ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.08 р.                     Справа № 41/164

Суддя господарського суду Донецької області Гончаров С.А.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Прокурора Першотравневого району в інтересах держави в особі Першотравневої районної ради, смт. Мангуш

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства „Чисті пруди”, смт. Ялта

треті особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача:

1. Маріупольське міжрайонне управління водного господарства, с. Іллічівське

2. Донецьке обласне виробниче управління меліорації та водного господарства, м. Донецьк

про стягнення 2369,28 грн. суми шкоди, завданої внаслідок незаконного скиду води зі ставка № 23 місцевого значення, розташованого на території Ялтинської селищної ради

При участі представників:

від позивача: не з’явились

від відповідача: Слєпов Д.Ю. – за довіреністю №21 від 01.09.2008р.

третя особа 1: не з’явились

третя особа 2:Панкова О.П. – довіреність від 17.10.08р. №11-1444

Копчьонов Б.В. – довіреність від 17.10.08р. №11-1444

в засіданні брали участь: прокурор Єфременко Т.В.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Першотравневого району в інтересах держави в особі Першотравневої районної ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Селянського (фермерського) господарства „Чисті пруди”, смт. Ялта про стягнення 2369,28 грн. суми шкоди, завданої внаслідок незаконного скиду води зі ставка № 23 місцевого значення, розташованого на території Ялтинської селищної ради.

Ухвалою суду від 16 вересня 2008р. залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача Маріупольське міжрайонне управління водного господарства.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2008р. залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача Донецьке обласне виробниче управління меліорації та водного господарства.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що перевіркою, проведеною Маріупольським міжрайонним управлінням водного господарства щодо стану дотримання відповідачем водного законодавства, встановлений факт скидання води зі ставку без погодження з органами рибохорони, Мінрибгоспу, Мінекобезпеки та іншими зацікавленими органами виконавчої влади, що є порушенням вимог п. 1, п. 8 ст. 44 Водного кодексу України, п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України № 1192 від 28.09.1996 року „Про затвердження Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення торгівлі”, а також порушенням умов договору оренди водного об’єкту.

Як зазначає прокурор, факт порушення вимог водного законодавства з боку відповідача підтверджується актом перевірки від 10.12.2007 року, приписом від 10.12.2007 року, договором оренди водних об’єктів від 15.03.2002 року, укладеним між позивачем та відповідачем, поясненнями голови відповідача, згідно з якими підтверджено факт скиду води зі ставка № 23, розрахунком розміру відшкодування збитків.

Прокурор стверджує, що вказаними діями відповідач грубо порушив гарантоване діючим законодавством України право власності та інтереси держави, чим спричинив державі збитків на суму 2369,28 грн., згідно розрахунку, зробленого Маріупольським міжрайонним управлінням водного господарства.

Позивачем у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримано.

Відповідач проти позовних вимог прокурора заперечив, посилаючись на те, що положення п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України № 1192 від 28.09.1996 року може бути застосовано до природних водних об’єктів – лиманів та озер та не може застосовуватись до штучно створених об’єктів, до яких відноситься ставок № 23; розрахунок відшкодування збитку є сумнівним, оскільки фактичних вимірів 06.12.2007 року наповнення ставка не здійснювалось уповноваженими органами та акт складений пізніше виявлення скиду води. Відповідач стверджує, що на теперішній час об’єм води у ставку № 23 складає 767 тис. куб.м., що відповідає його нормальному стану.

Відповідачем зазначено про відсутність факту наявності у посадових осіб відповідача дій з самовільного скиду води зі ставка, оскільки такий скид є виробничою дією з вилову вирощеної продукції, 02.11.2007 року перед скидом води зі ставку головою відповідача здійснювалось узгодження скиду води для вилову вирощеної продукції з орендодавцем ставка – Першотравневою районною радою, якою не було заперечене проведення скиду; у відповідності до договору оренди водних об’єктів місцевого значення від 15.03.2002 року на відповідача не було покладено обов’язок узгодження скиду води зі ставка № 23 з іншими організаціями, окрім орендодавця.

