КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

20.05.08 р.                                                                                          № 13/083-08

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Фаловської І.М. (доповідач по справі),

суддів:

Зеленіна Н.І.

Жук Г. А.

при секретарі судового засідання –Рустам’яні Е.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Тітов Ю.Ю. –представник за дов. № 56 від 15.11.07 р.;

від відповідача: Єлтишева С.Л. –представник за дов. № 119-17/2 від 17.10.07 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на рішення господарського суду Київської області від 25.03.2008 року,

у справі          № 13/083-08 (суддя Наріжний С.Ю.),

за позовом відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», м.Київ

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», м.Вишгород, Київська область

про стягнення 677,01 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський міжобласний апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 року відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»(далі по тексту –позивач) звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою про зобов’язання товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»(далі по тексту –відповідач) належним чином виконувати генеральну угоду, зокрема здійснювати виплату страхового відшкодування за заявами позивача та стягнення 677,01 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору генеральної угоди №120/09-1312 від 07.06.2006 р. щодо односторонньої відмови від виконаннях взятих на себе зобов’язань по виплаті страхового відшкодування.

Відповідач у відзиві на позов, позовні вимоги не визнає повністю з тих підстав, що право на дострокове розірвання угоди передбачено п. 11.3.4 генеральної угоди, Правилами добровільного страхування кредитів від 26.09.2007 р., а також ст. 28 Закону України «Про страхування». Крім того, позивач порушив обов’язок щодо вжиття заходів для повернення кредитної заборгованості і на підставі п. 12.3.4 Правил відповідач має право відмовити в здійсненні страхового відшкодування, чим і скористався.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.03.2008 року у справі №13/083-08 позовні вимоги задоволено повністю, зобов’язано відповідача належним чином виконувати генеральну угоду, зокрема здійснювати виплату страхового відшкодування за заявами позивача, стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на користь відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»677,01 грн. пені, судові витрати: 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та в доход Державного бюджету України 85 грн. державного мита.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням господарського суду Київської області відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення.

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не в повному обсязі з’ясував усі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим останнє підлягає скасуванню з підстав, викладених у тексті скарги.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю заперечив проти вимог, зазначених в ній, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, отже його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої заперечення на неї.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на рішення господарського суду Київської області від 25.03.2008 р. не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

А як зазначається в частині першій ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено місцевим господарським судом, правовідносини між сторонами врегульовано генеральною угодою №120/09-1312 від 07.06.2006 р. страхування кредитного портфелю Банку за програмами кредитування без застави (далі –Угода).

Відповідно умов вказаної Угоди, а саме: п.п.5.1., 5.3. об’єктом страхування є майнові інтереси позивача, що не суперечать чинному законодавству України, пов’язані з наданням кредитів та відшкодуванням збитків, які завдані позивачу внаслідок неповернення Позичальником (фізична особа, що уклала кредитний договір із страхувальником) позивачу кредиту (у повному обсязі або частково) та/або несплати процентів за користування кредитними коштами в строки, встановлені кредитними договорами, включеними до Реєстрів кредитного портфелю, які є невід’ємною частиною Генеральної угоди та надаються Страховику разом з Договором до цієї Генеральної угоди.

Відповідно до п.п.9.1., 10.2. угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє до взаємної згоди сторін припинити її дії. Дія цієї Угоди можу бути достроково припинена за згодою обох Сторін. При цьому, Сторона, яка ініціює розірвання цієї Генеральної Угоди повинна письмово повідомити іншу Сторону про своє бажання розірвати цю Генеральну Угоду за 30 календарних днів до бажаної дати розірвання.

