ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.08 р.                     Справа № 39/153пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха

до відповідачів:

Концерну “Донецькоблагробуд” м. Донецьк

Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Волноваської міської ради м. Волноваха

про: витребування майна та визнання права власності

та зустрічним позовом Концерну “Донецькоблагробуд” м. Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Волноваської міської ради м. Волноваха

про визнання права власності

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха

про визнання права власності

За участю представників сторін

від позивача не з’явився;

від відповідача1 Сиротюк О.Д. – за довіреністю;

від відповідача2 Дагаєва Л.Е. – за довіреністю;

від третьої особи не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Концерну “Донецькоблагробуд” м. Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Волноваської міської ради м. Волноваха, про витребування від Концерну “Донецькоблагробуд” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” 57/100 та 18/100 відповідно частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, та складаються з адміністративно-побутового корпусу, вентиляційної камери, входу в підвал(літ. А-3), формовочно-арматурного цеху (літ. Б-1), будинку ВТК (літ. В-1), котельної, перехід у цех (літ. Г-1), слюсарської майстерні (літ. Е-1), перехід у цех блоків (літ Ж-1), бетонно-змішувального вузлу, переходу у цех блоків (літ. З-1, літ. И-1), компресорної (літ. Л-1), складу цементу (літ. Н-1), складу цементу (літ. М-1), складу ємульсолу (літ. О-1), підземної частини складу ємульсола (літ. О/п), насосної, перекачування мазуту (літ. П-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р1-1), станції зворотнього водопостачання, приміщення для місткості (літ. С-1, С/п), відділу сбуту (літ. Т-1), підвалу, ганку (літ. Т/п, Т1),убиральної на 2 вічко (літ. Х-1),водонапірної башти (літ. У-1), гаражу (літ. Щ-1), котельної тамбуру (літ. Ш-1, Ш1), пропарювальної камери (літ. Я-1), залізничної колії з тупіком (без літери), доріг і майданчиків (без літери), трансформаторної підстанції (літ. Ю-1), цеху блоків (літ. Д-1), трансформаторного кіоску (літ. Ф-2), компресорної з побутовими приміщеннями (літ. Ц-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р11), нахильної галереї з підземним складом (літ. З11), нахильної галереї (літ. З111), галереї подачі бетону (літ. б-1), тракторного боксу (літ. К-1), складу готової продукції (літ. Ч-1), складу матеріалів (літ. А-1) та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” права власності на 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, та складаються з адміністративно-побутового корпусу, вентиляційної камери, входу в підвал(літ. А-3), формовочно-арматурного цеху (літ. Б-1), будинку ВТК (літ. В-1), котельної, перехід у цех (літ. Г-1), слюсарської майстерні (літ. Е-1), перехід у цех блоків (літ Ж-1), бетонно-змішувального вузлу, переходу у цех блоків (літ. З-1, літ. И-1), компресорної (літ. Л-1), складу цементу (літ. Н-1), складу цементу (літ. М-1), складу ємульсолу (літ. О-1), підземної частини складу ємульсола (літ. О/п), насосної, перекачування мазуту (літ. П-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р1-1), станції зворотнього водопостачання, приміщення для місткості (літ. С-1, С/п), відділу сбуту (літ. Т-1), підвалу, ганку (літ. Т/п, Т1),убиральної на 2 вічко (літ. Х-1),водонапірної башти (літ. У-1), гаражу (літ. Щ-1), котельної тамбуру (літ. Ш-1, Ш1), пропарювальної камери (літ. Я-1), залізничної колії з тупіком (без літери), доріг і майданчиків (без літери), трансформаторної підстанції (літ. Ю-1), цеху блоків (літ. Д-1), трансформаторного кіоску (літ. Ф-2), компресорної з побутовими приміщеннями (літ. Ц-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р11), нахильної галереї з підземним складом (літ. З11), нахильної галереї (літ. З111), галереї подачі бетону (літ. б-1), тракторного боксу (літ. К-1), складу готової продукції (літ. Ч-1), складу матеріалів (літ. А-1).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на рішення виконавчого комітету Волноваської міської ради Донецької області № 13 від 02.02.2000 р., свідоцтво про право власності реєстр. № 331 від 26.07.2001 р., статут Волноваського виробничого кооперативу ЗБВ при Донецькому “Облагробуді”, лист погодження, свідоцтво № 22009409 від 02.02.1995 р., установчий договір № 25.01.1996 р., статут Відкритого акціонерного товариства “Волноваська агробудіндустрія”, протокол № 3 від 18.07.2000 р., перелік, установчий договір від 21.07.2000 р., статут Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія”, листи, розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації Донецької області № 399 від 08.08.2000 р., витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16599226 від 09.11.2007 р.