Додатково відповідачем було пояснено, що ним у 2007 році не було отримано дозвіл на спеціальне водокористування, оскільки відповідач у 2007 році взагалі не здійснював спеціальне водокористування, що полягало б у заборі води для поповнення ставку № 23, поповнення води здійснювалось природним шляхом. Відповідачем, з огляду на ст. 1 Закону України „Про фіксований сільськогосподарський податок”, зазначено, що, у разі здійснення ним спеціального водокористування, збір на спеціальне водокористування був фактично оплачений на початку 2007 року одночасно зі сплатою фіксованого сільськогосподарського податку.

Також, як стверджує відповідач, розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних відповідачем, здійснений із застосуванням невірних показників.

Третьою особою-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача, Маріупольським міжрайонним управлінням водного господарства, надані суду пояснення, згідно з якими третьою особою-1 зазначено, що основним документом, на підставі якого здійснюється управління режимом кожного ставка є Правила експлуатації їх водних об’єктів; з огляду на ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається державними органами охорони навколишнього природного середовища – у разі використання води водних об’єктів загальнодержавного значення, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міською радами за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища – у разі використання води водних об’єктів місцевого значення.

Третя особа-1 стверджує, що водокористування у ставковому рибному господарстві складається із затрат води на заповнення ставків, поповнення її втрат на фільтрацію і випаровування, створення проточності тощо; скид води з водних об’єктів здійснюється згідно з порядком, що встановлюється обласним виробничим управлінням меліорації водного господарства відповідно до чинного законодавства, з метою збереження водних ресурсів та захисту від виснаження у узгодженні на скид води з водного об’єкту обласним виробничим управлінням меліорації водного господарства встановлюється об’єм скиду води, дата початку скиду та дата поповнення ставку.

Як зазначено третьою особою-1, робота водогосподарських систем (водосховищ, каналів та інших зв'язаних між собою водних об'єктів) регулюється шляхом встановлення відповідних режимів для кожного водного об'єкта системи з урахуванням прогнозу водності. Режими роботи цих систем встановлюються водогосподарськими органами на підставі правил експлуатації водних об'єктів з урахуванням екологічних вимог та інтересів всіх водокористувачів. Порядок експлуатації водосховищ визначається правилами, що затверджуються органами водного господарства для кожного водосховища окремо, а для каскаду або системи водосховищ - за погодженням з державними органами охорони навколишнього природного середовища та санітарного нагляду. Підприємства, установи та організації, які експлуатують водопідпірні, водопропускні, водозахисні або водозабірні споруди водогосподарських систем, зобов'язані дотримувати встановлених режимів їх роботи та правил експлуатації.

Третьою особою-1 пояснено, що її фахівцями 06.12.2007 року було виявлено факт скиду води зі ставка № 23 та 10.12.2007 року проведено позапланову перевірку відповідача, якою підтверджено факт скиду води та по факту проведення якої по результатам проведення інвентаризації водних об’єктів складено акт перевірки дотримання водного законодавства.

Третьою особою-1 зазначено, що призначення гідротехнічних споруд та вказане у паспорті призначення ставку – зрошення, не співпадає з твердженням відповідача про те, що гідротехнічні споруди ставку служать для скиду води головним чином у період вилову риби.

Також, третьою особою-1 додатково пояснено, що Маріупольське міжрайонне управління водного господарства , з огляду на ст. 13 Водного кодексу України, є спеціально уповноваженим органом державної виконавчої влади у галузі використання водних об’єктів, одним з основних завдань якого є здійснення контролю за раціональним використанням, охороною та відтворенням водних ресурсів.

Третьою особою-2, Донецьким обласним виробничим управлінням меліорації та водного господарства, надані суду пояснення, відповідно до яких третьою особою-2 пояснено, що питання скиду води регулюється нормами Водного кодексу України, а саме, статтею 8, якою визначено, що компетенцію обласної ради у галузі регулювання водних відносин є видача дозволів на спеціальне водокористування з водних об'єктів місцевого значення; статтею 16, відповідно до якої до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань водного господарства в галузі управління і контролю за використанням і охороною вод відноситься, зокрема, погодження дозволів на спеціальне водокористування.

