ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2008 Справа № 35/34-08

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого Прокопенко А.Є.–доповідач,

суддів: Дмитренко А.К., Павловський П.П.

при секретарі судового засідання Врона С.В.

За участю представники сторін:

від позивача: Проскурін Д.О., довіреність №18-2 від 10.01.07.

Від відповідача представник у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства “Дніпродзержинськтепломережа”, м. Дніпродзержинськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.08р. у справі №35/34-08

за позовом: відкритого акціонерного товариства “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”, м. Дніпродзержинськ

до комунального підприємства “Дніпродзержинськтепломережа”, м. Дніпродзержинськ

про стягнення 54 993 411,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2008р. (суддя Широбокова Л.П.) позовні вимоги відкритого акціонерного товариства “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль” до комунального підприємства “Дніпродзержинськтепломережа” про стягнення 54993411,00 грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 24307994 грн. 04 коп. інфляційних втрат, 5217892 грн. 66 коп. –3% річних, 13693 грн. 50 коп. сплаченого держмита та 63 грн. 37 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позову –відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду, комунальне підприємство “Дніпродзержинськтепломережа” звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати частково, в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 24307994 грн. 04 коп., 3 % річних в сумі 5217892 грн. 66 коп. та витрат по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що у рішенні суду не було враховано вимог ст. 261 ЦК України відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку грошові зобов’язання КП “Дніпродзержинськтепломережа” перед ВАТ “Дніпродзержинська ТЕЦ” виникли на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №20/222 від 21.08.2001 року, відповідно моментом початку перебігу позовної давності щодо вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є дата 21.08.2001 року. Таким чином ВАТ “Дніпродзержинська ТЕЦ”, в даному випадку, при невиконанні рішення суду у визначені законодавством терміни мало можливість для звернення до суду з позовом про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період несвоєчасного виконання грошових зобов’язань у строки визначені ст. 257 ЦК України, а саме, з урахуванням трирічного строку позовної давності від дня винесення рішення, що було б підставою для переривання строку позовної давності, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України.

У відзиві на скаргу позивач просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

У судовому засіданні у відповідності із ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.09.2008р.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення приймаючи до уваги наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 20/222 від 21.08.2001р. з відповідача на користь позивача було стягнено 54 422 699 грн. 12 коп. основного боргу за рахунок майна відповідача, з рахунку відповідача стягнено 27 234 431 грн. 12 коп. боргу, 1 574 455 грн. 65 коп. інфляційних втрат, 823 184 грн. 30 коп. річних та 1700,00 грн. держмита.

Рішенням встановлено, що борг виник в період з 1998р. по лютий 2001р. включно на підставі укладених сторонами договорів на постачання теплової енергії №51 від 19.11.1997р., №46 від 20.10.2000р.та №46 від 01.02.2001р.

Вказане рішення суду відповідачем до цього часу не виконано в повному обсязі, заборгованість з основного боргу становить 59 778 117 грн. 40 коп., що підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 01.12.2007р. та не заперечується відповідачем. Доказів сплати цієї заборгованості після 01.12.2007р. відповідачем не надано, виконавче провадження відносно примусового виконання вище вказаного рішення суду зупинено відповідно до Постанови державної виконавчої служби від 30.01.2006р. на підставі того, що відповідач бере участь в процедурі погашення заборгованості згідно Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на час виникнення зобов’язань, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вказана норма закріплена в ст. 599 Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р.

Як встановлено рішенням суду у справі №20/222 від 21.08.2001р. та слідує із умов договорів на постачання теплової енергії №51 від 19.11.1997р., №46 від 20.10.2000р. та №46 від 01.02.2001р. у відповідача виникли грошові зобов’язання щодо оплати теплової енергії, строк виконання яких настав на час винесення рішення суду, та вони припиняються шляхом сплати визначеної суми боргу.

Як встановлено вище, відповідач до цього часу ні добровільно, ні в примусовому порядку не виконав свої зобов’язання по сплаті боргу на суму 59 778 117 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Вказана норма містилася в ст. 214 Цивільного кодексу України, що діяв до 01.01.2004р.

Інфляційні втрати з урахуванням індексу інфляції з вересня 2001р. по лютий 2008р. включно становлять 43 339 135,12 грн., 3% річних за період прострочення платежів з 01.09.2001р. до 29.02.2008р. –11 654 276,25 грн.

Відповідно до п. 6 розділу “Прикінцеві та перехідні положення ”Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01.01.2004р.

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу УРСР щодо стягнення інфляційних та річних діяв загальний строк позовної давності в три роки, який не сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України та до цього позову слід застосовувати правила про позовну давність, що встановлені Цивільним кодексом України.

Відповідно розрахунку заявлених вимог позивачем розраховані інфляційні втрати та річні за період з 01.09.2001 року по 29.02.2008 року.

Господарським судом обґрунтовано враховано подану відповідачем заяву про застосування позовної давності відповідно ст. 267 ЦК України та відмовлено у стягненні інфляційних витрат за період з вересня 2001 року по березень 2005 року включно на суму 19031141 грн. 08 коп. та 3% річних за період з 01.09.2001 року по 03.04.2005 року на суму 6436383 грн. 59 коп.

Апеляційний господарський суд погоджується з доводами господарського суду Дніпропетровської області щодо відхилення доводів позивача про переривання перебігу строку позовної давності через наявність підписаних сторонами актів звіряння, оскільки предметом позову є стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, а не суми основного боргу, по якій сторони періодично проводили звірку.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов’язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов’язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, а інфляційні втрати та річні стягуються за весь час прострочення.

Приймаючи до уваги викладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2008р. по справі №35/34-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу комунального підприємства “Дніпродзержинськтепломережа”, м. Дніпродзержинськ, без задоволення.

Головуючий А.Є.Прокопенко

Суддя А.К.Дмитренко

Суддя           П.П.Павловський