Відповідач1 надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, пояснив

-          згідно даних аудиторської комісії, утвореної згідно наказу Донецького регіонального відділення Фонду державного майна України № 532 від 21.02.1995 р. , Волноваський ЗБВ, 100% належав до недержавної, міжгосподарської власності;

-          при утворенні Волноваського виробничого кооперативу ЗБВ при Донецькому облагробуді, згідно п. 7.1 Статуту кооперативу, засоби кооперативу утворювалися за рахунок оборотних засобів, а не основних фондів, до яких належать спірні споруди;

-          ст. 7 Установчого договору на яку посилається позивач, не містить посилань на комплекс будівель та споруд, визначення переліку майна, що передається у власність ВАТ “Волноваська агробудіндустрія”;

-          власником спірного майна до 1998 р. залишалась Донецька обласна асоціація по агропромисловому будівництву “Облагробуд”, а з 1998 р. – Концерн “Донецькоблагробуд”, як правонаступник, що підтверджується балансом підприємства за 2000 рік та інвентарною книгою обліку оборотних засобів за 2000-2002 роки, додатково вказував на рішення господарського суду від 28.08.2007 р по справі № 11/66пд, згідно якого за Концерном “Донецькоблагробуд” визнано право власності на комплекс адміністративно-побутового корпусу А-3. з вентиляційною камерою та входом до підвалу загальною площею 1122,40 кв.м., що складає 11/100 ідеальної долі комплексу;

-          позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Відповідач2 надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, з огляду на порушення позивачем строків позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, вважав, що є добросовісним набувачем та власником спірного майна – 18/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Ухвалою суду від 04.09.2008 р. судом спільно до розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія”, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Волноваської міської ради м. Волноваха, про визнання права власності на частку 57/100 майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Ухвалою суду від 04.09.2008 р. судом спільно до розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” про визнання права власності на 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Ухвалою від 30.07.2008 р. по справі № 39/153пн судом за клопотанням позивача за первісним позовом в порядку розділу X ГПК України вжито заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Третя особа свого представника для участі в судовому засіданні не направила, надала клопотання просила розглянути справу без участі її представника.

В ході розгляду справи позивач за зустрічним позовом, Концерн “Донецькоблагробуд”, уточнив позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на 68/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Позивач за первісним позовом свого представника для участі в судовому засіданні від 22.09.2008 р. не направив, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв’язку зі службовим відрядженням останнього.

За приписами ст. 28 ГПК України представництво інтересів юридичних осіб в господарському процесі здійснюється через їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника (керівника).

Наведена правова норма не обмежує можливість представництва інтересів сторін іншими особами, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Слухання справи згідно ухвал суду від 19.08.2008 р. та від 04.09.2008 р. двічі переносилася, проте позивач своїм правом на представлення нових доказів, письмових пояснень/заперечень не скористався.

Крім того, позивачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин, що унеможливлюють явку представника в судове засідання.

Враховуючи викладене, а також достатність зібраних по справі документів для вирішення спору по суті, суд залишає клопотання ТОВ “Агробудіндустрія" про відкладення розгляду справи без задоволення.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

02.02.1995 р. при Донецькому Облагробуді утворений Волноваський виробничий кооператив залізобетонних виробів.

