ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
16.10.08                                                                                           Справа № 18/9
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                      Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю

«Рівненські торгівельні мережі», за вих. № 08/1-юр. від 08.09.2008 р.

на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008 р.

у справі № 18/9 (суддя –Гудак А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ», м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні

мережі», м. Рівне

про стягнення в сумі 159 547,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрейко О.Я. –представник (довіреність б/н від 10.10.2008р.)

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008р. (суддя Гудак А.В.) позов ТзОВ «ВИНФОРТ», м. Одеса задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі», м. Рівне основний борг в сумі 154 739,97 грн., пеню в сумі 4 273,35 грн., 534,17 грн. 3% річних, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що, відповідно до умов укладеного договору, позивач (ТзОВ «ВИНФОРТ») відвантажив відповідачу (ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі») товар на загальну суму 160 875,89 грн. Однак відповідачем повернуто товар на суму 6 136,41 грн. Надіслану позивачем претензію № 333-юр від 18.04.2008р. відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача становить 154 739,97 грн. основного боргу, яка ним у добровільному порядку не погашена та підлягає примусовому стагненню в судовому порядку, за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, на підставі ст. 625 ЦК України, п. 4.1 договору, підлягають стягненню 3% річні в сумі 534,17 грн. та пеня в сумі 4273,35 грн..

Не погоджуючись з рішенням місцевого гсподарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що місцевим господарським судом при розгляді та вирішенні спору було допущено порушення принципів змагальності сторін, диспозитивності та рівності всіх учасників судового процесу. Таким чином суд, в порушення принципу змагальності, не створив необхідні умови для реалізації прав сторін на повне та об’єктивне з’ясування обставин справи; порушуючи принцип диспозитивності, суд не надав можливості відповідачу подати наявні у нього докази; порушуючи принцип рівності, суд у рішенні виходив з доводів та доказів лише сторони, на користь якої приймається рішення. Також місцевим господарським судом достовірно не з’ясовано стану заборгованості відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив залаишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. В обгрунтування своїх доводів зазначив, що місцевим господарським судом було об’єктивно розглянуто та досліджено всі докази, які знаходяться в матеріалах справи та достовірно встановлені всі обставини справи, оцінено докази у їх сукупності для об’єктивного та правильного вирішення спору.

Крім того, відповідач свідомо ухилявся від виконання вимог ухвал суду, не надавав витребуваних судом доказів та відзиву на позовну заяву при наявності для цього достатньо часу та можливостей.

Львівським апеляційним господарським встановлено:

15.01.2007р. між ТзОВ «ВИНФОРТ»та ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»укладено договір поставки № 73048 (а.с. 5-6).

На підставі п. 2.9 договору поставки № 73048 від 15.01.2007р. позивачем відповідачу відвантажено партії товару –алкогольні напої на загальну суму 160 875,89 грн., які мали бути оплачені протягом п’яти банківських днів з моменту продажу товару третім особам. Підставою для взаєморозрахунків являється надання постачальнику завіреної покупцем щонедільної інформації про складські залишки. Неподання постачальнику інформації про складські залишки являється підставою для визнання товару реалізованим покупцем.

Позивачем відвантажено продукцію 16.11.2007р. на суму 25 363,03 грн. (товарно-транспортна накладна № РкС1 19021 (а.с. 7); 16.11.2007р. на суму 8 827,78 грн. (товарно-транспортна наклдан № РкС1 19022 (а.с. 14); 14.12.2007р. на суму 51 139,55 грн. (товарно-транспортна накладна № РкС1 20934 (а.с. 18); 14.12.2007р. на суму 14 120,51 грн. (товарно-транспортна накладна № РкС1 20935 (а.с 24); 14.12.2007р. на суму 13143,95 грн. (товарно-транспортна накладна № РкС1 (а.с. 28); 14.12.2007р. на суму 12 219,40 грн. (товарно-траспортна накладна № РкС1 20937 (а.с. 32); 14.12.2007р. на суму 11026,30 грн. (накладна-траспортна накладна № РкС1 20938 (а.с. 36); 14.12.2007р. на суму 10911,76 грн. (товарно-траспортна накладна № РкС1 20939 (а.с. 40); 04.01.2008р. на суму 10840,63 грн. (товарно-траспортна накладна № Ркс1 00189 (а.с. 44); 04.01.2008р. на суму 3283,34 грн. (товарно-траспортна накладна № РкС1 00225 (а.с. 48).

18.04.2008р. ТзОВ «ВИНФОРТ»направлено претензію № 333-юр, яку відповідач залишив без відповіді (а.с. 50-51).

Місцевим господарським судом встановлено, що 25.04.2008р. ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі»повернуто товар на суму 6136,41 грн., борг становить 154 739,97 грн.

На день подання позову до місцевогого господарського суду вищазазначена сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.1 договору поставки № 73048, постачальник зобов’язується постачати товар у відповідності із замовленням покупця, а покупець приймати на

підставі товарно-транспортних накладних чи рахунку-фактурі (далі, «Документи на відпуск»), і оплачувати у встановленому договором порядку, алкогольні напої.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовується загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Основою проведення взаєморозрахунків, відповідно до п. 2.9 договору поставки, являється надання постачальнику завіреної покупцем щонедільної інформації про складські залишки. Відповідач повинен провести оплату за отриманий товар протягом 5 банківських днів з моменту продажу товару третім особам, яку відповідач у встановлений договором термін не провів та відповідної інформації не надав.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, поряшенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

З аналізу матеріалів справи, колегія суддів прийшла до висновку про неналежне виконання договірного зобов’язання відповідачем –ТзОВ «Рівненські торгівельні мережі», оскільки ним оплату за поставлений товар не проведено, претензію, надіслану позивачем, також було залишену без відповіді та задоволення.

Частиною 2 ст. 546 ЦК України встановлено, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктом 4.1 договору № 73048 від 15.01.2007р. встановлено, що у разі порушення строків оплати товару винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов’язання.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУ України, боржник, який прострочив виконання договірного зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач вірно нарахував пеню за період з 14.05.2007р. по 24.06.2008р. в сумі 4273,35 грн., та 3% річних –534,17 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення суми заборгованості за поставлений в розмірі 154739,97 грн. та шрафних санкцій в розмірі 4807,52 грн., оскільки відповідач доказів оплати товару суду не представив, в засідання апеляційної інстанції для спростування доводів позивача не з’явився.

Оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення предствника позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку що рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008р. прийняте із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його скасування не вбачає; зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обгрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути згідно ст. 104 ГПК України підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Рівненської області від 27.08.2008р. у справі № 18/9 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненські торгівельні мережі», без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 18/9 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                          Мурська Х.В.