КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008                                                                                           № 12/382

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з’явився;

від відповідача - Чабан Г.М. – представник за дов. № 59 від 04.05.2007;

третя особаяка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаПлачінда В.І. – представник за дов. № 1.29-0031 від 09.01.2008;

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Галдецький В.А. - представник за дов. № 1/08-юр від 20.02.2008;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна авіаційна адміністрація

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.11.2007

у справі № 12/382

за позовом                               Міністерство оборони України

до                                                   Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія"

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Державна авіаційна адміністрація

про                                                  зобов"язання перереєструвати реєстраційні посвідчення

Міністерство оборони України ( далі – позивач) в листопаді 2007 року звернулося з позовом до господарського суду міста Києва, в якому просило зобов’язати Державне підприємство Міністерства оборони України „Українська авіаційна транспортна компанія” (далі – відповідач) перереєструвати реєстраційні посвідчення №№ РП 3108/3, РП 3299/2, РП 3169/3, РП 3166/3, РП 3336/2, РП 3281/2, РП 3282/2, РП 3290/2, РП 32912, РП 3462/2, РП 3551, видані відповідно на вертольоти Мі8-МТВ UR-CDE, UR-CDD, UR-CDF, UR-CDG, UR-CDO, UR-CCM, UR-CCN, UR-CCO, UR-CCQ, UR-CDH, UR-CDK; вжити заходів забезпечення позову Міністерства оборони України до Державного підприємства Міністерства оборони України „Українська авіаційна транспортна компанія”, а саме – заборонити Державній авіаційній адміністрації (далі - третя особа 1) видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів Мі 8МТ/МТВ, заводські номера 95226, 95227, 95224, 95225, 95209, 95002, 94995, 94998, 94911, 94913, 94996, 94997, 94981, 94843, 94851, 94912 до винесення рішення у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2007р. у справі № 12/382 заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено третій особі 1 видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів Мі 8МТ/МТВ, заводські номера 95226, 95227, 95224, 95225, 95209, 95002, 94995, 94998, 94911, 94913, 94996, 94997, 94981, 94843, 94851, 94912 до винесення рішення у справі.

Ухвала мотивоване тим, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову (на момент винесення рішення по суті) виконання цього рішення може бути утруднено або неможливим. У свою чергу це може унеможливити повернення військового майна із володіння та користування відповідача, а також створить умови неможливості виконання усього комплексу заходів, які є передбаченими Наказом Міністра оборони України від 03 серпня 2007 року № 445 “Про заходи щодо організації проведення лідерних досліджень зі збільшення міжремонтного ресурсу вертольотів Ми-8МТ (МТВ)”.

Крім того, господарський суд першої інстанції вказав, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони Державній авіаційній адміністрації видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів за заявкою ДП МОУ “Українська авіаційна транспортна компанія” з огляду на невиконання відповідачем вимог, передбачених законодавством, може призвести до подальшого порушення прав держави в особі Міністерства оборони України та неможливості виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство „Українські вертольоти” (далі – третя особа 2) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 12.11.2007 у справі № 12/382 про забезпечення позову Міністерства оборони України до Державного підприємства Міністерства оборони України „Українська авіаційна транспортна компанія”.

30.01.2008 ухвалою Вищого господарського суду України прийнято відмову третьої особи 2 від касаційної скарги на ухвалу господарського суду від 12.11.2007 у справі № 12/382.

Крім того, не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, третя особа 1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 12.11.2007 у справі № 12/382 про забезпечення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 первинну апеляційну скаргу було повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України .

Третя особа 1 повторно звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, виконавши вимоги ухвали Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2007.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 у справі № 12/382 скарга прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала господарського суду міста Києва від 12.11.2007 у справі 12/382 винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, та є такою, що перешкоджає органу державного управління, який забезпечує безпеку цивільної авіації, здійснювати передбачені законодавством функції та не може призвести до зниження рівня безпеки цивільної авіації, а тому, на думку апелянта, підлягає скасуванню.

Представник позивача надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги.

18.03.2008 від представника позивача до канцелярії апеляційного суду надійшла телеграма про перенесення слухання справи № 12/382 у зв’язку з неможливістю прибуття представника позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2008 у справі № 12/382 відкладено розгляд справи в зв’язку з неявкою представника позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 на підставі ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне товариство „Українські вертольоти”, а на підставі п. 1 ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено та зобов’язано позивача, інших учасників судового процесу (в разі наявності) надати суду належним чином засвідчену копію наказу Міністерства оборони України від 03.08.2007 № 455 „Про заходи щодо організації проведення лідерних досліджень із збільшення міжремонтного реcурсу вертольотів Мі – 8МТ/МТВ” та письмове пояснення щодо того, чи є він чинним на день розгляду справи.

15.04.2008 від представника позивача до канцелярії апеляційного суду надійшла телеграма про перенесення слухання справи № 12/382 у зв’язку із неможливістю прибуття представника позивача.