Рішенням виконавчого комітету Волноваської районної ради народних депутатів від 02.02.1995 р. було зареєстровано Волноваський виробничий кооператив залізобетонних виробів, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію № 22009409 та затверджено статут Товариства.

25.01.1996 р. між Донецькою обласною асоціацією по агропромисловому будівництву “Облагробуд” та фізичними особами, членами трудового колективу Волноваського кооперативу ЗБВ, було укладено установчий договір про створення Відкритого акціонерного товариства “Волноваська агробудіндустрія”.

Статут Відкритого акціонерного товариства “Волноваська агробудіндустрія” затверджено розпорядженням голови Волноваської райдержадміністрації № 181/1-р від 01.04.1996 р.

Згідно статей 1, 3 Установчого договору, п. 1.1, 1.2 Статуту Товариство створене на базі майна Волноваського кооперативу залізобетонних виробів та є правонаступником Волноваського кооперативу ЗБВ.

У відповідності до ст. 7 Установчого договору Товариство є власником майна, переданого йому Волноваським кооперативом ЗБВ на суму 43010 млн. крб.

Як вказує позивач в позовній заяві, порушення його прав полягає у невизнанні відповідачами за ним права власності на 75/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Позов мотивовано тим, що при утворенні ВАТ “Волноваська агробудіндустрія”, правонаступником якого є позивач, у статутний фонд Товариства передано комплекс будівель та споруд, за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3, проте рішенням виконавчого комітету Волноваської міської ради № 13 від 02.02.2000 р., за відповідачем1 було незаконно зареєстровано 75/100 частки будівель та споруд ВАТ “Волноваська агробудінустрія”, при цьому позивач посилається на положення статті 7 Установчого договору Товариства.

Проте як зазначалося вище, за змістом ст. 7 Установчого договору Товариство визначено власником майна, переданого йому Волноваським кооперативом ЗБВ на суму 43010 млн. крб.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не представлено суду будь-яких доказів (інвентаризаційних описів, балансу, розшифровок до балансу, актів приймання-передачі, тощо), які б надали суду можливість ідентифікувати спірне майно – 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, що складаються з адміністративно-побутового корпусу, вентиляційної камери, входу в підвал(літ. А-3), формовочно-арматурного цеху (літ. Б-1), будинку ВТК (літ. В-1), котельної, перехід у цех (літ. Г-1), слюсарської майстерні (літ. Е-1), перехід у цех блоків (літ Ж-1), бетонно-змішувального вузлу, переходу у цех блоків (літ. З-1, літ. И-1), компресорної (літ. Л-1), складу цементу (літ. Н-1), складу цементу (літ. М-1), складу ємульсолу (літ. О-1), підземної частини складу ємульсола (літ. О/п), насосної, перекачування мазуту (літ. П-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р1-1), станції зворотнього водопостачання, приміщення для місткості (літ. С-1, С/п), відділу сбуту (літ. Т-1), підвалу, ганку (літ. Т/п, Т1), убиральної на 2 вічко (літ. Х-1),водонапірної башти (літ. У-1), гаражу (літ. Щ-1), котельної тамбуру (літ. Ш-1, Ш1), пропарювальної камери (літ. Я-1), залізничної колії з тупіком (без літери), доріг і майданчиків (без літери), трансформаторної підстанції (літ. Ю-1), цеху блоків (літ. Д-1), трансформаторного кіоску (літ. Ф-2), компресорної з побутовими приміщеннями (літ. Ц-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р11), нахильної галереї з підземним складом (літ. З11), нахильної галереї (літ. З111), галереї подачі бетону (літ. б-1), тракторного боксу (літ. К-1), складу готової продукції (літ. Ч-1), складу матеріалів (літ. А-1) порівняно з тим, що передане йому Волноваським кооперативом ЗБВ на суму 43010 млн. крб., так само як і не представлено доказів наявності вказаного майна на балансі Волноваського кооперативу ЗБВ на час утворення ВАТ “Волноваська агробудіндустрія”.

