ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2008 р.

Справа № 11/129/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання Волощук О. О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Бобко В.А. –за дорученням, Жмурко В.І. –директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства „Траверс Груп”, м. Херсон

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 26 червня 2008 року

у справі № 11/129/08

за позовом Приватного підприємства „Траверс Груп”, м. Херсон

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Схід”, с. Маліївка, Березнегуватського району, Миколаївської області

про стягнення 413 00 грн. збитків

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 77 від 08.07.2008 р.

В С Т А Н О В И Л А:

07.04.2008 р. Приватне підприємство „Траверс Груп” (далі позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Схід” (далі відповідач) про стягнення збитків в сумі 413 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач свої зобов’язання за договором підряду від 01.02.2006 р. виконав належним чином та передав відпо відачеві насіння маку олійного для засівання 140 га землі та гербіцид для її обробки, але останній свої зобов’язання за договором виконав частково і з грубими порушення ми технології, а саме провів боронування, посів маку, коткування, обприскування та отримавши га рні сходи посівів, в подальшому не здійснював належних заходів для вирощу вання врожаю, що призвело до загибелі посівів, у зв’язку з чим відповідно до п. п. 5.1 –5.5 укладеного договору, ч. 3 ст. 147 ГК України та ст. ст. 22, 525, 526, 623 ЦК України позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача завданих збитків –ви трат, здійснених позивачем на виконання своїх зобов’язань за договором підряду та упуще ної вигоди у вигляді різниці між вартістю середнього статистичного врожаю маку олійного на площі 70 га та здійсненими витратами, тобто позивач має право на стягнення з відповіда ча вартості середнього статистичного врожаю маку олійного на площі 70 га.

Загальна вартість витрат позивача, що здійснені на виконання договору підряду скла дає 63548 грн., в тому числі:

- вартість насіння маку олійного сорту „Беркут” першої репродукції –28000 грн., крім того ПДВ 5600 грн., а всього 33600 грн.;

- вартість гербіциду „Дуал Голд” –18540 грн., крім того ПДВ 3708 грн., а всього 22248 грн.;

- вартість послуг відповідача (посів, боронування, коткування, обприскування) - 6416 грн. 67 коп., крім того ПДВ 1283 грн. 33 коп., а всього 7700 грн.

Середній статистичний врожай маку олійного в 2006 році був не нижчім ніж 590 кг з 1 га, що підтвер джується довідкою Головного управління агропромислового розвитку Херсонської обласної державної адміністрації, тому з площі 70 га врожай складає 41300 кг (70 га х 590 кг/га = 41300 кг). Оптова ціна 1 кг маку олійного в 2006 році складала 10 грн. за 1 кг, що підтве рджується даними з Інтернет-сайту Украгропортал, внаслідок чого вартість 41300 кг маку складає 413 000 грн., у зв’язку з чим відповідач повинний відшкодувати позивачеві заподіяні збитки в названій сумі, а також понесені судові витрати по справі: 4130 грн. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 р. (суддя Василяка К. Л.) у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем на конкретизовано, в чому саме полягає порушення відповідачем технології боронування, посіву маку, коткуванні та обприскування. Не доведено які належні заходи в подальшому не були здійснені відповідачем для вирощування врожаю та які саме роботи не були виконані відповідачем.

Крім того, з матеріалів справи, вбачається, що причиною знищення посівів маку був незадовільний стан проростання рослин маку. Але, в матеріалах справи відсутні докази того з яких причин це сталось та в чому полягає вина відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. В обґрунтування суми не отриманого прибутку позивач взяв до уваги дані з інтернет-сайту про оптову ціну маку олійного, яка склала приблизно 10 грн. за один кілограм. При цьому позивач не довів належними засобами доказування того, що він дійсно міг би реалізувати мак саме за цією ціною. Крім цього, позивач не врахував в своїх розрахунках інші витрати, які він би поніс у разі реалізації маку (витрати на зберігання, охорону, транспортні, сплату податків та інші).

Також, з тексту договору вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору про сумісну діяльність, підтвердженням чого є визначення кожною з сторін своїх обов’язків, вирощення та розподіл врожаю, тобто досягнення спільної мети, а сумісна діяльність передбачає розподіл витрат зроблених сторонами і віднесених до збитків порівну, або з врахуванням затрат, вини та інших показників, які призвели до негативних наслідків. Але, такі врахування з боку позивача відсутні, у зв’язку з чим суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставність заявленого позову.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони було повідомлено у встановленому законом порядку. Проте 12.08.2008 р. до апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача про перенесення судового засідання, у зв’язку з його відпусткою.

