ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 р.

№
44/72

Вищий господарський
суд України у складі колегії  суддів :

Головуючого

Кочерової
Н.О.,

суддів

Мамонтової
О.М., Черкащенка М.М.

розглянувши касаційну  скаргу

суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову

від
02.07.2008 року Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 44/72
господарського суду Донецької області

за
позовом

суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

досуб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

простягнення  суми безпідставно придбаних коштів та
відшкодування завданої шкоди

за участю представників сторін:

від позивача:       не з'явилися

від відповідачів:  ОСОБА_3
дов. від 25.04.2008

ВСТАНОВИВ:

В
квітні 2008 року суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1
пред'явила в суді позов до суб'єкта підприємницької діяльності  фізичної особи ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, а саме: передоплати в сумі 6000,0 грн. та вартості самовільно
демонтованого обладнання і зовнішньої світлореклами в сумі 11090,0 грн.

В
обгрунтування позовних вимог зазначала, що 24.10.2007 між нею та відповідачкою
було укладено договір оренди нежитлового приміщення, яке  розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою
продажу продовольчих товарів. Згідно умов
договору СПД ОСОБА_2
зобов'язалась надати приміщення не пізніше 26.11.2007, проте відповідачка
умов договору не виконала.

Позивачка
внесла передоплату в сумі 6000,0 грн. та установила торговельне обладнання та
світлорекламу на суму 11090,0 грн., які відповідачка демонтувала і вивезла в
невідомому напрямку.

Рішенням
господарського суду Донецької області від 02.06.2008 (суддя Мєзєнцев Є.І.)
позов задоволено.

Стягнуто
з відповідача безпідставно набуті кошти 6000,0 грн. та у відшкодування завданої
шкоди 11090,0 грн.

Задовольняючи
позов, господарський суд зазначив, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з
ОСОБА_2 6000,0 грн. фактично є способом захисту цивільного права у вигляді
примусового виконання обов'язку в натурі, визначеного статтею 16 Цивільного
кодексу України.

З
посиланням на ст.ст.22, 1166 ЦК України господарський суд задовольнив позов в
частині стягнення 11090,0 грн.

Постановою
Донецького апеляційного господарського суду
від 02.07.2008 (судді:Мирошниченко С.В. -головуючий, Колядко Т.М.,
Скакун О.А.) рішення господарського суду скасовано частково.

В
позові про стягнення 11090,0 грн. відмовлено. В іншій частині рішення залишено
без змін.

Скасовуючи
рішення господарського суду в частині стягнення 11090,0 грн., апеляційна
інстанція зазначила, що для задоволення позовних вимог позивач повинен довести
факт збереження відповідачем безпідставно набутого майна, а також неможливість
повернути в натурі це майно. Позивачем таких доказів не  надано.

В
іншій частині апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення 6000,0 грн.

В
касаційній скарзі СПД ОСОБА_1 просить постанову апеляційного господарського
суду скасувати, рішення господарського суду залишити без змін, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
пояснення  представника відповідача,
перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку,
Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція перевіряє застосування судом першої
чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на
підставі фактичних обставин справи, встановлених судом першої чи апеляційної
інстанції.

Як
вбачається з матеріалів справи позивачка СПД ОСОБА_1 пред'явила позов про
відшкодування шкоди (а.с.2), просила його задовольнити на підставі ст.ст.765,
ч.2 ст.766, ч.767, ч.1 ст.784, ч.1, ст.795, ч.1 ст.1166, ст.1192  Цивільного кодексу України.

Стягуючи
6000,0 грн. з відповідачки на користь позивачки, господарський суд, з яким
погодився і суд апеляційний, прийшли до правильного висновку, що правочин,
укладений між сторонами 24.10.2007 є нікчемним, проте допустили помилку в
застосуванні норми матеріального права, зазначивши, що позовна вимога
безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 6000,0 грн. є способом захисту
права, передбаченим ст.16 Цивільного кодексу.

Стаття
16 Цивільного кодексу України передбачає способи захисту права: визнання права;
визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди;
визнаннянезаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових  і службових осіб.

Суд
може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відносини
щодо безпідставно отриманого чи збереженого майна регулюються спеціальним
інститутом цивільного права, а саме главою 83 Цивільного кодексу.

Розглядаючи
спір, господарський суд в порушення
ст.43 ГПК України щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування
обставин справи не встановив, які правовідносини виникли між сторонами і на
підставі яких норм матеріального права підлягає захисту порушене право
позивачки щодо стягнення 6000,0 грн.

Підлягають
більш ретельній перевірці і вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування завданої шкоди в
сумі 11090,0 грн.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1 у стягненні 11090,0 грн. апеляційна інстанція виходила з того,
що позивачка не довела обставин, пов'язаних з встановленням торговельного
обладнання і світлореклами та демонтажу і вивезення їх відповідачкою.

Проте,
цей висновок апеляційної інстанції суперечить матеріалам справи.

Відповідно
до ст.101  Господарського процесуального
кодексу України апеляційний
господарський суд розглядає справу повторно, тобто метою апеляції є не
перевірка правильності й законності рішення першої інстанції, а розгляд справи
повторно.

Апеляційний
господарський суд, розглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  цієї вимоги закону не врахував.

Задовольняючи
позов щодо стягнення 11090,0 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, господарський
суд в порушення ст.43 ГПК України не перевірив належним чином обставини, які
передбачають підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду.

02.06.2008
суддею Мєзєнцевим Є.І. було направлено повідомлення начальнику Головного
управління МВС України в Донецькій області щодо вирішення питання про порушення
або відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 03.07.2008 була
прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2

Прийнята
постанова про відмову в порушенні кримінальної справи містить посилання на
обставини, які є предметом даного спору.

Враховуючи
викладене, постановлені судові рішення не можна визнати законними та
обгрунтованими.

При
новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, встановити
правовідносини, які виникли між сторонами, підстави позовних вимог і їх
обгрунтування, заперечення відповідачки, всім доказам дати оцінку у їх
сукупності і вирішити спір у відповідності з обставинами справи і вимогами закону.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від 02.07.2008 та рішення від 02.06.2008 господарського суду Донецької
області у справі № 44/72 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Головуючий
Н.
Кочерова

Судді:
О.Мамонтова

М.Черкащенко