ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.08р.

Справа № 32/94-08

За позовом : Відкритого акціонерного товариства „Концерн Галнафтогаз”, м. Львів

До : Криворізької міської ради ,м. Кривий Ріг

Про : визнання права власності

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : Чеботар О.М. ( дов. від 07.07.08 р.);

Від відповідча : Задорожня О.В. ( дов. № 7/26-3017 від 26.12.07 р.) ,Ягодка Н.Г. ( дов. № 7/26-3018 від 26.12.07 р.)

СУТЬ СПОРУ :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання за ВАТ „Концерн Галнафтогаз” права власності на самочинно переплановане ним нерухоме майно –комплекс будівель та споруд , що позначені на технічному плані „В-1” , „В1”, „Г”, „Д” , „Е”, „Ж”, „1,2” , «І,ІІ», який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 349 кв.м. та розташований за адресою : Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг , мікрорайон 5-й Зарічний , будинок 97 .

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ст.376 ЦК України, згідно з якими право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі уже під збудоване майно. Самочинно збудоване ( переплановане ) нерухоме майно за твердженням позивача не порушує прав інших осіб. Під час будівництва ( перепланування ) не було узгоджена проектна документація . Спірний об’єкт нерухомості знаходиться на відведеній для розміщення автозаправної станції земельній ділянці ,не порушує прав суміжних землекористувачів , не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб .

Відповідач ( Криворізька міська рада ) проти задоволення позовних вимог заперечував , зазначаючи у відзиві на позов , що позивач не є орендарем земельної ділянки ,на якій розташовано спірний об’єкт нерухомості ( оскільки на цей час наявне лише рішення міськради про надання позивачу земельної ділянки , але відповідний договір оренди ще не укладений ) ; спірний об’єкт ще не прийнятий в експлуатацію ; відсутні відомості щодо відповідності технічного стану об’єкту вимогам державних будівельних норм та стандартів, тощо .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.08.07 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мантікор»( продавець ) та Відкритим акціонерним товариством „Концерн Галнафтогаз” ( покупець ) було укладено договір купівлі - продажу комплексу будівель та споруд , а саме : цегляної операторської , що позначена на технічному плані „В-1” , загальною площею 60,6 кв.м. ; металевого резервуару , позначеного на технічному плані „Г”; металевого резервуару ,позначеного на технічному плані „Д”; металевого навісу, позначеного на технічному плані „Е”; цегляної топ очної , позначеної на технічному плані „Ж” ; огорожі , позначеної на технічному плані „1,2”; замощення , позначене на технічному плані „І,ІІ”; що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний , буд. 97 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 05.04.2007 року. Тобто з цього часу позивач став власником вищезазначеного комплексу будівель та споруд. Зазначена обставина підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15666741 від 21.08.07 р. ,виданим КП „Криворізьке МБТІ”

На підставі рішення Криворізької міської ради від 28.11.07 № 2070 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки на мкр.5-му Зарічному ,97 та передачі її в оренду для розміщення автозаправної станції” передано ВАТ „Концерн Галнафтогаз” в оренду терміном на 5 років земельну ділянку комерційного використання ( код 1.11.3 ) площею 0,2131 га для розміщення автозаправної станції на мкр.5-му Зарічному ,97 у Жовтневому районі за рахунок земель , раніше наданих фізичній особі - підприємцю Решотці С.П. На цей час триває оформлення відповідного договору оренди земельної ділянки .