Назване клопотання визнано колегією суддів необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що представником позивача не надано доказів про його знаходження у відпустці, а крім того вказана ним причина про перенесення судового засідання не є достатньою, оскільки представництво інтересів позивача може здійснюватися також любою іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною такого перенесення може вважатися та, існування якої зумовлено факторами об’єктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких причин, у даному випадку немає.

Додані позивачем до апеляційної скарги додаткові докази, а саме: накладна № 0234 від 28.12.2006 р. та довіреність № 492537 від 28.12.2008 р. не можуть бути залучені до матеріалів справи, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 101 ГПК України позивач не обґрунтував та нічим не довів неможливість подання названих додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. В судовому засіданні представники відповідача просили рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції 01.02.2006 р. між сторонами у справі був укладений договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого відповідач зобов’язався, на земельних угіддях замовника площею 140 га, власною технікою провести підготовку ґрунту під посів сільгоспкультур шляхом проведення робіт по дворазовому боронуванню, передпосівною культивацією та вирівнюванню, здійснити посів сільгоспкультур з використанням посівного матеріалу замовника, внести мінеральні добрива та пестициди, провести хімічну прополку сільгоспкультур та збирання врожаю, а також забезпечити сільгосптехніку горюче-мастильними матеріалами за свій рахунок. В свою чергу, позивач зобов’язався своєчасно надати відповідачеві для виконання робіт земельну ділянку, насіння, а також забезпечити охорону. Пунктом 4 договору сторонами передбачено, що зібраний врожай у вигляді очищеного насіння підлягає розподілу в розмірі 50% кожній із сторін по собівартості сільгоспкультури в строк до 15.10.2006 р., а п. 4.2 договору сторонами погоджено, що при понесенні витрат виконавцем менше ніж 50% від загальних витрат на вирощування сільгоспкультури, виконавець має пріоритетне право на покупку належної йому долі врожаю по собівартості сільгоспкультури. Також, умовами укладеного договору сторонами встановлена відповідальність сторін: замовника за своєчасне надання та якість насіння, а виконавця за дотримання технологічного циклу посіву, культивацію, вирощування, збір та переробки сільгоспкультури, а крім того передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання однією зі сторін своїх обов’язків винна сторона зобов’язана відшкодувати іншій стороні завдані їй збитки та упущену вигоду.

З матеріалів справі слідує, що позивач не виконав свої зобов’язання за укладеним договором щодо надання відповідачеві земельної ділянки для проведення сільськогосподарських робіт, а лише надав останньому насіння маку олійного в кількості 280 кг загальною вартістю 33600 грн. та 240 л хімічного засобу “Дуал Голд” вартістю 22248 грн., внаслідок чого відповідач здійснив роботи з боронування, посіву маку, коткування та його обприскування на своїх власних полях, витративши на ці цілі 7700 грн.

В наступному, 27.06.2006 р. за рішенням комісії, до складу якої входили керівники позивача та відповідача, а також представники правоохоронних органів рослини маку на площі 140 га були знищені, у зв’язку з незадовільним станом проростання посівів про що був складений відповідний акт підписаний вищезазначеними особами.

Позивач вважає, що оскільки відповідач не виконав свої зобов’язання за укладеним договором щодо здійснення належних заходів для вирощу вання врожаю, що призвело до загибелі посівів, то діями останнього йому були заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 413000 грн., виходячи з того, що середній статистичний урожай маку олійного в 2006 році був не нижчім ніж 590 кг з 1 га, у зв’язку з чим з площі 70 га урожай повинний був скласти 41300 кг, а оптова ціна 1 кг маку олійного в 2006 році складала 10 грн. за 1 кг, а тому ця упущена вигода підлягає стягненню з відповідача на його користь.

З такими доводами позивача погодитися не можна оскільки ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які би управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1. протиправної поведінки, яка виражена у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання;

2. наявність збитків у майновій сфері кредитора;

3. причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4. вини

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є:

1. втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки );

2. доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, –наслідком такої протиправної поведінки.

Ретельно дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позивач в порушення вимог ст. 33 ГПК України не довів за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування ні наявності упущеної вигоди у своїй майновій сфері, ані протиправності дій відповідача, його вини та причинного зв’язку між такими протиправними діями та збитками, а також їх безспірний розмір. Навпаки, матеріали справи свідчать, що позивач сам не виконав свої зобов’язання за укладеним договором щодо надання відповідачеві земельної ділянки площею 140 га для проведення сільськогосподарських робіт з вирощування маку та ці роботи були здійснені останнім на своїх власних полях, а тому підставне залишив позовні вимоги позивача без задоволення.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, то колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.06.2008 року у справі № 11/129/08 –залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства „Траверс Груп”, м. Херсон –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В. В. Шевченко

Судді В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 13.08.2008 р.