ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"28" лютого 2008 р.           Справа № 20/367-07/5

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом

Білогородського споживчого товариства Києво-Святошинської райспоживспілки, с. Білогородка

до

Споживчого товариства „Гнатівка”, с. Гнатівка

про

розірвання договору оперативної оренди

за участю представників:

позивача:

Яременко О.М. –керівник; Дідур О.Л. –ордер від 17.04.2007р. № 227

відповідача:

не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Білогородського споживчого товариства Києво-Святошинської райспоживспілки (далі –позивач) до Споживчого товариства „Гнатівка” (далі - відповідач) про розірвання договору оперативної оренди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на систематичні суттєві порушення відповідачем своїх зобов’язань за договором оперативної оренди щодо сплати орендної плати.

Присутні в судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач позов не визнає з мотивів викладених в відзиві, які зводяться до того, що він виконує свої зобов’язання за договором належним чином, зокрема, і зобов’язання щодо здійснення розрахунків по орендній платі тому відсутні правові підстави для розірвання зазначеного договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, присутніх в судовому засідання, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про оперативну оренду основних засобів від 23.06.1998р., відповідно до умов якого позивач –орендодавець передає, а відповідач –орендар приймає в строкове користування споруду магазину з усім наявним обладнанням.

Згідно п. 3.1 договору, орендна плата становить 40 грн. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї з сторін (п.3.2. договору).

Відповідно до п. 4.1.1 договору орендар зобов’язався своєчасно не пізніше 15 числа звітного місяця вносити орендодавцю орендну плату.

У пункті 6.1 сторони договору передбачили строк його дії з 23.06.1998р. по 23.06.2008р.

Зміна або доповнення чи розірвання договору, можуть мати місце за погодженням сторін. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускається (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі чи продажу орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін, або за рішенням суду; банкрутства орендаря.

Суд зазначає, що загальні підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України передбачені чотири підстави, які дозволяють орендодавцю вимагати дострокового розірвання договору найму: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі, 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі, 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов’язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Згідно статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Разом з тим, за час вирішення даного спору в судовому порядку, позивач не надав до суду жодного доказу, який би підтверджував факт неналежного виконання орендарем - відповідачем умов договору, чи істотного порушення останнім своїх зобов’язань за договором. Також позивачем не надано доказів існування на час розгляду справи підстав, які надають право наймодавцю –позивачу вимагати розірвання договору найму, визначених ст. 783 ЦК України.

В той же час відповідач в підтвердження своїх заперечень проти позову, надав суду платіжні доручення, завірені копії яких залучені до матеріалів справи, з яких вбачається що останній сплачує орендну плату за договором оренди в повному обсязі, що спростовує твердження позивача про неналежне виконання відповідачем умов договору щодо здійснення розрахунків по орендній платі.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогою розірвати договір оренди позивач не довів факт істотного порушення відповідачем умов договору або інших підстав з якими закон пов’язує настання правових наслідків у вигляді розірвання договору.

З огляду на зазначене суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, в зв’язку з чим відмовляє в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                          Подоляк Ю.В.