ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2008 р.

Справа № 6/143/08

за позовом

ТОВ СП „Нібулон”, м. Миколаїв

до відповідача

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві, вул. Чкалова, 20

про

визнання протиправним і скасування податкового повідомлення –рішення.

Суддя                                                                                                     Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Грінченко В.В., Кравченко О.Б.

Від відповідача

Бойко О.В.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН” (надалі –позивач) звернулося до суду з позовною заявою про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення –рішення від 18.02.2008р. №00007640/0, прийнятого Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві (надалі –відповідач).

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає прийняте податкове повідомлення –рішення таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а сума бюджетного відшкодування була зменшена контролюючим органом правомірно за відсутності даних щодо сплати до бюджету податку на додану вартість суб’єктами господарювання, які постачали товар безпосереднім контрагентам ТОВ СП „НІБУЛОН”.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, суд встановив:

СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві проведена невиїзна документальна перевірка ТОВ СП „НІБУЛОН” з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ під час відображення операцій з ЗАТ „Євротек”, підприємством „Адора”, ВАТ „Старобільський елеватор”, ТОВ „Агроресурси”, ТОВ „Оптімус”, ПП „Агродія” за період січень та березень 2006 року, серпень та вересень 2007 року. За результатами перевірки складено акт від 18.02.2008р. №90/40/14291113.

Вказаним актом встановлено порушення підприємством п.1.8 ст.1, п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (стор.25 акта), в результаті чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 690 002,09 грн., у тому числі по періодах січень 2006р. –47621,55 грн., березень 2006р. –114707,09 грн., серпень 2007р.-493571,70 грн., вересень 2007р. –34101,75 грн.

До наведеного висновку контролюючий орган дійшов в ході перевірки з’ясувавши, що суб’єкти господарювання, які постачали товар безпосереднім контрагентам ТОВ СП „НІБУЛОН”, є підприємствами з ознаками фіктивності та не включали суми ПДВ у перевіряємих звітних періодах до податкових зобов’язань в результаті, зокрема: недекларування податкових зобов’язань; не подання звітності; анулювання свідоцтва платника ПДВ; не знаходження підприємства за юридичною адресою; визнання в судовому порядку непричетності керівника до господарської діяльності, а також будь-яких укладених угод; визнання недійсними з моменту реєстрації установчих документів та припинення юридичної особи; порушення провадження в справі про банкрутство; визнання підприємства банкрутом; наявності судового рішення про припинення підприємницької діяльності юридичної особи; не знаходження за місцем реєстрації; зняття з обліку за заявою платника.

За вищеназвані порушення, на підставі акта перевірки та згідно з п.п. „б” п.п.4.2.2 п.4.2. ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III зі змінами та доповненнями та п.1 ч.1 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990р. №509-XII зі змінами та доповненнями СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві було прийняте податкове повідомлення –рішення від 18.02.2008р. №00007640/0, яким зменшено ТОВ СП „НІБУЛОН” суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 690 002,09 грн. ( в т.ч. за січень 2006р. –47 621,55 грн., березень 2006р. – 114 707,09 грн., серпень 2007р. –493 571,70 грн., вересень 2007р. –34 101,75 грн.)

Позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Пунктом 1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції від 25.03.2005р. №2505-IV податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього закону, а в редакції закону від 30.11.2006р. №398-V податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюється система оподаткування, податки і збори.

В аспекті наведених норм права та змісту Закону України „Про податок на додану вартість” суд дійшов висновку, що для відшкодування з бюджету податку на додану вартість Закон України „Про податок на додану вартість” не передбачає обов’язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов’язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не може бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Виникнення права платника податку на податковий кредит та бюджетне відшкодування є наслідком фактичного проведення господарських операцій, які є об’єктами оподаткування, за наявності первинних документів бухгалтерського та податкового обліку (по розрахункам між позивачем та його безпосередніми контрагентами).

Суб’єктом господарювання надано для залучення до матеріалів справи копії договорів, видаткові накладні, акти приймання – передачі виконаних робіт, податкові накладні, платіжні доручення, витяги з реєстру отриманих та виданих податкових накладних), які в повному обсязі підтверджують фактичне виконання господарських операцій та право позивача на податковий кредит по розрахункам між ТОВ СП „НІБУЛОН” та наступними контрагентами:

-          в грудні місяці 2005р. з ЗАТ „Євротек” (податковий кредит з ПДВ –1033333,34 грн.);

-          в лютому місяці 2006р. з підприємством „Адора” (податковий кредит з ПДВ –266 060,43 грн.) , ВАТ „Старобільський елеватор” (податковий кредит з ПДВ –413 260,69 грн.) та ТОВ „Агроресурси” (податковий кредит з ПДВ –237418,87 грн.);

-          в липні місяці 2007р. з ТОВ „Оптімус” (податковий кредит з ПДВ –5332684,23 грн.);

-          в серпні місяці 2007р. з ПП „Агродія” (податковий кредит з ПДВ –2925452,30 грн.).

