ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/189

11.06.08

За позовом

Казенного підприємства «Кіровгеологія»Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Управління виробничо-технічного обслуговування

До

Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймікс»

Про

стягнення 54 524,00 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники сторін:

Від позивача Князев В.В. –предст.,

Від відповідача не з’явилися,

Обставини справи:

Казенне підприємство «Кіровгеологія»Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Управління виробничо-технічного обслуговування звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймікс»та просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 43 540,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 9 539,66 грн. та 3% річних в сумі 1 444,34 грн. у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язань за договором б/н від 03.07.2006, укладеним між сторонами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежно виконував свої зобов’язання за договором б/н від 03.07.2006, за надані послуги вчасно не розрахувався.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, повноважні представники відповідача у судове засідання не з’явились, про причини неявки представників суд належним чином не повідомив, жодних заяв та клопотань від сторони не надійшло.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строймікс»та Управлінням виробничо-технічного обслуговування Казенного підприємства «Кіровгеологія»Міністерства охорони навколишнього природного середовища України було укладено договір б/н про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 1.1 договору б/н від 03.07.2006 сторони визначили, що предметом даного договору є надання позивачем послуг по проживанню та дворазовому харчуванню клієнтам відповідача з 03.07.2006 по 31.12.2006 в лікувально-оздоровчому комплексі «Біла Діброва»(далі –ЛОК «Біла Діброва»).

Розділом 2 зазначеного договору сторони визначили, що ціна для відповідача є договірною, вартість послуг визначається протоколом узгодження договірної ціни, що є невід’ємною частиною договору та підписується сторонами. Згідно з протоколом узгодження договірної ціни сторони визначили вартість послуг по проживанню клієнтам відповідача з 03.07.2006 по 31.12.2006 в розмірі 20,00 грн. та вартість послуг по харчуванню клієнтам відповідача з 03.07.2006 по 31.12.2006 в розмірі 20,00 грн. за сніданок і вечерю.

Оплата здійснюється шляхом попередньої оплати. Попередня оплата за проживання та харчування клієнтів відповідача перераховується на розрахунковий рахунок позивача. У разі неодержання попередньої оплати послуги не надаються (п. 2.3 договору б/н від 03.07.2006). Кінцеві розрахунки проводяться згідно актів виконаних робіт (наданих послуг), які складаються та підписуються сторонами не пізніше, ніж у триденний термін після виїзду клієнтів відповідача, якщо вони працюють за вахтовим методом. У разі не підписання відповідачем актів виконаних робіт (наданих послуг) у триденний термін, послуги клієнтам відповідача не надаються (п. 2.3 договору б/н від 03.07.2006).

Судом встановлено, що на виконання умов договору б/н від 03.07.2006 позивачем були надані відповідачу послуги по проживанню в ЛОК «Біла Діброва», який згідно з Положенням про Управління виробничо-технічного обслуговування казенного підприємства «Кіровгеологія»є одним з структурних підрозділів позивача.

05.03.2007 позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 312 від 05.03.2007 з вимогою провести оплату заборгованості, яка на 01.03.2007 складала 45 540,00 грн. Однак відповіді на претензію відповідач позивачу не надав, а лише перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2000,00 грн.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків, проведених між сторонами, станом на 01.09.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю «Строймікс»визнало свою заборгованість перед позивачем в розмірі 24 700,00 грн., про що свідчать підпис головного бухгалтера та печатка відповідача на вказаному акті.

Позивач зазначив, що крім того, ним були надані послуги на проживання клієнтам відповідача у вересні 2006 року на суму 11 240,00 грн., однак відповідач таку заборгованість не визнав, акт виконаних робіт на дану суму позивачу не повернув.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Строймікс»звернулось до позивача з листом, в якому відповідач просив зарахувати суму 7 600,00 грн., яка була перерахована з розрахункового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймікс», в рахунок погашення заборгованості ПП «Океан-9».

Таким чином, станом на 01.07.2007 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймікс»виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 43 540,00 грн.

Доказів на спростування обставин, викладених позивачем, відповідач до суду не надав.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно зі звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач у строк, встановлений договором б/н від 03.07.2006, з позивачем не розрахувався, чим заборгував йому 43 540,00 грн.

Пунктом 3.5 договору б/н від 03.07.2006 на відповідача було покладено обов’язок забезпечувати своєчасну оплату наданих послуг.

Частиною 1 ст. 220 Господарського кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом визнаються обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 9 539,66 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1444,34 грн.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Державне мито, судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Строймікс»(03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, 4, 01010, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 26, код 33497979, рахунок № 7101 в Київській філії КБ «Експобанк», МФО 322700, або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Казенного підприємства «Кіровгеологія»Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Управління виробничо-технічного обслуговування (12504, Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Більшовицька 149, рахунок № в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»м. Житомир, МФО 311528, код 33104171) 43 540,00 грн., 9 539,66 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення, 1 444,34 грн. –3 % річних за весь час прострочення, 545,42 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                       О.О. Хрипун

Дата підписання рішення: 19.08.2008