Між тим, як вбачається зі змісту п. 7.1 Статуту Волноваського виробничого кооперативу ЗБВ при Донецькому "Облагробуді" засоби Кооперативу утворюються за рахунок оборотних засобів, що виділені Кооперативу Донецьким Облагробудом, у фонд при його утворенні.

До оборотних засобів, згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 03.04.1993 р. належать: сировина, паливо, матеріали, малоцінні предмети та предмети, що швидко зношуються.

Спірне майно – 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3 за визначенням означеного Положення – являють собою основні фонди.

За змістом ст. 24 Закону України "Про власність", ст. 7 Закону СРСР "Про кооперацію в СРСР" об’єктами права власності кооперативу є, зокрема, грошові та інші майнові внески його членів.

Таким чином, Кооператив став власником переданих йому Донецьким Облагробудом оборотних засобів.

Спірне майно - 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, Донецьким Облагробудом до статутного фонду Кооперативу не передавалося та відповідно не могло бути в подальшому передане Кооперативом до статутного фонду ВАТ "Волноваська Агробудіндустрія" при його утворенні.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем у розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено з допомогою належних та допустимих доказів, що спірне майно 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, при утворенні ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” було передане Волноваським виробничим кооперативом ЗБВ до статутного фонду Товариства, тобто не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Крім того, рішенням господарського суду від 28.08.2007 р. по справі № 11/66пд за позивачем визнано право власності на адміністративно-побутовий корпус А-3 з вентиляційною камерою та входом до підвалу загальною площею 1122,40кв.м., О1 склад емульсора, Ю1 трансформаторний кіоск загальною площею 147,20кв.м.

Суд приймає до уваги той факт, що рішення виконавчого комітету Волноваської міської ради № 13 від 02.02.2000 р., на підставі якого відповідачеві1 видано право власності на 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, так само як і рішення господарського суду Донецької області від 28.08.2007 р. в установленому законом порядку не скасовані, та є чинними.

Наразі, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи – є преюдиціальними та, згідно приписів ст. 35 ГПК України , не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За таких обставин, в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудіндустрія" в частині визнання за ним права власності на 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, та складаються з адміністративно-побутового корпусу, вентиляційної камери, входу в підвал(літ. А-3), формовочно-арматурного цеху (літ. Б-1), будинку ВТК (літ. В-1), котельної, перехід у цех (літ. Г-1), слюсарської майстерні (літ. Е-1), перехід у цех блоків (літ Ж-1), бетонно-змішувального вузлу, переходу у цех блоків (літ. З-1, літ. И-1), компресорної (літ. Л-1), складу цементу (літ. Н-1), складу цементу (літ. М-1), складу ємульсолу (літ. О-1), підземної частини складу ємульсола (літ. О/п), насосної, перекачування мазуту (літ. П-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р1-1), станції зворотнього водопостачання, приміщення для місткості (літ. С-1, С/п), відділу сбуту (літ. Т-1), підвалу, ганку (літ. Т/п, Т1),убиральної на 2 вічко (літ. Х-1),водонапірної башти (літ. У-1), гаражу (літ. Щ-1), котельної тамбуру (літ. Ш-1, Ш1), пропарювальної камери (літ. Я-1), залізничної колії з тупіком (без літери), доріг і майданчиків (без літери), трансформаторної підстанції (літ. Ю-1), цеху блоків (літ. Д-1), трансформаторного кіоску (літ. Ф-2), компресорної з побутовими приміщеннями (літ. Ц-1), мазутонасосної (літ. Р-1, Р11), нахильної галереї з підземним складом (літ. З11), нахильної галереї (літ. З111), галереї подачі бетону (літ. б-1), тракторного боксу (літ. К-1), складу готової продукції (літ. Ч-1), складу матеріалів (літ. А-1).

З огляду на наведене не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині витребування від Концерну "Донецькоблагробуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженро" спірного майна - 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, оскільки, за змістом ст. ст. 387, 388 ЦК України право на витребування майна із чужого незаконного володіння/від добросовісного набувача належить виключно власникові такого майна.

