ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.08

Справа № 10/728-06нр.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», м. Суми

до відповідача:          Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради, м. Суми .

про спонукання укласти договір купівлі – продажу нежитлового приміщення.

СУДДЯ Моїсеєнко В.М.

При секретарі судового засідання Даніловій Т.А.

За участю представників сторін:

позивача: Кіптенко Г.В.

відповідача: не з’явився .

Прокурор: Передерій І.В

СУТЬ СПОРУ: Позивач просить зобов’язати відповідача укласти з ним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою м. Суми, вул. Петропавловська, 62.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.12.2006 року п справі 10/728-06 позов було задоволено повністю. Зобов'язано Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" в особі Сумської філії ТОВ "Укрпромбанк" договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 62.

Не погоджуючись з рішенням суду, Прокурор Зарічного району міста Суми в інтересах держави в особі Відділу містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням на рішення господарського суду Сумської області від 25.12.2006 року у справі № 10/728-06 господарського суду Сумської області, в якому просив рішення у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційне подання доводами про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, статті 54 Конституції України, статей 7, 8 Закону України "Про основи містобудування", статті 1 Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини". Зокрема, заявник зазначав про те, що невиконання вимог законів щодо збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність грубо порушує інтереси держави.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2008 року по справі № 10/728-06 рішення господарського суду Сумської області від 25.12.2006 року було скасовано, а справу передано на новий розгляд.

При новому розгляді справи судом встановлено наступне:

08.06.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення № ДКВ-5, який 31.01.2006 викладено в новій редакції "Договір оренди нежитлового приміщення № УКМ-9" (далі - Договір оренди)

За умовами Договору оренди відповідач передав, а позивач прийняв в оренду нежитлові приміщення площею 1340,40 кв. м. у буд. № 62 за адресою: м. Суми, вул. Петропавловська для розміщення Сумської філії Банку, право на оренду яких Банк набув на підставі рішень Сумської міської ради від 27.04.2005 № 1205-МР та від 21.12.2005 № 1544-МР. Вартість об'єкта оренди, на момент укладення договору становила 206 400 гривень.

Строк дії Договору оренди встановлено до 31.01.2031р. Крім того, відповідно до Договору встановлено, що він припиняється внаслідок викупу Об'єкта оренди Орендарем (п. 10.6.) Тобто, з 2005 року Банк на законних підставах користувався даними приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою Орендодавця поліпшення об'єкта оренди, тобто реконструкцію нежитлового приміщення. Вартість цих поліпшень на дату подання позову становила 3 933 270,80 гри. і підтверджується договорами підряду № 61 від 08.07.2005р., № 62 від 29.08.2005р., № 64 від 08.12.2005р., № 65 від 12.07.2006р. і № 774 від 06.11.2006р.; актами виконаних робіт за листопад 2005р., за грудень 2005р., за червень 2006р. та за листопад 2006р.;платіжними дорученнями.

З вищевикладеного вбачається, що вартість поліпшення в 19 разів перевищила вартість переданого в оренду нежитлового приміщення . Після здійснення реконструкції, зазначене приміщення змінило своє функціональне призначення, технічну характеристику, загальну площу тощо, тобто воно є новим за своєю суттю приміщенням.

Рішенням Сумської міської ради від 03 серпня 2005 року № 1341-МР нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 62, було включено до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягали приватизації у 2005 році шляхом викупу. Рішенням Сумської міської ради від 21 лютого 2006 року № 1645-МР дане приміщення включене до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягали приватизації у 2006 році шляхом викупу. Рішенням Сумської міської ради від 14.06.2006р. № 43-МР процедура приватизації була призупинена, але вже 01.11.2006р. Рішенням Сумської міської ради № 222-МР було поновлено дію рішення Сумської міської ради від 22 лютого 2006 року № 1645-МР. Вказані рішення Сумської міської ради не були оскаржені і не скасовані.

Крім того, як під час передачі в оренду нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 62, так і під час проведення процедури приватизації заперечень зі сторони відповідача, а також органу охорони пам'яток - інспекції по охороні і використанню пам'яток архітектури та містобудування Сумської міської ради щодо відчуження приміщення не надходило.

Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Петропавловська, 62 є об'єктом культурної спадщини пам'яткою архітектури місцевого значення, затвердженого рішенням Сумського облвиконкому від 18.09.1985 р. № 276. На той час, коли приймалось дане вішення діяв Закон України "Про охорону та використання пам'яток історії та культури" від 13.07.1978 №3600-ІХ.

Законом України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" від 01.02.2005 № 2391-ІУ (набрав чинності 23.02.2005) запроваджено заборону на приватизацію пам'яток культурної спадщини на період до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Отже, зазначене законодавством обмеження у вигляді тимчасової заборони на приватизацію стосується виключно пам’яток культурної спадщини, а не будь яких об’єктів культурної спадщини.

