ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2008 р.

№ 25/115

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Донецька залізниця"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2008р.

у справі

господарського суду

№25/115

міста Києва

за позовом

державного підприємства "Донецька залізниця"

до

приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

стягнення 313 308,94грн.

пр. Латиш С.В. –дов. №Н-01/1695 від 30.05.07р.

пр. Жукова О.А. –дов. №131/2008 від 05.09.08р.

пр. Губерт О.М. –дов. №115/2008 від 22.04.08р.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 року державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до приватного підприємства "ВТБ Лізинг Україна" про стягнення відповідача на користь позивача пені у розмірі 313 308,94грн. за невиконання умов договору фінансового лізингу від 02.07.2007р. №88-ФЛД/Т-071443/НЮ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення додатку №3 до договору фінансового лізингу №Д/Т-071443/НЮ від 02.07.2007р., укладеного між сторонами, не поставлено вчасно державному підприємству "Донецька залізниця" електровоз магістральний, оскільки поставку здійснено 06.11.2007р., замість вересня 2007р. Таким чином, на думку позивача, на підставі п.9.3 Договору з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення на 31 день поставки електровозу в розмірі 313 308,94грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2008р. (суддя Морозов С.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2008р. (судді Дикунська С.Я., Сотніков С.В., Дзюбко П.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за договором виконав в строк, встановлений договором (згідно із Додатковою угодою від 05.11.2007р. та Додатком 3 у новій редакції), а саме поставив позивачу електровоз у лізинг 06.11.2007р., в той час, як новий строк поставки був встановлений до 30.11.2007р., а тому відповідачем не було порушене зобов'язання за договором в частині своєчасної передачі позивачу предмету лізингу (однієї одиниці електровозу в листопаді 2007 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову та рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові та рішенні і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що між приватним підприємством "ВТБ Лізинг Україна" (лізингодавець) та державним підприємством "Донецька залізниця" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №88-ФЛД/Т071443/НЮ від 22.07.2007р. (далі - Договір), згідно з умовами якого відповідач (лізингодавець) набуває у власність предмет лізингу, визначений позивачем (лізингоодержувачем) і передає їх позивачу за плату в тимчасове володіння і користування на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із п.1.1 Договору предметом лізингу є електровози магістральні ДЕ1 згідно із специфікацією –Додаток №1, якою передбачено передачу позивачу трьох одиниць зазначених електровозів

Відповідно до п.3.3 Договору протягом 5 робочих днів з дати підписання цього Договору позивач здійснює авансовий платіж в розмірі 20% вартості предмета лізингу в сумі 13 833 600,00грн.

Позивач відповідно до умов договору сплатив відповідачу авансовий платіж на суму 13 833 600,00 грн.

У відповідності до графіку передачі майна в лізинг (Додаток №3 до Договору), який є невід'ємною частиною Договору, відповідач передає позивачу електровози магістральні ДЕ1 по одній одиниці у вересні 2007 року, у листопаді 2007 року і у січні 2008 року.

Судами також встановлено, що 05.11.2007р. між позивачем і відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу №88-ФЛД/Т-071443/НЮ, згідно із якою сторони домовилися про те, щоб викласти в новій редакції Додаток 3 та Додаток 4 до Договору. Дана угоду у відповідності до пункту 3 набуває чинності з дати її підписання сторонами і є дійсною протягом всього строку дії Договору.

Згідно із новою редакцією Графіку передачі предмета лізингу (Додатку 3 до Договору) предмет лізингу має бути переданий позивачу в наступні строки: по одному електровозу до 30.11.2007р., до 31.12.2007р. та до 28.02.2008р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 листопада 2007 року відповідач передав позивачу на умовах Договору один електровоз ДЕ-1, що підтверджується Актом приймання –передачі майна в лізинг від 06.11.2007р. Вказаний Акт підписаний повноважними представниками сторін і скріплений їхніми печатками.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Вимогами ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 604 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

05.11.2007р. сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору, якою виклали в новій редакції Додаток 3 (строки передачі предметів лізингу) та Додаток 4 до Договору (графік лізингових платежів).

Судами встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором виконав в строк, встановлений договором (згідно із Додатковою угодою від 05.11.2007р. та Додатком 3 у новій редакції), а саме поставив позивачу електровоз у лізинг 06.11.2007р., в той час, як строк поставки був встановлений до 30.11.2007р., а тому відповідачем не було порушене зобов'язання за договором в частині своєчасної передачі позивачу предмету лізингу (однієї одиниці електровозу в листопаді 2007 року).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України правові наслідки, у вигляді сплати неустойки настають у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги державного підприємства "Донецька залізниця", оскільки судами повно досліджені всі обставини даної справи, та прийняті обґрунтовані та правомірні судові рішення.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Донецька залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2008р. у справі №25/115 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська