КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2008                                                                                           № 31/449

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Іванова К.Є. (довіреність №1.01.-568 від 08.04.2008);

від відповідача - Модерау І.П. (довіреність б/н від 31.01.2008);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Авіаційна компанія "Сінком-Авіа"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.02.2008

у справі № 31/449

за позовом                               Кримське державне авіаційне підприємство "Універсал-Авіа"

до                                                   ЗАТ "Авіаційна компанія "Сінком-Авіа"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 323127,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.02.2008 позов Кримськогодержавного авіаційного підприємства „Універсал-Авіа” (надалі позивач) до Закритого акціонерного товариства „Авіаційна компанія „Сінком-Авіа” (надалі відповідач) про стягнення 323 127,34 грн. задоволено повністю. За рішенням підлягає стягненню з Закритого акціонерного товариства „Авіаційна компанія „Сінком-Авіа” на користь Кримського державного авіаційного підприємства „Універсал-Авіа” 222 025,18 грн. основної заборгованості, 46 226,79 грн. пені, 44 590,05 грн. штрафу, 10 285,32 грн. процентів річних, 3 231,27 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, частково не погоджуючись із вказаним рішенням в частині стягнення з нього 7% штрафних санкцій, звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій вказує, що прийнято воно було з порушенням норм матеріального та процесуального права, що обмежує законні права та інтереси відповідача, а тому підлягає скасуванню. Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Умовами Договору оренди повітряного судна №85 не передбачено таке забезпечення виконання зобов’язань як стягнення штрафу у розмірі 7%; окремого правочину, як це передбачено ст. 547 ЦК України, позивач та відповідач не укладали, а тому стягнення місцевим господарським судом штрафу лише на підставі ст. 231 ГК України, є безпідставним.

Позивач, на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 31.03.2008, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає. Безпідставними є посилання відповідача, викладені в апеляційній скарзі, на ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України, оскільки позивач просив стягнути саме штрафні санкції на підставі ст. 231 ГК України (як підприємство, що належить до державного сектора економіки), а не штраф як неустойку в розумінні вказаних норм цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Виходячи із наведеної норми, колегія суддів зобов’язана перевірити законність і обґрунтованість рішення Господарського суду м. Києва від 27.02.2008 у справі №31/449 не лише в частині, з якою не згодний відповідач, а рішення у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

18.05.2004 між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди повітряного судна №85 (надалі – договір), згідно з пп. 1.1. якого позивач (за договором орендодавець) надає в оренду відповідачу (за договором орендар) вертоліт типу Мі-8Т, бортовий реєстраційний №UR-22406, заводський номер 7451, максимальна злітна вага 12 тон, вартістю 3 112 949,27 грн.; орендоване майно буде використовуватися для виконання вантажних авіаційних перевезень (пп. 1.2. договору); орендоване повітряне судно є власністю позивача, орендаря за договором (пп. 1.3. договору).

Розділом 6 договору сторони визначили порядок взаєморозрахунків та орендної плати, а саме: порядок взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем та розрахунок орендної плати викладено в Додатку №2 до даного договору, всі суми, що вказані в додатку №2 до договору, включають в себе ПДВ (пп. 6.1.); по результатам кожного звітного періоду складаються акти здачі-приймання виконаних робіт, які підписуються повноважними представниками орендаря та орендодавця; оплата за оренду повітряного судна здійснюється згідно актів здачі – приймання виконаних робіт (пп. 6.2.); сума орендної плати за кожний звітний період коригується на щомісячний індекс інфляції за відповідний звітний період, коригування здійснюється в актах здачі-приймання виконаних робіт (пп. 6.3.); орендні платежі здійснюються протягом 30 днів з моменту підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання виконаних робіт; у випадку порушення вказаних термінів оплати, орендар (відповідач) сплачує орендодавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої в строк суми (пп. 6.4.); протягом терміну оренди сторони за договором мають право переглядати ставки оренди, оформляючи зміни Доповненнями до даного договору (пп. 6.5.).

В розділі 7 договору оренди №85 закріплені права та обов’язки сторін за договором, зокрема: орендодавець зобов’язаний передати орендарю повітряне судно у справному стані, з достатнім міжремонтним ресурсом і повністю оснащене усім необхідним побутовим обладнанням (пп. 7.1.); оренда зобов’язаний використовувати повітряне судно відповідно до вимог даного договору та чинного законодавства України, у погоджені договором терміни вносити орендну плату; повернути орендоване повітряне судно після закінчення строку дії даного договору у стані, придатному до експлуатації (пп. 7.4.1., 7.4.2., 7.4.3.).

Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов’язань, передбачених даним договором, відповідно до чинного законодавства України (пп. 8.10.).

Відповідно до пп. 13.1. договору останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє три роки з моменту вступу даного договору в силу; обов’язки сторін припиняються при остаточному проведенні розрахунків (пп. 13.3.).