Як встановив суд першої інстанції, позивач свої зобов’язання виконував належним чином, протягом грудня 2006 року –вересня 2007 року між сторонами було укладено договори №4 від 06.12.2006 р., №5 від 18.01.2007 р., №6 від 06.02.2007 р., №7 від 06.03.2007 р., №8 від 04.04.2007 р., №10 від 04.06.2007 р., №11 від 04.07.2007 р., №12 від 04.08.2007 р., №13 від 04.09.2007 р. до Генеральної Угоди № 120/09-1312 від 07.06.2006 р. страхування кредитного портфелю Банку за програмами кредитування без застави (а.с.19-28), за якими загальна страхова сума становила 1 863 093,73 грн., а страхові платежі –46239,05 грн., які були сплачені відповідачу платіжними дорученнями №2844 від 07.12.2006 р., №109 від 19.01.2007 р., №218 від 06.02.2007 р., №458 від 16.03.2007 р., №647 від 13.04.2007 р. та № 670 від 23.04.2007 р., №1076 від 21.06.2007 р., №1225 від 10.07.2007 р., №1535 від 21.08.2007 р., №1726 від 21.09.2007 р. (а.с.29-38).

14 листопада 2007 року позивач отримав лист відповідача №3143 від 06.11.2007 р., в якому повідомлялося, що згідно п.10.2. Генеральної Угоди страхування кредитного портфелю Банку № 120/09-1312 від 07.06.2007 року, позивач, в односторонньому порядку прийняв рішення про дострокове припинення дії Угоди з 01.12.2007 року.

Листом №2272 від 09.01.2008 р. відповідач повідомив позивача, що в зв’язку з тим, що дія угоди була достроково припинена з 01.12.2007 р. відповідач відмовляється від виплат страхових відшкодувань по кредитах позичальників, страхові випадки по яких стались після розірвання вищезазначеної угоди.

Позивач, керуючись діючою генеральною угодою, після 01.12.2007 р. надсилав відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, які відповідачем поверталися. В зв’язку з зазначеним, відповідачем не виплачено страхове відшкодування по кредитним договорам, що укладені з двадцятьма позичальниками та по яких останні не повертають позивачу кредитні кошти.

Позивач, 28.12.2007 р. направив відповідачу претензію №1104/49, в якій повідомив про недопустимість односторонньої відмови відповідача від договору та з вимогою виконувати зобов’язання за генеральною угодою належним чином, а саме приймати вимоги Банку та сплачувати страхові відшкодування. Вказана претензія була повернута позивачу без вручення, в зв’язку з тим, що адресат вибув.

10 січня 2007 року ВАТ «КБ «Експобанк»повторно направив претензію №1104/49 Страховику за належною адресою з тими ж вимогами, зазначивши, що Страховик порушив умови Генеральної Угоди, не сповістивши належним чином ВАТ «КБ «Експобанк»про зміну своєї поштової адреси.

Листом № 2272 від 11.01.2007 року відповідач повідомив позивачу, що Угода розірвана з 01.12.2007 р. та відмовився у виплаті страхових відшкодувань по кредитах позичальників, страхові випадки по яких сталися після 01.12.2007 р.

Колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідачем було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача враховуючи наступне.

Згідно п.10.2. Угоди, дія цієї генеральної угоди може бути достроково припинена виключно за згодою обох сторін. При цьому сторона, яка ініціює розірвання цієї Генеральної Угоди повинна письмово повідомити іншу Сторону про своє бажання розірвати цю Генеральну Угоду за 30 календарних днів до бажаної дати розірвання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 10.1. Генеральної Угоди та ст. 654 зазначеного кодексу встановлена обов’язковість письмового оформлення розірвання договору.

За таких обставин, відповідач повинен був письмово повідомити позивача про намір розірвати Генеральну Угоду за 30 календарних днів до такої події, в той час як лист відповідача №3143 від 06.11.2007 р. надійшов позивачу лише 14.11.2007 р., а запропонована дата розірвання Генеральної Угоди - 01.12.2007 р., що не узгоджується з п.10.2. Угоди та ст. 28 Закону України «Про страхування».

Крім того, згідно положень угоди сам факт розірвання угоди потребує згоди обох сторін, тобто в даному випадку ще і позивача. Позивач же в свою чергу згоду відповідачу на дострокове розірвання угоди не надав.

Щодо посилання відповідача на його право дострокового припинення дії угоди з поверненням позивачу частини страхових платежів з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи в розмірі 15% від суми страхового платежу на підставі Правил добровільного страхування кредитів від 26.09.2007 р. та чинного законодавства України, а саме ст. 28 Закону України «Про страхування», місцевий господарський суд правомірно врахував, що нормами зазначених актів дійсно передбачено право відповідача на дострокове розірвання договору, але зазначене право може реалізуватись відповідачем лише при дотриманні процедури такого розірвання визначеної в договорі, або якщо інше не передбачено законом.

