ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№ 4/397-ПД-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Полянського А.Г.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "МКП Прозерпіна", м. Херсон

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду

від 12.02.2008 р.

у справі

господарського суду Херсонської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "МКП Прозерпіна", м. Херсон

до

приватного підприємства "Бочка", м. Херсон

про

визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: Кулік В.М. за дов. від 25.12.2007р. б/н,

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МКП Прозерпіна" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до приватного підприємства "Бочка" про визнання недійсним договору оренди від 01.03.2003р., який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Універсам "Дніпровський" та приватним підприємством "Бочка".

Рішенням господарського суду Херсонської області від 28.11.2007р. у справі №4/397-ПД-07 позовні вимоги задоволені, договір оренди від 01.03.2003р. визнано недійсним на майбутнє.

Рішення суду мотивоване тим, що передача в користування відповідача на умовах оренди зазначеного у договорі оренди від 01.03.2003р. майна неможливе реальне настання правових наслідків, оскільки у позивача відсутнє майно, яке підлягає передачі в користування відповідача за умовами договору оренди, тому договір оренди є недійсним на підставі ст. 203, 215, 236 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 12.02.2008р. у справі №4/397-ПД-07 апеляційну скаргу приватного підприємства "Бочка" задоволено, рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2007р. з даної справи скасовано, в позові відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції, що спірний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені; тим, що позивачем в супереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що приміщень, які є предметом спірного договору, не існувало на момент укладення цього договору; що позивачем в даному випадку обраний не належний спосіб захисту порушених прав, з посиланням на ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 25, 58 Цивільного кодексу УРСР, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною постановою з даної справи, ТОВ "МКП Прозерпіна" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати, а рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2007р. з даної справи залишити в силі, мотивуючи скаргу тим, що судом апеляційної інстанції не було дотримано всіх вимог матеріального та процесуального законодавства України, а саме ч.5 ст. 203, ч.1 ст. 215, ст. 770, п.4 Перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.48, 58, 59, 153 Цивільного кодексу УРСР, ст. 42, 33, 35, 43, 811, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням в.о. Голови судової палати з розгляду спорів, пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин від 13.05.2008р. №02-12.2/156 суддів Божок В.С., Мачульського Г.М. замінено на суддів Костенко Т.Ф., Полянського А.Г.

Відповідач з даної справи не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, 01 березня 2003 року між ТОВ "Універсам "Дніпровський" та ПП "Бочка" (відповідач по справі) був укладений договір оренди, відповідно до якого орендодавець надає орендарю (відповідачу) строком на 12 років у користування раніше реконструйовану в кафе частину будівлі "Універсам Дніпровський", а також приміщення (складське, холодильне) загальною площею 550 кв. м. за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 114-Ж для організації ресторану з літньою площадкою а також забезпечує орендареві використання зазначеного приміщення в режимі роботи торгових підрозділів орендодавця з 9.00год. до 21.00год. за виключенням святкових днів.

Додатком до договору від 28.11.2003 року та додатковою угодою № 2 від 12 грудня 2003 року сторони внесли зміни до договору від 1 березня 2003 року, відповідно до яких виключили пункти 4.1, 4.2, 4.5, 6.2, 6.7 договору оренди, доповнили пункт 6.8 та виклали пункт 1.1 договору, яким визначено предмет оренди, в новій редакції, а саме: орендодавець надає орендарю (відповідачу) в користування раніше реконструйовану в кафе частину будівлі "Універсаму Дніпровський", а також приміщення (складське, холодильне) загальною площею 550 кв. м. за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 114-Ж (згідно план-схеми, яка є невід’ємною частиною договору) для цілодобового використання зазначених приміщень в господарській діяльності відповідача, а саме розміщення ресторану з літньою площадкою, яка розташовується на земельній ділянці прилеглій до нього.

Власником комплексу магазину "Універсам", розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І. Кулика, 114-Ж є ТОВ "МКП Прозерпіна", що підтверджується наданим до матеріалів справи правовстановлювальними документами - свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №981199 від 29.09.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 12081292 від 06.10.2006 року.

Відповідно до зазначених правовстановлювальних документів до позивача перейшло право власності на комплекс магазину "Універсам", розташованого в м. Херсоні по вул. І.Кулика №114-Ж до складу якого входить: магазин А, 2971,0 кв.м.; холодильна камера. Б; трансформаторна підстанція, В; склади, Г та Д; пункт охорони, Д1; прохідна, Е; котельна, 3; пункт охорони, Л; огорожа, 1, 2, 3; мостіння, 1.

Відповідно до узгоджених сторонами пунктами 2.1.1, 2.1.2 договору оренди від 01.03.2003 року умов, обов’язком орендодавця є передача зазначених в пункті 1.1 договору приміщень та забезпечення їх електроенергією, водою, каналізацією, вивозом ТПВ, послугами дератизації і дезинфекції, газом, послугами зв’язку.

Після примусового виселення відповідача з орендованих приміщень за рішенням суду, неодноразово змінювалися власники майна, якими здійснювалися різного роду реконструкції та будівельні і ремонтні роботи, в результаті яких змінені площі, зовнішній вигляд, вартість майна, а також графік роботи магазину "Універсам".

Із наданого до матеріалів справи технічного плану будівлі по вул. І.Кулика № 114-Ж в м. Херсоні, виготовленого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, станом на 19.01.2006 року не існує ні раніше реконструйованої в кафе частини будівлі "Універсам Дніпровський", ні ресторану з літньою площадкою, а існуючі приміщення магазину не відповідають зазначеним в пункті 1.1 договору оренди від 01.03.2007 року та план-схемі ні за розмірами, ні за нумерацією.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Частина 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлює вимогу про те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, але якщо за недійсним правочином права та обов’язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов’язання, визнаного судом недійсним повністю або частково, припиняється з дня набрання рішенням законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення, у разі, якщо за змістом зобов’язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов’язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

З огляду на встановлене та приписи зазначених норм матеріального права, колегія визнає правильним та обгрунтованими висновки суду 1-ї інстанції про неможливість реального настання правових наслідків, обумовлених договором оренди від 01.03.2003р. як за об’єктом оренди так і за умовами його виконання, так як у позивача відсутнє майно, що підлягає передачі в користування відповідача за умовами цього договору.

Що ж до твердження апеляційного господарського суду стосовно того, що спір про визнання недійсним договору оренди від 01.03.2003р. з підстав його неукладеності вирішено у справі № 13/253 пд, в якій судами різних інстанцій встановлено, що спірний договір є укладеним, то колегія зазначає про помилковість таких висновків, оскільки спір у справі №13/253-ПД вирішувався між іншими сторонами та з інших підстав, що в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не можна вважати беззаперечним доказом у даній справі.

За таких обставин, колегія вважає, що місцевим господарським судом дана належна юридична оцінка обставинам справи, порушень норм матеріального та процесуального права не вбачається, судове рішення відповідає чинному законодавству України та обставинам справи і тому підлягає залишенню в силі, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 12.02.2008р. у справі № 4/397-ПД-07 скасувати.

Рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2007р. у справі № 4/397-ПД-07 залишити в силі.

Головуючий суддя           Г.П. Коробенко

Судді: Т.Ф. Костенко

А.Г. Полянський