ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рівне,  вул. Яворницького, 59
РІШЕННЯ

"03"
квітня 2008 р.
Справа  № 15/45

за
позовом  Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2

до
відповідача   Фізична особа- підприємець
ОСОБА_1

про
визнання права власності на нерухоме майно

Суддя

Секретар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від
позивача  : ОСОБА_2.- підпр.

Від
відповідача :  не з"явилась

СУТЬ
СПОРУ:     Позивач - підприємець ОСОБА_2, м. Рівне,
звернувся до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить суд
визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений ним 14
січня 2008 року з підприємцем ОСОБА_1. При цьому просить суд визнати за ним
право власності на на будівлю офісу під літ.“Ф-2”, загальною площею 105,8
кв.м., яка складається з таких нежитлових приміщень:

-
приміщення І поверху: тамбур, приміщення № 1, площею 3,0 м.кв.;
сходова клітка, приміщення № 2, площею 9,2 м. кв.; кладова, приміщення №
3, площею 1,8 м.кв.; кімната прийому їжі, приміщення № 4, площею 8,5
м.кв.;
побутове приміщення, приміщення № 5, площею 8,4 м.кв.; топочна,
приміщення № 6, площею 3,3 м.кв.; тамбур, приміщення № 7, площею 2,0
м.кв.;
санвузол, приміщення № 8, площею 3,2 м.кв.;  тамбур, приміщення № 9, площею 1,6
м.кв.;
туалет, приміщення № 10, площею
1,7 м.кв.;  кабінет, приміщення №11,
площею 9,4 м.кв.;

-
приміщення II поверху:  сходова клітка,
приміщення № 12, площею 15,4 м.кв.; кімната охоронця, приміщення № 13, площею
8,5 м.кв.; горище, приміщення № 14, площею 12,3 м.кв.; горище, приміщення № 15,
площею 7,8 м.кв.; кабінет, приміщення № 16, площею 9,7 м.кв., які знаходяться у
м. Рівне, провулок Робітничий, 5.

Відповідач
- підприємець ОСОБА_1 в поданому на адресу суду відзиві правомірність набуття
позивачем права власності на вищезазначене нерухоме майно  не оспорює. Просить розглядати справу за її
відсутності.

А
так, суд вважає за можливе згідно ст.75 ГПК України розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, оскільки останніх достатньо для вирішення спору по
суті.

Заслухавши
пояснення  позивача, дослідивши всі
фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності, давши цьому
достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість
позовних вимог.

При
цьому суд встановив та врахував таке.

14
січня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу
(а.с. 6), на виконання умов якого відповідачем за Актом прийому-передачі
приміщень від 15.01.08р. (а.с.7) було передано позивачу будівлю офісу під літ.
"Ф-2", загальною площею 105,8 м2, вартістю 252000,00  грн., що знаходяться у м. Рівне, провулок
Робітничий, 5.

В
свою чергу, позивач відповідно до п.2.1 Договору зобов'язувався провести
розрахунки за придбане нерухоме майно шляхом перерахування на розрахунковий
рахунок відповідача вартості товару протягом 3 (трьох) календарних днів з
моменту підписання договору. При цьому,
п.2.2 Договору сторони обумовили, за згодою сторін можлива інша форма
розрахунку

При
цьому, право власності на придбані об'єкти покупець набуває з моменту
підписання акту прийому-передачі майна, що є додатком до договору (п.1.2
Договору) та з моменту надходження на розрахунковий рахунок продавця повної
вартості майна, що продається, та підтверджується банківськими документами про
надходження коштів на рахунок продавця від покупця  (п.3.3 Договору ).

21.01.08
р. позивач звернувся до відповідача з проханням посвідчити договір
купівлі-продажу (а.с.8), однак відповідач повідомив про неможливість здійснення
таких дій, в зв'язку з  тим, що
документи, які підтверджують право власності на придбане нерухоме майно, окрім
Державного акту на землю по пров.Робітничий, 5 в м.Рівне, є втраченими (а.с.9).

В
свою чергу, як вбачається з долучених позивачем доказів, останнім, квитанцією
до прибуткового касового ордеру від 15.01.08 р. сплачено готівкою
відповідачу  за договором 252 000, 00
грн.

У
відповідності до ст.657 ЦК України укладений між сторонами договір підлягав
нотаріальному посвідченню, однак сторонами в установленому порядку посвідчений
нотаріально не був.

У
разі недодержання сторонами цієї вимоги закону, такий договір є нікчемним. У
разі ж, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК
України).

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, і відбулося повне його виконання, що стверджується наявними
доказами, але відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення
договору.

Відповідно
до ч.2 ст. 328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Оскільки,
зазначене свого підтвердження при розгляді справи не знайшло та зважаючи, що
відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується своїм майном на
власний розсуд, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно
до ст.391 ЦК України власник  може
вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би і ці порушення і не
були поєднані з позбавленням володіння.

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що позивач володіє і користується об'єктом
нерухомого майна  з моменту підписання
Акту приймання передачі, а саме з 15 січня 2008 року.

Натомість,
на даний час, з об'єктивних причин, що склалися, позивач практично позбавлений
в повній мірі реалізувати гарантоване Конституцією та Законами України
непорушне право власності в частині розпорядження на власний розсуд належним
об'єктом нерухомості та земельною ділянкою.

Відповідно
до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи
все вищевикладене, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення
позову.

Судові
витрати, передбачені ст. 44 ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з
зверненням до суду за захистом порушеного права за його згодою лишаються за
ним.

Керуючись
ст. 49, 82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити.

Договір
купівлі-продажу, укладений 14 січня 2008 року між підприємцями  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати дійсним.

Визнати
за підприємцем ОСОБА_2 право власності на будівлю офісу під літ.“Ф-2”,
загальною площею 105,8 кв.м., яка складається з таких нежитлових приміщень:

-
приміщення І поверху: тамбур, приміщення № 1, площею 3,0 м.кв.;
сходова клітка, приміщення № 2, площею 9,2 м. кв.; кладова, приміщення №
3, площею 1,8 м.кв.; кімната прийому їжі, приміщення № 4, площею 8,5
м.кв.;
побутове приміщення, приміщення № 5, площею 8,4 м.кв.; топочна,
приміщення № 6, площею 3,3 м.кв.; тамбур, приміщення № 7, площею 2,0
м.кв.;
санвузол, приміщення № 8, площею 3,2 м.кв.;  тамбур, приміщення № 9, площею 1,6
м.кв.;
туалет, приміщення № 10,
площею 1,7 м.кв.;  кабінет, приміщення
№11, площею 9,4 м.кв.;

-
приміщення II поверху:  сходова клітка,
приміщення № 12, площею 15,4 м.кв.; кімната охоронця, приміщення № 13, площею
8,5 м.кв.; горище, приміщення № 14, площею 12,3 м.кв.; горище, приміщення № 15,
площею 7,8 м.кв.; кабінет, приміщення № 16, площею 9,7 м.кв., які знаходяться у
м. Рівне, провулок Робітничий, 5.

Суддя

підписано "03"
квітня 2008 р.