Як зазначалося вище, позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, що спірне майно 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, при утворенні ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” було передане Волноваським виробничим кооперативом ЗБВ до статутного фонду Товариства, або набуте ним в іншій, незаборонений законом спосіб, тобто не доведено право власності на спірне майно.

Таким чином, в задоволенні позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудіндустрія" в цій частині також слід відмовити.

Крім того, при винесені рішення про відмову в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” суд приймає до уваги заявлені відповідачами клопотання про застосування строків позовної давності.

Поняття, порядок обчислення та застосування строків позовної давності визначені главою 19 ЦК України, застосування положень якої можливе на підставі п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

За приписами ст. 256 ЦК України захист порушеного цивільного права або інтересу здійснюється зацікавленою особою в межах строку позовної давності, визначеного цим кодексом.

Виходячи з положень ст. 257 ЦК України при реалізації у судовому порядку прав на захист права власності застосовується загальний строк позовної давності тривалістю в три роки.

Перебіг позовної давності, згідно встановленого ст. 261 ЦК України правила починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом рішенням виконавчого комітету Волноваської міської ради Донецької області № 13 від 02.02.2000 р. за результатами розгляду клопотання Концерн "Донецьк облагробуд", підприємства "Волноваська агробудіндустрія" надано дозвіл на оформлення права колективної власності на комплекс будівель та споруд підприємства ВАТ "Волноваська агробудіндустрія" за Концерном "Донецькоблагробуд" 75/100 частки, за підприємством ВАТ "Волноваська агробудіндустрія" 25/100 частки.

26.07.2001 р., на підставі означеного Рішення, Волноваською міською радою ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” та концерну “Донецькоблагробуд” було видано свідоцтва про право власності на 25/100 та 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, відповідно.

Таким чином, суд доходить висновку, що про порушення своїх прав позивач, як правонаступник, ВАТ “Волноваська агробудіндустрія”, дізнався/повинен був дізнатися з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто з 26.07.2001 р.

Позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом лише 30.07.2008 р. (здано через канцелярію суду особисто), тобто поза межами встановленого строку позовної давності, який з урахуванням положень ст. 257, 261 ЦК України сплинув 26.07.2004 р.

Наразі, згідно положень ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, зміна організаційно-правової форми товариства, так само як і припинення повноважень одного арбітражного керуючого та призначення нового, не тягнуть за собою наслідків у вигляді переривання або зупинення строків позовної давності, оскільки на момент, виникнення обставин, що стали підставою для звернення ТОВ "Агробудіндустрія" до суду, викладені вище обставини були відомі позивачеві.

На зазначений висновок також вказує той факт, що за змістом направленого на адресу міського голови клопотання щодо оформлення права власності, підписаного головою ВАТ "Волноваська агробудіндустрія" та скріпленого печаткою підприємства, частки підприємств визначені як: 75/100 – за Концерном "Донецькоблагробуд" та 25/100 за ВАТ "Волноваська агробудіндустрія".

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлялося, доказів поважності причин пропуску строку суду не надавалось.

З огляду на наведене, а також беручи до уваги обставини викладені вище, в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха слід відмовити.

03.09.2008 р. відповідач1 Концерн “Донецькоблагробуд” звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” про визнання права власності на частку 68/100 майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, (в редакції заяви про уточнення позовних вимог).

Згідно представленого позивачем за зустрічним позовом аудиторського висновку з визначення долі державного майна в майна підприємств, що входять до складу обласної асоціації “Облагробуд”, складеного комісією, що утворена на підставі на підставі наказу Донецького регіонального відділення фонду державного майна № 532 від 21.02.1995 р., Волноваський ЗБВ (утворений згідно наказу № 327 від 04.10.1986 р.) 100% віднесений до недержавної (міжгосподарської) форми власності.

Ухвалою арбітражної наглядової колегії Вищого арбітражного суду України від 24.02.1995 р. встановлено, що асоціація з агропромислового будівництва “Облагробуд”, правонаступником якої, згідно статуту, є Концерн “Донецькоблагробуд”, є правонаступницею міжгосподарського об’єднання “Облагробуд”, тобто власником майна, віднесеного до міжгосподарської власності.

Як зазначалося вище, при утворенні у 1995 році Волноваського виробничого кооперативу ЗБВ Донецьким Облагробудом були передані лише оборотні засоби, у той час основні засоби продовжували рахуватися за Асоціацією.

З моменту ліквідації асоціації “Облагробуд” та створенні 01.09.1998 р., на її базі Концерну “Донецькоблагробу”, спірне майно обліковувалося на балансі Концерну, що підтверджується долученими до матеріалів справи інвентарними картками обліку основних засобів, а також балансом підприємства за 2000 рік, та інвентарною книгою обліку основних засобів за 2000-2002 роки.

Ідентифікація цих об’єктів можлива на підставі представлених інвентарних карток обліку основних засобів та інвентарної книги обліку основних засобів Концерну “Донецькоблагробуд”.

02.02.2000 р. рішенням виконавчого комітету Волноваської міської ради на підставі клопотання Концерну “Донецькоблагробуд” дозволено оформлення права колективної власності на комплекс будівель та споруд ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” за концерном “Донецькоблагробуд” 75/100 частки, за підприємством ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” 25/100 частки.

26.07.2001 р. Волноваською міською радою ВАТ “Волноваська агробудіндустрія” та концерну “Донецькоблагробуд” було видано свідоцтва про право власності на 25/100 та 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3, відповідно.

Таким чином, Концерн “Донецькоблагробуд” є законним власником спірного майна 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста 3.

Відносини, пов’язані з реалізацією права власності на той час були врегульовані Цивільним кодексом УРСР, Законом України “Про власність” та іншими нормативно-правовим актами, прийнятими на їх виконання.

Частина 1 ст. 86 ЦК УРСР, ч. 1 ст. 2 Закону України “Про власність” визначає, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном

З огляду на наведене, відповідач1, як власник 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3, мав право здійснити відчуження 18/100 з 75/100 частки комплексу будівель та споруд на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” за договором купівлі-продажу № 17 від 14.04.2003 р., ставши таким чином власником 57/100 з 75/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Крім того, як встановлено судовими рішеннями від 03.05.2007 р., від 28.08.2007 р. у справі № 11/66пд

1) 02.09.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” та Концерном “Донецькоблагробуд” укладено біржовий контракт № 109-н від 02.09.2005р., згідно якого ТОВ “Агробудіндустрія” на користь останнього відчужено: 25/100 частини промислового підприємства: О1 –склад емульсола, Ю1 –трансформаторний кіоск. за адресою: вул.100 років Червоного Хреста, 3, м.Волноваха, Волноваський район, Донецька область,

2) 11.11.2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” та Концерном “Донецькоблагробуд” укладено біржовий контракт № 118-н, згідно якого ТОВ “Агробудіндустрія” на користь останнього відчужено: адміністративно-побутовий корпус, вентиляційна камера, вхід до підвалу (А3-1) площею 1122,40кв.м. За адресою: вул.100 років Червоного Хреста, 3, м.Волноваха, Волноваський район, Донецька область.

3) Концерн “Донецькоблагробуд” м. Донецьк визнано власником об’єктів, які розташовані за адресою: вул.100 років Червоного Хреста, 3, м.Волноваха, Донецька область, а саме:

-          згідно біржового контракту № 118-н від 11.11.2005р. - адміністративно-побутовий корпус А-3 з вентиляційною камерою та входом до підвалу загальною площею 1122,40кв.м., що згідно проведеним розрахункам складає 10/100 ідеальної долі комплексу;

-          згідно біржового контракту № 109-н від 02.09.2005р. –О1 склад емульсора, Ю1 трансформаторний кіоск загальною площею 147,20кв.м., що згідно проведеним розрахункам складає 1/100 ідеальної долі комплексу.

Рішення у даній справі в установленому порядку не скасовані та є чинними.

