КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2008                                                                                           № 27/405

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Андрущенко Р.М. (довіреність № б/н від 14.09.2007р.);                     Паскал Т.І.(довіреність № б/н від 21.01.2008р.)

від відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Об"єднання Укрпродінвест"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.02.2008

у справі № 27/405

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Волтан"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Об"єднання Укрпродінвест"

про стягнення 25324,90 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Об’єднання

Укрпродінвест”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан”

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

про                                                  визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Волтан” звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Об’єднання Укрпродінвест” про стягнення 25324,90 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.10.2007 р. порушено провадження у справі № 27/405.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Об’єднання Укрпродінвест” звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан” з зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.06.2007 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.02.2008 р. прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Об’єднання Укрпродінвест” для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.02.2008 р. у справі № 27/405 первісний позов задоволено повністю, в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Об’єднання Укрпродінвест” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан” в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” в судове засідання не з’явився. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест”.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан”, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Волтан” (покупець) 26 червня 2007 року, продавець зобов'язувався продати та передати у власність (повне господарське відання) покупця товар, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 7.1 договору, оплата за товар здійснюється на умовах 100 % передплати на р/рахунок Продавця.

На виконання умов договору позивач за первісним позовом 27.06.2007 р. перерахував на рахунок відповідача за первісним позовом грошові кошти в розмірі 87327,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 581 від 27.06.2007 року.

Отже, позивач виконав зобов'язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Як визначено у ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору (п. 5.1) передбачено, що товар постачається продавцем у денний термін, з дня отримання передплати від покупця.

Пунктом поставки товару за даним договором є м. Вишневе, вул. Київська, 6 (п. 8.1. договору).

Поставка товару здійснюється за рахунок продавця (п. 8.2. договору).

Оскільки 100 % передплата була перерахована покупцем 27.06.2007 р., то кінцевою датою поставки є 28.06.2007 р.

Всупереч умовам договору відповідач за первісним позовом поставив товар лише 27.07.2007 р., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000105 від 27.07.2007 р. (копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Аналогічне положення міститься в ст. 610 ЦК України, яка визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено у ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач за первісним позовом порушив умови договору щодо строків поставки товару, встановлених у п. 5.1. договору.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно застосовано до відповідача за первісним позовом санкції, передбачені п. 12.1 договору, а саме: за порушення умов п. 5.1. договору продавець відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі штрафні санкції у розмірі 1 % за кожен день прострочки від суми договору.

Відповідно до розрахунку, зробленого судом першої інстанції та перевіреного судом апеляційної інстанції, розмір штрафних санкцій становить 25324,90 грн. (873,27 грн. (1 % від вартості оплачено та непоставленого товару) * 29 (кількість днів прострочення виконання зобов'язання з 28.06.2007 р. по 27.07.2007 р.).

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан” щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.06.2007 р. мотивовані тим, що перша сторінка не має відношення до другої сторінки договору та не погоджена позивачем за зустрічним позовом. Товариство з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” посилається також на те, що без першої сторінки договору сторонами не досягнуто істотних умов договору, а саме: по найменуванню продукції, по ціні, по сумі договору. Позивач за зустрічним позовом звертає увагу суду на те, що перша сторінка договору не узгоджувалась відповідачем за зустрічним позовом, а тому не несе істотних умов договору.

Колегія суддів робить висновок про правомірність відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест”, виходячи з наступного.

Господарським кодексом України (ч. 1, 2 ст. 67, ч. 4 ст. 179) встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до висновків, зроблених судом першої інстанції, оспорюваний договір підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” Шарковським Іваном Миколайовичем та генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Волтан” Кирилюк В.В. та скріплено печатками підприємств.

Чинне законодавство не зобов'язує сторін підписувати та скріплювати печаткою кожну сторінку договору.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача за зустрічним позовом стосовно того, що договір є недійсним, оскільки перша сторінка не має відношення до другої, не є правомірними.

Іншою підставою для визнання договору недійсним Товариство з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” вважає те, що відповідно до статуту останнього не існує директора Шарковського з ініціалами “И.Н.”.

Суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про неправомірність вищезазначеного твердження з огляду на наступне.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України керівником Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” є Шарковський Іван Миколайович. Отже, в договорі зазначено ініціали директора російською мовою.

Неправомірним є також твердження Товариства з обмеженою відповідальністю “Об'єднання Укрпродінвест” про необхідність визнання недійсним договору у зв'язку з тим, що перша сторінка не має відношення до другої, оскільки на першій сторінці зазначена інша організація, а саме: “ООО “Об"единання Укрпродінвест”.

Як вірно встановлено судом першої інстанції в найменуванні допущена технічна помилка, цей факт не є підставою для визнання недійсним договору у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає неправомірним твердження позивача за зустрічним позовом про те, що між сторонами не досягнуто всіх істотних умов договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Дослідивши договір від 26.06.2007 р., суд робить висновок про те, що сторони погодили всі істотні умови договору, що також підтверджується видатковою накладною № РН-0000105 від 27.07.2007 р., яка містить найменування (номенклатуру, асортимент), кількість та ціну продукції. В договорі сторони також встановили строк дії договору (п. 11.1).

Враховуючи вищенаведене, зустрічні позовні вимоги правомірно визнані судом першої інстанції необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Об’єднання Укрпродінвест” належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.02.2008 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Об’єднанняУкрпродінвест” залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 19.02.2008 р. у справі № 27/405 – без змін.

Матеріали справи № 27/405 повернути Господарському суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

25.04.08 (відправлено)