Клопотання позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги по даній справі Київським апеляційним господарським судом відхилено з наступних підстав. Відповідно до 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано доказів у підтвердження неможливості прийняти участь в судовому засіданні. Крім того, згідно ст. 28 ГПК України представниками юридичних осіб можуть бути інші особи, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації. Представництво юридичної особи не обмежене певним колом осіб. Доказів про неможливість видати довіреність іншій особі не надано.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов’язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов’язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Ст. 102 ГПК України зазначає, що апеляційна скарга (подання) на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня надходження справи разом з апеляційною скаргою (поданням) в апеляційну інстанцію.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки, строк вирішення апеляційної скарги фактично сплинув, позивач в судові засідання не з’являвся, судове засідання 18.03.2008 відкладалося з підстав нез’явлення представника позивача, Київський апеляційний господарський суд підстав для застосування ст. 77 ГПК України в розумінні вищевказаного не вбачає.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2007 року по даній справі заборонено Державній авіаційній адміністрації видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів Мі 8МТ/МТВ, заводські номера 95226, 95227, 95224, 95225, 95209, 95002, 94995, 94998, 94911, 94913, 94996, 94997, 94981, 94843, 94851, 94912 до винесення рішення у справі на підставі ст. 66 ГПК України.

В описовій частині ухвали суд першої інстанції вказав, що предметом розгляду даної справи є зобов’язання відповідача у справі вчинити певні дії, а саме - зобов’язати відповідача перереєструвати реєстраційні посвідчення на вищенаведені вертольоти, в зв’язку зі зміною права власності на вертольоти (аркуш 2 оскаржуваної ухвали (аркуш справи 41), дана позовна вимога грунтується на наказі від 03.08.2007 № 445 „Про заходи щодо організації проведення лідерних досліджень із збільшення міжремонтного ресурсу вертольотів Мі-8/МТВ”, згідно з яким Міністерство оборони України здійснило передачу на баланс відповідача вищевказані вертольоти.

Тоді як вказана ухвала обґрунтована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони Державній авіаційній адміністрації видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів за заявкою ДП МОУ „Українська авіаційна транспортна компанія” з огляду на невиконання відповідачем вимог, передбачених законодавством, може призвести до подальшого порушення прав держави в особі Міністерства оборони України та неможливості виконання рішення суду.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Згідно ч.2 цієї статті апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. А згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов’язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням - зумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів (аналогічна позиція міститься в п. 1.1. інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2776 від 12.12.2006 „Про деякі питання практики забезпечення позову”).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абзац 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”).

Як вже зазначалося в описовій частині даної постанови, предметом позову по даній справі є, зокрема, зобов’язання Державного підприємства Міністерства оборони України „Українська авіаційна транспортна компанія” перереєструвати реєстраційні посвідчення №№ РП 3108/3, РП 3299/2, РП 3169/3, РП 3166/3, РП 3336/2, РП 3281/2, РП 3282/2, РП 3290/2, РП 32912, РП 3462/2, РП 3551, видані відповідно на вертольоти Мі8-МТВ UR-CDE, UR-CDD, UR-CDF, UR-CDG, UR-CDO, UR-CCM, UR-CCN, UR-CCO, UR-CCQ, UR-CDH, UR-CDK.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з забороною Державній авіаційній адміністрації видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів. Враховуючи, що однією з позовних вимог є зобов’язання перереєстрації реєстраційних посвідчень, а застосований вид забезпечення позову заборона третій особі 1 видавати нові сертифікати льотної придатності вертольотів, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено принцип адекватності здійснення заходів до забезпечення позову.

Отже, висновок суду першої інстанції, про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, є необґрунтованим.

Крім того, судом апеляційної інстанції за результатом перегляду справи відповідно до ст. 101 ГПК України погоджується з доводами апелянта, що оскаржувана ухвала перешкоджає здійсненню третій особі 1 своїх функцій по забезпеченню безпеки авіації, що може призвести до зниження рівня безпеки польотів та інших негативних наслідків у сфері цивільної авіації аварій, катастроф), відповідальність за які несе Державіаадміністрація, як орган, на який покладено завдання здійснення нагляду за безпекою польотів.

Викладене є підставою для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі.

Крім того, при встановленні відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець (абзац 2 п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року “ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення продукції. Виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Поняття господарської діяльності міститься в інших законах України, проте на відміну від загального визначення господарської діяльності в ГК України , її визначення, що міститься в спеціальних законах, застосовується лише для цілей цих законів.

З огляду на викладене вжиті судом першої інстанції (саме оскаржуваною ухвалою) заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності третьої особи 2 в розумінні вищенаведеної норми матеріального права.

ЗАТ „Українські вертольоти” є орендарем вказаних вертольотів відповідно до договору оренди вертольотів армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України № 01/2003 -06 від 18.06.2003 та додаткової угоди № 4 від 18.06.2007. Термін дії договору встановлено до 2011. Зазначений договір є чинним відповідно до законодавства України.

Невидача сертифікатів льотної придатності на вертольоти також може призвести до зупинення господарської діяльності ЗАТ „Українські вертольоти”.

За таких обставин судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, зокрема ст.66 ГПК України.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2008 № 33/357 (наявне в матеріалах справи) визнано недійсним наказ Міністерства оборони України від 03.08.2007 № 455 „Про заходи щодо виконання лідерних досліджень із збільшенням міжремонтного ресурсу вертольотів Мі 8МТ/МТВ”.

Згідно пунктів 2, 4 ст. 104 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала господарського суду міста Києва від 12.11.2007 № 12/382 підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, оскільки таке порушення призвело до поставлення необґрунтованої ухвали, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 99, 101, п.2 ч.1 ст. 103, 104, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної авіаційної адміністрації задовольнити. 2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 12.11.2007 скасувати.

3. Матеріали справи № 12/382 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.04.08 (відправлено)