Сторони за договором оренди №85 уклали додаток №2 до вказаного договору, яким закріпили, зокрема, наступне: орендар незалежно від фактичного нальоту буде оплачувати орендодавцю щомісяця (за винятком неповних місяців) гарантовану норму нальоту, що складає 30 годин льотного часу, виходячи зі ставки 1 864.70 грн. за одну льотну годину; сума щомісячного гарантованого платежу складає 55 941 грн.; оплата оренди буде виконуватись пропорційно фактично відпрацьованим дням в таких місяцях; орендар щомісяця оплатить орендодавцю фактичний наліт, що перевищує 30 годин в місяць, виходячи зі ставки 1 598, 31 грн. за одну годину; всі суми, зазначені в даному додатку містять у собі ПДВ та їх оплата буде здійснюватися орендарем протягом 30 днів з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи сторони за договором №85 неодноразово підписували додаткові угоди (додатки) до вказаного договору; так 16.11.2004 сторонами підписано додаткову угоду №5, якою додаток №2 до договору, у зв’язку із закінченням контрактного періоду тривалістю шість місяців, було змінено і встановлено нові умови оплати оренди вертольоту з 01.12.2004 по 31.05.2005, а саме: орендар незалежно від фактичного нальоту буде оплачувати орендодавцю щомісяця (за винятком неповних місяців) гарантовану норму нальоту, що складає 30 годин польотного часу, виходячи зі ставки 2 096,82 грн. за одну льотну годину; сума щомісячного гарантованого платежу складає 62 904,60 грн.; оплата оренди буде виконуватись пропорційно фактично відпрацьованим дням в таких місяцях; орендар щомісяця оплатить орендодавцю фактичний наліт, що перевищує 30 годин в місяць, виходячи зі ставки 1 664,68 грн. за одну годину; оплата за фактичний наліт, виконаний орендарем до початку контрактного періоду для підготовки та обльоту повітряного судна буде виконуватися по ставці як і за гарантійну годину нальоту – 2 096,82 грн. за кожну годину; контрактний період – це оплачуваний період, протягом якого вертоліт буде виконувати роботи по місії ООН –JMC (HQ), тривалість контрактного періоду становить шість місяців.

17.02.2006 сторони за договором оренди №85 уклали додаткову угоду №11, якою внесли зміни до пп. 1.1., 1.4. додатку №2, а саме: орендар незалежно від фактичного нальоту буде сплачувати орендодавцю (за винятком неповних місяців) гарантовану норму нальоту, що складає 40 годин польотного часу, виходячи зі ставки 2 096,82 грн. за одну льотну годину; сума щомісячного гарантованого платежу складає 83 872,80 грн.; орендар щомісяця оплатить орендодавцю фактичний наліт, що перевищує 40 годин в місяць, виходячи зі ставки 1 664,68 грн. за одну годину („ставка екстра години”); інші умови додатку №2 до договору оренди №85 залишаються незмінними; дана додаткова угода набуває чинності з 01.04.2006.

В вересні 2007 року позивач звернувся з позовом до місцевого господарського суду з вимогою стягнути з відповідача за період з лютого 2007 по квітень 2007 222 025,18 грн. основного боргу, 46 226,79 грн. пені, 7% штрафу, що становить 44 590, 05 грн. та 3% річних, що дорівнює 10 285,32 грн.

Рішенням господарського суду першої інстанції позов задоволено повністю, мотивовано воно тим, що: матеріалами справи підтверджується той факт, що всупереч умов Договору оренди повітряного судна №85, укладеного між позивачем та відповідачем і в якому останній є орендарем вертольоту типу Мі-8Т, відповідач не виконав свого обов’язку по сплаті орендної плати за орендоване майно, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем у розмірі 222 025,18 грн. Умовами договору №85 встановлено, що у випадку порушення відповідачем строків сплати орендної плати він сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, а тому оскільки відповідачем порушено строки сплати орендної плати, то відповідно з нього підлягає стягненню пеня у розмірі 46 226.79 грн.           Крім того, чинним законодавством України (ст. 231 ГПК України) встановлено, що у разі порушення господарського зобов’язання, в якому хоча б однією із сторін є суб’єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, до порушника такого зобов’язання застосовуються штрафні санкції у вигляді штрафу у розмірі 7% від вартості робіт (послуг), з яких допущено прострочення виконання понад 30 днів, а відтак, оскільки позивачем у даній справі є підприємство, що належить до державного сектора економіки, а відповідач прострочив виконання зобов’язання по сплаті орендної плати, з нього підлягає стягненню штраф у розмірі 44 590,05 грн. До того ж, відповідно до норм ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, має сплатити кредитору з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, а тому з відповідача підлягає стягненню 10 285,32 грн. процентів річних.

Колегія суддів погоджується із рішенням Господарського суду м. Києва, вважає його законним, та таким, що ґрунтується (підтверджується) на матеріалах справи, як у частині щодо стягнення з відповідача 7% штрафних санкцій, так і в частині задоволення інших вимог позивача, виходячи з наступного.

Укладений між позивачем та відповідачем договір за своєю правовою природою є договором найму оренди державного майна.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; дана норма кореспондується зі ст. 283 ГК України.