Згідно положень ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи – є преюдиціальними та не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, на час розгляду спору та прийняття рішення у справі Концерн “Донецькоблагробуд” є власником 68/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами ст. 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом не визнає та оспорює право власності позивача на спірні об’єкти, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, зустрічні позовні вимоги Концерну “Донецькоблагробуд” щодо визнання за ним права власності на 68/100 частки комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3, суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

03.09.2008 р. відповідач2 в порядку ст. 60 ГПК України звернувся з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія”, про визнання права власності на 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3, яка згідно ухвали від 04.09.2008 р. прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом.

Оцінивши в сукупності представлені позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, а також беручи до уваги встановлені під час слухання справи факти, вимоги позивача за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” суд вважає такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3, щодо яких позивачем заявлені позовні вимоги, набуті останнім за договором купівлі-продажу № 17 від 14.03.2003 р.

Означений договір за свої змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу майна та підпадає під правове регулювання норм статей 224-240 ЦК УРСР, положення якого застосовуються з огляду на приписи п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України

Згідно умов вказаного Договору Продавець зобов’язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти майно виробничо-технічного призначення (основні фонди)

-          цех блоків (652 кв.м.);

-          пропарувальну камеру (у кількості 2 шт.);

-          слюсарську майстерню (116 кв.м.);

-          залізничний тупик 919 пм, що складає 18/100 від 75/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Вартість вказаного майна, за умовами п. 3.1, 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди від 25.07.2003 р.), складає 120 тис. грн. та сплачується Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в наступні строки

-          60 тис. грн. до 10.04.2003 р.;

-          20 тис. грн. до 10.06.2003 р.;

-          10 тис. грн. до 10.07.2003 р.;

-          30 тис. грн. до 20.09.2003 р.

На виконання умов Договору Покупець сплатив обумовлену п. 3.1 Договору вартість майна, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями № 142 від 09.06.2003 р., № 170 від 10.06.2003 р., № 284 від 19.09.2003 р., № 299 від 26.09.2003 р., № 57 від 10.04.2003 р., а також банківськими виписками.

14.04.2003 р. між сторонами в порядку, визначеному п. 1.3, 2.1.2, 2.2.1 Договору, підписано акт приймання-передачі, згідно якого Продавець передав, а Покупець прийняв - цех блоків (652 кв.м.), пропарувальну камеру (у кількості 2 шт.), слюсарську майстерню (116 кв.м.), залізничний тупик 919 пм.

Акт приймання-передачі майна підписано сторонами без зауважень та заперечень.

Положення ст. 128 ЦК УРСР, визначають, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором, виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно положень п. 1.2 Договору право власності на майно, що продається переходить до Покупця з моменту оплати 50% його вартості.

За змістом ч. 4 ст. 10 Закону України “Про підприємства в Україні” (чинним на час укладання спірного договору) джерелами формування майна підприємства є, у тому числі, придбання майна іншого підприємства, організації.

В порядку Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, Волноваським бюро технічної інвентаризації, здійснено державну реєстрацію права власності на 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3 за ТОВ “Дженро”, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 726213 від 06.06.2003 р.

Таким чином, виходячи зі змісту норм статей 12-13, 15 Закону України „Про власність” , ч. 4 ст. 10 Закону України “Про підприємства в Україні”, ст. 128 ЦК УРСР, п. 1.3 Договору – ТОВ “Дженро” є законним набувачем та власником спірного майна - 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

За нормами ст. 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3 – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Таким чином, враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом не визнає та оспорює право власності позивача на спірне майно, вимоги позивача, суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на позивача за первісним позовом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха – відмовити.

Зустрічні позовні вимоги Концерну “Донецькоблагробуд” м. Донецьк – задовольнити.

Визнати за Концерном “Донецькоблагробуд” м. Донецьк право власності на 68/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха на користь Концерну “Донецькоблагробуд” м. Донецьк витрати за державним митом в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь – задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь право власності на 18/100 частки майна в комплексі будівель та споруд, що розташований за адресою Донецька область, м. Волноваха, вул. 100 років Червоного Хреста, 3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудіндустрія” м. Волноваха на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженро” м. Маріуполь витрати за державним митом в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя