ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2008 р.

№
18/216

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
-судді

Грека
Б.М. -(доповідача у справі)

суддів
:

Губенко
Н.М. Барицької Т.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на
постанову

Львівського
апеляційного господарського суду від 12.05.08

у
справі

№ 18/216

господарського
суду

Закарпатської
області

за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Парада"

до

ОСОБА_2
, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Сток"

треті
особи

Закрите
акціонерне товариство "Ужгородська швейна фабрика", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Вест-Трансферт", ОСОБА_1

про

визнання
недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів

за участю представників від:

позивача

Козич
Я.Л. (дов. від 07.11.07)

відповідача

не
з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Товариство
з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Парада” звернулося до
господарського суду Закарпатської області з позовом  про захист корпоративних прав акціонера
шляхом визнання незаконним продаж іменних акцій ЗАТ„Ужгородська швейна фабрика”
та визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № ВК/36-06/1 від
12.02.07. Ухвалою від 11.12.07 до участі у справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача залучено
Закрите акціонерне товариства „Ужгородська швейна фабрика”. Ухвалою від
17.12.07 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Вест
Трансферт”. Ухвалою від 25.01.08 до участі у справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні відповідача
залучено ОСОБА_1.

Рішенням
господарського суду Закарпатської області від 24.01.08 (суддя Кривка В.П.),
залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від
12.05.08 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Бойко С.М., суддів: Бонк
Т.Б., Марко Р.І.), позов задоволено з тих підстав, що при укладенні
оспорюваного договору порушене переважне право позивача (як акціонера) на
купівлю акцій підприємства.

Не
погоджуючись із судовими актами у справі, ОСОБА_1. звернувся до Вищого
господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати,
справу направити на новий розгляд. Касаційна скарга мотивована тим, що судами
порушені права скаржника, оскільки він був залучений лише в якості третьої
особи, а не відповідача, і не міг повною мірою скористатися своїми
процесуальними правами. Крім того, вказує на непідвідомчість справи
господарському суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо
дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником 191483 простих іменних
акцій ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика”, що становить 52,21% від загального
статутного фонду цього Товариства.

12.02.07
акціонером ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” ОСОБА_2., як продавцем,  та ТОВ „Вест-Сток”, як  покупцем, укладено договір №ВК/36-06/1
купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого, останній придбав прості
іменні акції ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” у кількості 83 шт.  за ціною 4150 грн.

Про
відчуження акцій акціонером ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” ОСОБА_2. ТОВ
„Торговий дім „Парада” повідомлене не було, чим порушені його переважні права,
як акціонера ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика”, на придбання акцій ЗАТ. Крім
того, адресу ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” також не надходило  ніяких письмових, усних заяв, попереджень та
пропозицій щодо наміру чи здійснення відчудження своїх акцій від акціонера
ОСОБА_2.

На
підставі цих обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку про
необхідність визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним,
оскільки при його укладенні не було дотримано преважне право акціонерів на
купівлю акцій.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати
правову позицію господарських судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно
до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про господарські товариства" перехід
та реалізація права власності на акції здійснюється відповідно до законодавства
України. Згідно із підпунктом "г" ст. 11 цього ж Закону, учасники
товариства зобов'язані, зокрема, нести обов'язки, якщо це передбачено  цим
Законом,  іншим  законодавством  та
установчими документами. Частиною третьою ст. 81 Господарського кодексу
України встановлено, що акції закритого акціонерного товариства розподіляються  між засновниками або серед заздалегідь
визначеного кола осіб і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися
та продаватися на біржі. Акціонери закритого товариства мають переважне право
на придбання  акцій, що продаються іншими
акціонерами товариства. При цьому законодавцем закріплюється переважне право на
придбання акцій у нормі прямої дії, яка підлягає виконанню незалежно від
наявності в статуті ЗАТ положень про таке переважне право і порядок його
здійснення.

Як
встановлено судами, під час укладення спірного договору порушені вимоги ч.3 ст.
81 ГК України, оскільки позивача було позбавлено можливості скористатися
належним йому переважним правом  на
придбання акцій, які продавались акціонером ОСОБА_2. За таких обставин,
враховуючи вищенаведене та зазначені положення законодавства, вимога позивача
про захист корпоративних прав акціонера ЗАТ шляхом визнання недійсним договору
купівлі-продажу цінних паперів № ВК/36-06/1 від 12.02.07 обґрунтована та
правомірно задоволена судами.

Доводи
скаржника про те, що він був залучений до участі у справі не в якості
відповідача, а в якості третьої особи не можуть бути підставою для скасування
судових актів у справі, оскільки він фактично був учасником судового процесу та
користувався тими ж правами, що і відповідач, за винятком (з врахуванням
характеру позовних вимог) права визнати позов повністю, або частково. Тому
порушення судами ст. 65 Господарського процесуального кодексу України не
вплинуло на правильність судових актів по суті та не може бути підставою для їх
скасування. Щодо посилань скаржника на непідвідомчість даного спору
господарським судам України, то вони спростовуються змістом ст. 12
Господарського процесуального кодексу України. Отже, доводи касаційної скарги
не можуть бути підставою для скасування судових актів у справі.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119,
11110 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 12.05.08 у справі № 18/216 залишити без змін.

Головуючий
- суддя
Б. Грек

Судді
Н.
Губенко

Т. Барицька