Згідно з приписами ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата – це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Крім того, оскільки позивачем (орендодавцем за договором №85) є державне підприємство, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою №05.3-6-06/104 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України то, відповідно, до даних правовідносин застосовуються і норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, який покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом його передачі фізичним та юридичним особам.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” також передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності.

Однією із істотних умов договорів оренди є орендна плата з урахуванням її індексації (ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, ч. 1 ст. 284 ГК України).

Статтею 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” закріплені основні обов’язки орендаря, серед яких і своєчасна і в повному обсязі сплата орендної плати.

Як встановлено умовами договору №85, а також додатком № 2 до нього із змінами і доповненнями, про що зазначалося вище, відповідач зобов’язаний сплачувати позивачу орендну плату за оренду повітряного судна, по результатам кожного звітного періоду складаються акти здачі приймання виконаних робіт, оплата за оренду повітряного судна здійснюється орендарем (відповідачем) на підставі цих актів протягом 30 днів з моменту підписання їх сторонами.

Отже, оскільки позивачем заявлено позов, зокрема, про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за оренду повітряного судна, то, відповідно, колегією суддів необхідно встановити чи складалися та підписувалися акти здачі-приймання, які б свідчили про належне виконання позивачем своїх договірних обов’язків і на підставі яких відповідач мав би сплачувати орендну плату.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що серед них містяться складені та підписані сторонами акти здачі приймання робіт за вказаний період (з лютого 2007 року по квітень 2007 року), а саме: акт №02/UR-22406/07-CA від 28.02.2006 (на суму 129 953,11 грн.), акт №03 UR-22406/07-CA від 31.03.2007 (на суму 91 889,84 грн.), акт №04 UR-22406/07-CA від 30.04.2007 (на суму 182,23 грн.). Перевіривши вказані акти, а також додаткові угоди та додатки до договору №85, якими встановлювалися розмір орендної плати за фактичний наліт („ставка екстра години”), розмір гарантованого платежу, тощо, за вказаний період (з лютого 2007 по квітень 2007), колегія суддів приймає дані акти як належні докази по даній справі і приходить до висновку про те, що загальна сума орендної плати, яку мав сплатити відповідач позивачу за оренду повітряного судна за період з лютого 2007 по квітень 2007 становить 222 025,18 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Отже, оскільки умовами договору оренди повітряного судна №85, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено обов’язок відповідача (орендаря за договором) сплачувати орендну плату вчасно та в повному обсязі (пп. 7.4.2.), то відповідно він був зобов’язаний це робити.           Однак, як свідчать матеріали справи, а відповідачем не надано доказів протилежного, відповідачем порушено виконання основного обов’язку орендаря – сплачувати орендну плату, що і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом, а тому, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість (доведеність) вимоги позивача стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати за оренду повітряного судна в розмірі 222 025,18 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено умовами договору (пп. 6.4.) і про що вказувалося вище, у випадку порушення термінів оплати орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від несплаченої в строк суми (Листом Національного банку України №14-011/1373-6039 від 06.06.2006 встановлений розмір облікової ставки на рівні 8,5% річних)

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому однією із сторін є суб’єкт господарювання, що належить до державного сектору економіки, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких, зокрема, розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості робіт (послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Виходячи із наведених правових норм, приймаючи до уваги, що колегією суддів встановлено порушення відповідачем виконання грошового зобов’язання, а саме, сплати орендної плати за оренду повітряного судна за договором №85, враховуючи те, що позивач є державним підприємством і, відповідно, належить до державного сектору економіки, колегія суддів вважає законними та доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача наступних санкцій: 3% річних від суми заборгованості, що становить 10 285,32 грн., 46 226,79 грн. пені, 7% штрафу, що становить 44 590,05 грн. (детальний розрахунок міститься в матеріалах справи), а відтак і висновок місцевого господарського суду про стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача є правильним та обґрунтованим.

Твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскільки договором оренди №85 сторони не встановлювали такого способу забезпечення зобов’язань як сплата штрафу в розмірі 7%, а тому стягнення з відповідача 44 590,05 грн., що еквівалентно 7% від суми заборгованості є незаконним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки пп. 14.4. договору оренди №85 закріплено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством, а відтак, оскільки законодавством передбачено такий вид штрафної санкції як стягнення додаткового штрафу в розмірі 7% від суми заборгованості за прострочення виконання зобов’язання понад 30 днів, позивач законно заявив відповідну вимогу, а місцевий господарський суд обґрунтовано її задовольнив, оскільки позивач довів належним чином прострочення виконання відповідачем зобов’язання по сплаті орендної плати понад 30 днів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач не довів своїх посилань та тверджень, позивач, в свою чергу, навпаки, довів належним чином свої позовні вимоги.

Виходячи із викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду від 27.02.2008, доводи Закритого акціонерного товариства „Авіаційна компанія „Сінком-Авіа”, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду м. Києва від 27.02.2008 у справі №31/449 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Матеріали справи №31/449 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

17.04.08 (відправлено)