ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Хандуріна М.І.

розглянувши

касаційну скаргу

УПФУ в Новозаводському районі м.Чернігова

на ухвалу

Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2008

у справі

господарського суду

№ 13/70

Чернігівської області

за позовом

УПФУ в Новозаводському районі м.Чернігова

до

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

8 навчального центру державної спеціальної служби транспорту

Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту

про

зобов'язання продовжити термін дії договору оренди нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від відповідача

від Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту

Борисович О.В.

Войнілович Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 31.01.2008 (суддя: Фетисова І.А.) розгляд справи №13/70 відкладено на 05.02.2008, зобов'язано сторін і третю особу надати витребувані судом документи.

Доповідач: Панова І.Ю.

На вказану ухвалу Управлянням Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова (надалі –УПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова) подана апеляційна скарга, у прийнятті якої ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 (судді: Кондес Л.О. –головуючий, Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) відмовлено з огляду на те, що зазначена ухвала суду першої інстанції не підлягає апеляційному оскарженню.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою апеляційної інстанції, УПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, а саме: статей 8, 124, 129 Конституції України, статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

У відзивах на касаційну скаргу відповідач та Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту просять залишити оскаржувану ухвалу без змін, а скаргу –без задоволення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський процесуальний кодекс України визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору. Суддя самостійно, на власний розсуд визначає, які саме дії слід вчинити, виходячи з конкретних обставин справи. Здійснення всіх перелічених нормами Господарського процесуального кодексу України засобів не є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 31.01.2008 господарський суд відклав розгляд справи, зобов'язавши сторін і третю особу виконати певні дії за даною ухвалою.

Отже, судом вчинялися дії, передбачені статтями 65, 77 Господарського процесуального кодексу України, які оформлювалися відповідними ухвалами.

Вищий господарський суд України зазначає, що пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Зокрема, такі випадки встановлені частиною 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до положень якої ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

А відтак, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Оскарження ухвали, винесеної у порядку статей 65, 77 Господарського процесуального кодексу України, чинним процесуальним законодавством не передбачено.

З урахуванням викладеного, судова колегія Вищого господарського суду України повністю погоджується з висновками суду апеляційної інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу УПФУ в Новозаводському районі м.Чернігова –залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2008 у справі №13/70 –залишити без змін.

Головуючий:                                                    І.Ю.Панова

Судді:                                                                                  А.О. Заріцька

М.І.Хандурін