Згідно до норми підпункту 7.7.1 п.7.7 ст.7 ЗУ №168/97-ВР суми податку, які підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-якою поставкою товарів (робіт , послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

В свою чергу п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 ЗУ №168/97-ВР встановлює, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

- бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

- залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З урахуванням наведених норм Закону України „Про податок на додану вартість”, досліджених судом первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, в межах сум фактично сплаченого ПДВ в звітних періодах (грудні 2005р., лютому 2006р., липні та серпні 2007р.) позивачем в наступних звітних періодах (січні та березні 2006р., серпні та вересні 2007р. відповідно) правомірно було заявлено та підтверджується право на бюджетне відшкодування по розрахункам ТОВ СП „НІБУЛОН” з вищезазначеними постачальниками товарів (послуг).

ДПІ у м.Миколаєві (правонаступник - СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві) по кожному з періодів, в яких здійснювались розрахунки між ТОВ СП „НІБУЛОН” та безпосередніми постачальниками-контрагентами і у ТОВ СП „НІБУЛОН” виникало право на податковий кредит; по кожному з періодів, в яких у ТОВ СП „НІБУЛОН” виникало право на бюджетне відшкодування, проводились виїзні позапланові документальні перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ, а саме акти:

-          від 21.03.2006р. №514/23-5/14291113 за грудень 2005р.;

-          від 21.04.2006р. №720-23-5/14291113 за січень 2006р.;

-          від 19.05.2006р. №860/23-5/14291113 за лютий 2006р.;

-          від 16.06.2006р. №1039/23-5/14291113 за березень 2006р.;

-          від 01.10.2007р. №769/40/14291113 за липень 2007р.;

-          від 22.10.2007р. №820/40/14291113 за серпень 2007р.;

-          від 22.11.2007р. №907/40/14291113 за вересень 2007р.

При проведенні вищезазначених перевірок контролюючим органом повною мірою досліджувались первинні документи, що підтверджують взаєморозрахунки ТОВ СП „НІБУЛОН” з безпосередніми постачальниками –контрагентами, а саме: податкові накладні, накладні , акти виконаних робіт, рахунки, договори та контракти, платіжні доручення на перерахування грошових коштів. Жодного порушення чинного законодавства з цього приводу контролюючим органом виявлено не було.

З акта невиїзної документальної перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві від 18.02.2008р. №90/40/14291113 вбачається що суми ПДВ, віднесені ТОВ СП „НІБУЛОН” до складу податкового кредиту, повною мірою були включені постачальниками - контрагентами підприємства до складу податкових зобов’язань у відповідних звітних періодах.

Угоди між ТОВ СП „НІБУЛОН” та його безпосередніми постачальниками -контрагентами, установчі документи, свідоцтва про державну реєстрацію та первинні документі визнані недійсними в судовому порядку не були, жодного з постачальників-контрагентів на момент проведення розрахунків ліквідовано не було, свідоцтва платника ПДВ скасовані не були та не було прийнято жодного рішення стосовано скасування державної реєстрації або припинення юридичної особи в судовому порядку. Факти виконання угод між ТОВ СП „НІБУЛОН” та постачальниками –контрагентами відповідачем –СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві не оспорюються.

Не приймаються до уваги доводи органу державної податкової служби, викладені, зокрема, в акті невиїзної документальної перевірки, оскільки та обставина, що платники ПДВ, які взагалі не мали жодних цивільних правовідносин з позивачем, мають так звані ознаки фіктивності, згідно спеціального закону з питань оподаткування ПДВ (за умови фактичного проведення господарських операцій з першими постачальниками-контрагентами та належного їх документального оформлення) не надає відповідачу –СДПІ по роботі з ВПП у м.Миколаєві можливості та права на зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за звітні періоди січень та березень 2006р., серпень та вересень 2007р.

Таким чином, зменшення податковою службою суми бюджетного відшкодування з зазначених нею підстав є неправомірним.

Керуючись ст.ст. 161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві від 18.02.2008р. №00007640/0.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області (54055, м.Миколаїв, пр-т Леніна, 141-в, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН” (54030, м.Миколаїв, вул. Фалеївська, 9-б, ) судовий збір в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 коп.)

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя