запоріжжя, МФО 313623) на користь ВАТ “Український графіт” (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20, , р/р 1 в АБ “Металург”, МФО 313582) 46787,75 грн. основного боргу, 15935,89 грн. втрат від інфляції, 3209,15 грн. 3% річних, 659,33 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Гончаренко С.А.