Це обумовлено тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону культурної спадщини" (№1805-111 від 08.06.2000) об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Порядок занесених об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України встановлено пунктами 12 та 13 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1760 "Про затвердження Порядку визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України", згідно яких підставою для занесення об'єкта культурної спадщини як пам'ятки до Реєстру є затвердження науково-методичною радою центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини висновок спеціально створеної експертної комісії щодо об'єкта культурної спадщини.

Будинок № 62 по вул. Петропавлівська м. Суми не внесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Крім того, свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 24.05.2005р. (серія ЯЯЯ № 133257), інформацію про належність об'єкту до пам'ятки культурної спадщини не містило. Хоча інформація про категорію пам'ятки, дату і номер рішення про її державну реєстрацію має бути обов'язково у документі, який посвідчує право власності на пам'ятку (ст. 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини").

Також, відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про охорону культурної спадщини" була відсутня інформація про належність об'єкту культурної спадщини, занесеного до Реєстру шляхом публікації Реєстру та внесених до нього змін та встановлення охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам'ятках або в межах їхніх територій незалежно від форм власності.

Виходячи з вищенаведеного, з 01.01.2001 р. вважаються пам'ятками лише ті об'єкти, що внесені до Державного реєстру та на які видані свідоцтва про реєстрацію відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про охорону культурної спадщини", а також щодо яких виконані вимоги ст. 16 та 17 зазначеного Закону.

Отже, нежитлове приміщення площею 1340,40 кв. м. у буд. № 62 за адресою: м. Суми, вул. Петропавловська не підпадає під сферу регулювання Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини", обмеження не стосуються об'єктів власники яких не внесли їх до Державного реєстру у встановленому порядку і не отримали свідоцтво про реєстрацію, і тому договір купівлі-продажу укладений правомірно.

В своєму поданні прокурор посилається на ст. 15 Закону України "Про основи містобудування" щодо визначення компетенції спеціально-уповноважених органів з питань містобудування та архітектури, а саме місцевих державних адміністрацій. Прокурор зазначає, що до таких органів відноситься відділ містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації.

Про те, згідно абз. 1 ч. 1 та абз. З ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Перелік пам'яток, які не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України.

Посилання прокурора на ст. 15 Закону України "Про основи містобудування" щодо визначення компетенції спеціально-уповноважених органів з питань містобудування та архітектури, а саме місцевих державних адміністрацій, є безпідставним оскільки даний об'єкт був власністю територіальної громади м. Суми, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.05.2005р. (серія ЯЯЯ № 133257) і не знаходився у віданні Сумської обласної державної адміністрації. Таким чином, спеціально-уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури є Управління архітектури та містобудування Сумської міської Ради. (ч. З ст. 12 Закону України "Про основи містобудування").

Компетенція спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури виконавчих органів міських рад міст обласного значення визначається відповідними виконавчими органами рад (ч. 4 ст. 15 Закону України "Про основи містобудування").

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини відносяться також органи охорони культурної спадщини місцевого самоврядування. Спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини Сумської міської ради є Інспекція по охороні і використанню пам'яток архітектури та містобудування при Управлінні архітектури та містобудування Сумської міської Ради. Органи охорони культурної спадщини місцевого самоврядування з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підконтрольні відповідним органам виконавчої влади (ст. З Закону України "Про охорону культурної спадщини").

Компетенція органів охорони культурної спадщини місцевого самоврядування визначена ч.2 ст. 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Таким чином, прокурор визначив неналежний орган - Відділ містобудування та архітектури Сумської обласної державної адміністрації.

За таких обставин, враховуючи наявність рішення Сумської міської ради щодо приватизації об'єктів комунальної власності шляхом викупу, наявність укладеного Охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини від 13.06.2005 № 40, також беручи до уваги, що правовий статус пам'ятки об'єкт культурної спадщини набуває лише з моменту занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, а запроваджений Законом України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" мораторій на приватизацію поширює свою дію лише стосовно тих об'єктів культурної спадщини, які зареєстровані у встановленому порядку (занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України), позовні вимоги підлягають задоволенню, а заперечення відповідача та прокурора до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов’язати Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради (м. Суми вул.. Горького,21, і.к. 33525906) укласти з товариством з обмеженою відповідальністю “Український промисловий банк”в особі Сумської філії ТОВ “Укрпромбанк” (м. Суми, вул.. Петропавловська,62, і.к. 24012522) договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою м. Суми, вул. Петропавловська, 62.

СУДДЯ                                                                      В.М. Моїсеєнко