Пункт 10.2. Угоди чітко встановлює, що дія цієї генеральної угоди може бути достроково припинена виключно за згодою обох сторін.

Враховуючи, що позивачем не була надана згода на такі дії, відповідач повинен був взяти до уваги положення ст. 188 ГК України, яка передбачає, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач надсилав позивачу листи з повідомленнями про дострокове розірвання угоди, проте, не отримавши позитивної відповіді на зазначені листи відповідач, на виконання ст. 188 ГК України, повинен був звернутись до суду з вимогою про розірвання генеральної угоди в односторонньому порядку. Відповідач не звернувся до суду в установленому порядку з вимогою про дострокове розірвання угоди.

Таким чином, оскільки відповідачем не дотримано процедуру розірвання генеральної угоди відповідно до чинного законодавства, доводи відповідача про правомірність розірвання спірної угоди в односторонньому порядку після отримання позивачем повідомлення №3143 від 06.11.2007 р. необґрунтовані, а генеральна угода від 07.06.2006 р. укладена між позивачем та відповідачем така, що не була розірвана в односторонньому порядку, а отже продовжує свою дію.

Щодо тверджень відповідача про відмову виплати страхового відшкодування по кредитах Позичальників: Синяченко О.М., Михайлівський І.В., Кожухов С.В., Березняк М.В., Брязкало І.В., Косолап М.О., Денисюк О.А. на підставі порушення Страхувальником п. 11.2.2. Генеральної Угоди, то судом враховано, що генеральною угодою не передбачено право відповідача відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення позивачем п. 11.2.2. Генеральної угоди. Пункт 12.3.4 Правил добровільного страхування кредитів від 26.09.2007 р., на який посилався відповідач при регулюванні питання відмови у виплаті страхового відшкодування, відсилає до положень договору.

Крім того, питання щодо належного чи неналежного виконання сторонами угоди в контексті підстав та наслідків для її дострокового розірвання повинно розглядатись в окремому позовному провадженні за вимогою саме про одностороннє розірвання такої угоди.

Таким чином, відповідач неправомірно односторонньо відмовився від виконання договору чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають захисту судом шляхом зобов’язання відповідача належним чином виконувати генеральну угоду, зокрема здійснювати виплату страхового відшкодування за заявами позивача.

Крім того, згідно п 11.5.1 угоди у разі невиконання або неналежного виконання умов цієї генеральної угоди сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та сплачують пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми, що підлягає сплаті, а саме від суми страхового платежу або від суми страхового відшкодування. Як вбачається з розрахунку, що міститься в матеріалах справи (а.с.13) сума пені в розмірі 677,01 грн. за не сплату відповідачем позивачу страхового відшкодування є обґрунтованою та підлягає стягненню.

При вирішенні спору, судом враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства, а також при повній та всебічній перевірці в апеляційній інстанції обставин справи, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду повністю підтримує висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні, щодо повного задоволення позовних вимог позивача.

Отже доводи скаржника з приводу скасування оскаржуваного рішення викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів апеляційної інстанції до уваги та відхиляються як безпідставні, оскільки є необґрунтованими та не підтверджуються а ні матеріалами справи, а ні чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного суду, на підставі наявних в справі матеріалів та отриманих від сторін в процесі апеляційного провадження пояснень, прийшла до висновку що відповідно до ст. 43 ГПК України суд першої інстанції повно і всебічно дослідив подані сторонами докази у їх сукупності з матеріалами справи, дав їм вірну правову оцінку, на підставі чого виніс законне і обґрунтоване рішення, яке повністю відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачається, а тому апеляційна скарга товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на рішення господарського суду Київської області від 25.03.2008 року у справі №13/083-08 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»на рішення господарського суду Київської області від 25.03.2008 року по справі №13/083-08 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Київської області від 25.03.2008 р. по справі №13/083-08 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №13/083-08 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                      Фаловська І.М.

Судді:

Зеленіна Н.І.

Жук Г. А.

Дата відправки 22.05.08