З огляду на наведені положення законодавства, а також ст.ст. 44, 49, 74 Водного кодексу України, ст. 76 Порядку експлуатації водогосподарських систем, третя особа-2 стверджує, що суб’єкт господарювання повинен узгоджувати кожний скид води, порядок такого скиду здійснюється у відповідності з передбаченим режимом для конкретного водного об’єкту, до компетенції третьої особи-2 відносяться повноваження з погодження суб’єкту господарювання скиду води.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

15.03.2002 року між Першотравневою районною радою (орендодавцем) та Селянським (фермерським) господарством „Чисті пруди” (орендарем) було укладено договір оренди водних об’єктів місцевого значення, згідно п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду для риборозведення та виробництва сільськогосподарської продукції земельні ділянки, на яких розташовано, зокрема, ставок № 5 площею водного дзеркала 37,2 га з прибережною захисною смугою 50м, розташований у руслі річки Камишеватка.

Пунктом 3.12. наведеного договору встановлено, що орендодавець зобов’язаний повністю відшкодовувати збиток, нанесений водному об’єкту діями орендаря, що призвели до пошкодження гідротехнічної споруди, самовільному забору та скиду води зі ставка.

Згідно п. 5.1. договір діє з моменту підписання по 31.12.2025 року.

Пунктом 6.2. договору від 15.03.2002 року визначено, що при оформленні дозволу на спеціальне водокористування водокористувач зобов’язаний узгоджувати об’єми споживаної води з орендарем.

10.12.2007 року посадовими особами Маріупольського міжрайонного управлінням водного господарства на підставі статей 13, 19 Водного кодексу України, проведено перевірку дотримання вимог водного законодавства на об’єкті – ставку № 23 об’ємом 767 тис. куб.м. площею водного дзеркала 37,2 га, розташованого у смт. Ялта б. Камишеватка Першотравневого району, орендарем якого є відповідач. Результати перевірки оформлені актом перевірки стану дотримання водного законодавства від 10.12.2007 року.

Згідно з наведеним актом перевірки наявність дозволів на спеціальне водокористування та стан виконання вимог дозволів не перевірялось.

Перевіркою виявлено та в акті перевірки зафіксовано скид води зі ставку без погодження у встановленому порядку.

Також, згідно з актом перевірки стану дотримання водного законодавства від 10.12.2007 року, безгосподарське використання води веде до виснаження водних ресурсів та понесення шкоди водному об’єкту.

Начальником Маріупольського міжрайводгоспу згідно „Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил експлуатації”, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству № 290 від 29.12.2001 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України за № 44/6336 від 18.01.2002 року (надалі – “Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків”), було розраховано розмір відшкодування збитків, заподіяних державі відповідачем при без господарському використанні води внаслідок скиду води, виявленого 6.12.2007 року, з ставку № 23 (згідно інвентаризації водних об’єктів Першотравневого району), об’ємом при НПР 767 тис. куб.м. площею водного дзеркала 37,2 га, розташованого в смт. Ялта по балці Камишуватка Першотравневого району.

Згідно наведеного розрахунку сума збитків складає 2369,28 грн. і позивач вважає, що збитки, по-перше, реально заподіяні в цій сумі, по-друге заподіяні неправомірними діями відповідача.

Зазначені твердження позивача та прокурора не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства з огляду на наступне.

Як зазначалось, порушення водного законодавства, яке на думку позивача, прокурора та третьої особи-1 заподіяне відповідачем та призвело до виникнення збитків полягає у скиді види із ставку без погодження у встановленому порядку. Саме це визначено в якості порушення у акті перевірки, який став підставою для розрахунку збитків та вимог про їх стягнення.

Проте, дослідження судом чинного законодавства свідчить, що в ньому відсутні положення щодо обов’язку орендаря ставку погоджувати саме скид води з будь-яким органом державної влади або іншим регулятивним органом. Не визначений нормативно і порядок такого погодження, перелік документів, необхідний для такого погодження, форма погоджувального документа (дозвіл, резолюція і т.ін.).

Посилання третьої особи-1 на те, що відповідачем не розроблений режим експлуатації ставку теж не приймається судом до уваги, оскільки по-перше, третьою особою не доведено, що такий режим має містити у собі умови та процедуру погодження саме скидів води зі ставків, по-друге, законодавством не передбачений обов’язок користувача ставком розробляти такі режими. Також, третьою особою-1 не доведено нормативне встановлення будь-яких режимів експлуатації ставку та порушення саме режиму експлуатації. Встановлене лише скидання води зі ставку без погодження у встановленому порядку, при цьому, матеріалами справи не доводиться що режими експлуатації ставків передбачають обов’язок та процедуру узгодження скидів з них води.

Посилання третьої особи-2 на те, що відповідачем порушений режим спеціального водокористування, через те, що позивач повинен був отримати дозвіл на спецводокористування, також не узгоджується з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Поняття спеціального водокористування визначено статтею 48 Водного Кодексу України і передбачає, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

При цьому, Водним кодексом визначені поняття забору води і використання води.

Так, забір води - вилучення води з водного об'єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них; використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Таким чином, законом до спеціального водокористування віднесений сам по собі забір води (як процес для подальшого її використання), використання води, як процес вилучення для подальшого її використання і без вилучення, проте з одночасним скиданням забруднюючих речовин у водні об'єкти (сполучник “та” визначенні терміну “спеціального водокористування”).

Без наявності зазначених обставин водокористування не може вважатися спеціальним та не потребує дозволу. У спірних правовідносинах, як сторонами так і третіми особами суду пояснено, що забір води для подальшого використання та скидання забруднюючих речовин у водний об’єкт відповідачем не здійснювалось, не випливає таке і з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки відповідача.

Матеріалами справи не доводиться що здійснювані відповідачем роботи з риборозведення включають, або можуть включати в себе будь-які роботи, пов’язані із забором води із ставку та скиданням зворотних вод.

Посилання третьої особи-2 на те, що термін “використання води” включає в себе потреби рибництва, а тому само по собі рибництво є спеціальним водокористуванням спростовується положеннями законодавства, а саме ч. 3 ст. 48 Водного Кодексу України.

Так, згідно цієї норми не належать до спеціального водокористування:

пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних);

подача (перекачування) води водокористувачам у маловодні регіони;

усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення);

використання підземних вод для вилучення корисних компонентів;

вилучення води з надр разом з видобуванням корисних копалин;

виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт;

видобування корисних копалин і водних рослин;

прокладання трубопроводів і кабелів;

проведення бурових, геологорозвідувальних робіт;

інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

Тобто, незважаючи на загальне положення щодо віднесення використання води (в тому числі і без вилучення води для потреб рибництва) до спеціального водокористування, законодавство робить спеціальне виключення щодо будь-яких інших робіт, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод. Тобто, фактично, законодавство відносить до спеціального тільки водокористування при якому відбувається забір води та скидання зворотних вод.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що відповідачем забір води (у розумінні положень Водного Кодексу) та скидання зворотних вод не здійснювалось.

Таким чином, судом не встановлено порушення відповідачем водного законодавства, яке передбачає відшкодування збитків, визначення яких провадиться за Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків.

Так, збитки розраховані згідно п. 6 наведеної Методики, за формулою З с.в. = х Тар х 5, де W - об'єми води при самовільному водокористуванні, заборі води з порушенням планів водокористування, переуступці права водокористування, об'єм нераціонально використаної води, об'єм зумисного чи незумисного заниження показників обсягів забору води з водних об'єктів чи обсягів відведення води у водні об'єкти. При цьому, згідно пояснень третьої особи-1 за параметр W визначений об'єм води при самовільному водокористуванні, за обсяг води прийнятий обсяг води що був скинутий із ставку без погодження у встановленому порядку.

Згідно п. 3.1. Цієї ж Методики самовільне водокористування - самовільне захоплення, використання вод без спеціального на те дозволу. Як встановлено судом отримання будь-яких спеціальних дозволів на скид води законодавством не передбачено, такий вид робіт не відноситься законом до спеціального водокористування.

Таким чином, заподіяння відповідачем збитків на зазначених прокурором підставах та у розмірі, який вимагається до стягнення матеріалами справи не доводиться, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 1, 48, 49 Водного Кодексу України, Постановою КМУ від 13 березня 2002 р. N 321, Наказом Державного комітету України по водному господарству від 29 грудня 2001 року N 290, ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 43, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Прокурора Першотравневого району в інтересах держави в особі Першотравневої районної ради до Селянського (фермерського) господарства „Чисті пруди” про стягнення 2369,28 грн. суми шкоди, завданої внаслідок незаконного скиду води зі ставка № 23 місцевого значення, розташованого на території Ялтинської селищної ради - відмовити.

Суддя