ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№ 16/162

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Коваленка В.М.

Заріцької А.О.

розглянувши

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля",

м. Павлоград

на постанову

та ухвалу

від 06.05.2008 р. Київського апеляційного господарського суду

від 15.01.2008 р. господарського суду м. Києва

за заявою

Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля",

м. Павлоград

про

визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі

№16/162 (1998 р.) господарського суду м. Києва

за позовом

Житомирського підприємства "Облпаливо", м. Житомир

до

1.          Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля", м. Павлоград;

2.          ДТГО "Південно-західна залізниця", м. Київ

про

стягнення 84,53 грн.

представники сторін в судове засідання не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

Житомирське підприємство "Облпаливо" (позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ВАТ "Павлоградвугілля" (відповідача І) та ДТГО "Південно-західна залізниця" (відповідача ІІ) про стягнення 84,53 грн. збитків від недостачі вугілля за відправкою №47877263.

Рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. у справі №16/162 (1998 р.) стягнено з ВАТ "Павлоградвугілля" на користь Житомирського підприємства "Облпаливо" 84,53 грн., а в позові до ДТГО "Південно-західна залізниця" - відмовлено.

На виконання рішення суду видано наказ від 12.05.1998 р. №16/162.

27.11.2007 р. від відповідача І (боржника) –ВАТ "Павлоградвугілля" до суду надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. (суддя Ярмак О.М.) у задоволенні заяви ВАТ "Павлоградвугілля" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. (судді: Андрієнко В.В. –головуючий, Студенець В.І., Малетич М.М.) апеляційну скаргу ВАТ "Павлоградвугілля" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, ВАТ "Павлоградвугілля" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. і ухвалу господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. та прийняти постанову, якою вимоги ВАТ "Павлоградвугілля" задовольнити та визнати наказ арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. таким, що не підлягає виконанню.

На думку заявника касаційної скарги, судами порушено норми матеріального та процесуального права, а саме ч. 24 ст. 1, ч. 15 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство), ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України “Про виконавче проваждення” та ч.ч. 2, 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача І (боржника) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що невиконання стягувачем зобов’язання подати до суду в місячний строк з дня опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство письмову заяву з вимогами до боржника не може мати наслідком оголошення судового рішення та наказу таким, що втрачає законну силу та не підлягає виконанню.

Однак, з таким висновком попередніх судових інстанцій погодитися не можна з огляду на таке.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2005 р. було порушено провадження у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" (відповідача І).

24.09.2005 р. в газеті "Голос України" за №181 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля".

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство до конкурсних кредиторів належать кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Отже, за вимогами, встановленими рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. у справі №16/162, позивач (стягувач) відносно відповідача І (боржника) є конкурсним кредитором у справі №Б26/7/05 про банкрутство останнього.

Колегія суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирське підприємство "Облпаливо" з заявою про визнання його кредитором у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" взагалі не зверталося.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у визначений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Так, вказаною статтею передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У зв’язку з чим, затверджуючи реєстр вимог кредиторів у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля", суд ухвалив вважати погашеними грошові вимоги осіб, які не звернулися у встановлений строк у справу про банкрутство боржника (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2006 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За таких обставин справи вищезазначені грошові зобов’язання ВАТ "Павлоградвугілля" перед Житомирським підприємством "Облпаливо" є припиненими в силу закону, а саме ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта.

У зв’язку з чим, стаття 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За ст. 1 цього закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування присічного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи зазначене, наказ арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги Житомирського підприємства "Облпаливо", які підтверджені рішенням арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 02.10.2007 р. у справі № 6/73.

На підставі наведеного оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції не можна визнати законними та обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню.

Беручи до уваги обставини справи, колегія суддів, керуючись приписами ст. 1119 ГПК України, вважає за необхідне прийняти нове рішення, яким заяву відповідача І (боржника), подану в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України, задовольнити.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" задовольнити.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. та ухвалу господарського суду м. Києва від 15.01.2008 р. у справі №16/162 (1998 р.) скасувати.

3.          Прийняти нове рішення, яким визнати наказ арбітражного суду м. Києва від 12.05.1998 р. у справі №16/162 (1998 р.) таким, що не підлягає виконанню.

4.          Виконання цієї постанови доручити господарському суду м. Києва.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді                                                    В.М. Коваленко

А.О. Заріцька