В подальшому позивачем за рахунок власних коштів без отримання відповідного дозволу від компетентних державних органів було здійснено перепланування будівлі „В-1” , а саме : навіс „в” переобладнаний в прибудову „В1” , в результаті чого загальна площа будівлі „В-1”збільшилася на 43,3 кв.м. ; топкова „Ж” переобладнана під склад „Ж”, змінено конфігурацію навісу „Е”.          При цьому площа земельної ділянки під будівлями не змінилася і складає 349 кв.м. Згідно технічного паспорту не житлове приміщення по вул.5-й мікрорайон Зарічний , буд. 97 в м. Кривому Розі під літ. „В-1,В1” складається із наступних приміщень : 1)торговий зал площею 70.7 кв.м. ; 2) складське приміщення площею 8,9 кв.м. ; 3) складське приміщення площею 7,8 кв.м.; 4) коридор площею 6.2 кв.м. ; 5) кімната персоналу площею 7.0 кв.м.; 6) туалет площею 1,1 кв.м. ; 7) душева площею 2.2 кв.м. Загальна площа будівлі під літ. „В-1,В1” становить 103,9 кв.м.

Відповідно до експертного висновку, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбасбудсервіс»(ліцензія № АВ № 357008 ) за результатами обстеження об’єкту „...в конструкціях фундаментів ,зовнішніх . внутрішніх стін і перегородок , покрівлі будівлі . а також у вузлах їх сполучення пошкодження та деформації відсутні. Всі вищевказані конструкції знаходяться у нормальному стані і відповідають категорії К-1”

Відповідно до вимог ст.375 ЦК України , власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно ж із ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі уже під уже збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб .

Враховуючи ту обставину ,що земельна ділянка ,на якій розташоване самочинно збудоване позивачем нерухоме майно , надана рішенням міськради ВАТ „Концерн Галнафтогаз” саме для розміщення автозаправної станції; під час будівництва ( перепланування ) спірного нерухомого майна позивачем були додержані всі вимоги , передбачені чинним законодавством ; відсутність заперечень власника землі на розміщення на земельній ділянці спірного майна ; відсутність доказів щодо порушення прав інших осіб ; господарський суд знаходить достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат , господарський суд, керуючись вимогами ст.49 ГПК України , враховуючи ту обставину ,що спір виник внаслідок неправильних дій позивача , покладає судові витрати по справі на ВАТ „Концерн Галнафтогаз”.

Відповідно до приписів Інформаційного листа ВГСУ від 21.04.2008 р. № 01-8/241 „Про внесення зміни до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 N 01-8/675 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року” п.14 названого листа викладений в наступній редакції : „14. Як визначається розмір державного мита, що сплачується з позовних заяв про визнання права власності на майно?

У постанові Верховного Суду України від 25.12.2007 N 8/219-07 викладено правову позицію, за якою державне мито з позовної заяви про визнання права власності визначається з урахуванням вартості спірного майна та з огляду на приписи пунктів 29 і 30 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 N 15 ( z0050-93 )”.таким чином позивач повинен був під час звернення з позовом сплати держмито в розмірі 1 % від вартості спірного майна , але не більше ніж 25 500,00 грн. Позивачем було сплачено 85.00 грн. , вартість спірного об’єкту нерухомості відповідно до договору купівлі-продажу складає 4 310 400.00 грн. Тобто необхідно було сплатити 25 500,00 грн. держмита ,а фактично сплачено лише 85,00 грн. Тому з позивача на користь держбюджету підлягає стягненню 25 415,00 грн. держмита .

.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.375, 376 ЦК України; ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Визнати за позивачем –Відкритим акціонерним товариством „Концерн Галнафтогаз” ( 79056, м. Львів ,вул. Пластова ,1 ; ) право власності на комплекс будівель та споруд , що позначені на технічному плані „В-1” , „В1”, „Г”,”Д”, „Е”, „Ж”, „1,2”, „І,ІІ” , який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 349 кв.м. та розташований за адресою : Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний , буд. 97.

2. Стягнути з позивача - Відкритого акціонерного товариства „Концерн Галнафтогаз” ( 79056, м. Львів ,вул. Пластова ,1 ; пот./рах. № 001 у ВАТ „Банк Універсальний ” . м.Львів , МФО 325707 , ) на користь держбюджету 25 415,00 грн. держмита .

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності .

Суддя                                                                                  О.Ю.Васильєв