ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008 р.

№
1/222-4678

Вищий господарський
суд України у складі колегії  суддів :

Головуючого

Кочерової
Н.О.

суддів

Самусенко
С.С. Черкащенка М.М.

розглянувши касаційну  скаргу

Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств

на
постанову

від
02.06.2008р. Львівського апеляційного господарського суду

у
справі

№
1/222-4678 господарського  суду
Тернопільської області

за
позовом

Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств

до

суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

про

розірвання
договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача:       не з'явилися,

від відповідача:  Ясеницький
Є.І. дов. від 21.08.2008

ВСТАНОВИВ:

В
листопаді 2006 року Тернопільська обласна спілка споживчих товариств звернулась
до господарського суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 про розірвання договору оренди об'єкту нерухомості.

В
обгрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач в порушення умов договору
оренди приміщення, укладеного між сторонами, використовує це приміщення не за
його цільовим призначенням та не у відповідності з договором.

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 13.12.2007 року (суддя
Ю.Я.Левандовський) позов задоволено.

Розірвано
договір оренди приміщення магазину "Вироби кооператорів" від
05.03.2002 року, укладений між Тернопільською обласною спілкою споживчих
товариств та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та
стягнуто з останнього 203 грн. судових витрат.

Задовольняючи
позов, господарський суд виходив з того, що відповідачем здійснено перепрофілювання
по виду торгівельної діяльності із магазину в ринок, що суперечить умовам
спірного договору оренди торгового приміщення-магазину.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2008 року (судді:
Р.Марко -головуючий, С.Бойко, Т.Бонк)
рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове
рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, апеляційний господарський суд виходив з того, що
договором оренди, укладеного між сторонами, передбачено право орендаря без
погодження з власником проводити реконструкцію, перебудову, добудову та
перепланування об'єкта, що орендується, на свій розсуд, а проведення
реконструкції об'єкту оренди та зміна назви приміщення не означає
перепрофілювання виду торгівельної діяльності.

В
касаційній скарзі Тернопільська обласна спілка споживчих товариств просить
скасувати постанову апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлених судом
обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна
скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого
господарського суду або постанова апеляційного господарського суду прийняті з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судами
попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що
05.03.2002 року Тернопільська обласна спілка споживчих товариств (орендодавець)
та приватний підприємець ОСОБА_1(орендар) уклали договір оренди приміщення, за
умовами якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове користування
торгове приміщення-магазин "Вироби кооперетивів" площею 677,3 кв.м.,
розташований в АДРЕСА_1

Згідно
п.2.1 договору об'єкт, що орендується, береться в оренду з метою здійснення
торгівельно-посередницької діяльності.

Апеляційним
господарським судом встановлено, що отримавши згоду орендодавця на
реконструкцію переданого йому в оренду приміщення, з метою влаштування в ньому
ринку, орендар звернувся до Тернопільської міської ради з проханням дозволити
йому виконати реконструкцію орендованого приміщення під влаштування ринку.

Рішенням
виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 668 від 24.07.2002 року
відповідачу дозволено виконати реконструкцію орендованого приміщення.

Актом
державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в
експлуатацію, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської
ради № 572 від 28.05.2003 року, проведена реконструкція була прийнята в
експлуатацію в квітні 2003 року.

Здійснивши
реконструкцію орендованого приміщення під влаштування ринку, відповідачем не
змінено функціонального призначення цього об'єкта, а тому апеляційний
господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що проведення
реконструкції та зміна назви приміщення не означає перепрофілювання виду
торгівельної діяльності і ніяким чином не суперечить  можливості використовувати приміщення за
цільовим призначення, обумовленим  п. 2.1
укладеного договору.

Ч.1
ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Згідно
ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Договір
є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно
до п.7.2 укладеного між сторонами договору, орендар має право обладнати об'єкт,
що орендується, на власний розсуд; здійснювати реконструкцію, перебудову, добудову
та перепланування  об'єкта, що
орендується, без згоди та письмового повідомлення про це орендаря; здавати  об'єкт, що орендується, у суборенду без згоди
орендодавця.

Враховуючи
викладене, апеляційний господарський суд обгрунтовано  спростував висновок місцевого господарського
суду про порушення умов укладеного між сторонами договору в зв'язку з передачею
третім особам в суборенду торгових місць та посилання позивача про те, що він
не надавав згоди на перепрофілювання приміщення під ринок, оскільки вони не
відповідають умовам укладеного договору.

Повторно
розглядаючи дану справу, апеляційний господарський суд також з'ясував, що судом
першої інстанції порушено положення норм права стосовно застосування строку
позовної давності, оскільки членом комісії, яка приймала в експлуатацію
реконструкцію орендованого приміщення поАДРЕСА_1 був заступник голови правління
Тернопільської обласної спілки споживчих товариств -ОСОБА_2 ., а тому,
твердження позивача про те, що йому не було відомо про проведення відповідачем
реконструкції не підтверджується матеріалами справи.

За
таких обставин, прийнята апеляційним господарським судом постанова, якою
скасовано рішення господарського суду, відповідає матеріалам справи та вимогам
закону, підстав для її скасування не вбачається.

Матеріали
справи свідчать про те, що апеляційна інстанція в порядку ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно дослідила матеріали
справи в їх сукупності і підставно застосувала норми матеріального та
процесуального права.

Доводи
касаційної скарги не спростовують
правильного висновку суду апеляційної інстанції, а тому не заслуговують
на увагу.

Керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Тернопільської обласної спілки споживчих товариств залишити без
задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду  від 02.06.2008 року  у справі № 1/222-4678 без змін.

Головуючий                                                                           Н.
Кочерова

Судді:
С.Самусенко

М.Черкащенко