СУД
ПОСТАНОВА

"06" жовтня 2008 р.

Справа №  16/141

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коротченко
Л.С.  розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 16/141

за адміністративним позовом:
прокурора м. Кіровограда в інтересах держави, уповноваженим органом якої
виступає Управління з контролю за використанням та охороною земель в
Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідача: Кіровоградської міської
ради, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного
підприємства "Альамір",

м. Кіровоград

про визнання незаконним та
скасування п. 8.147 рішення № 405 від
28.12.07 р.,

За участю секретаря судового
засідання Стороженко Л.І.

представників:

від прокуратури - Буч Р.В.,
посвідчення № 449;

від позивача -  Поперешніченко О.В. , довіреність № 01/725
від 04.08.08 р.;

від відповідача - Медведєв О.О.,
довіреність № 1238-МР від 19.05.08 р.;

від третьої особи - участі не брав.

Час прийняття постанови  13 год. 35 хв.

Прокурор м. Кіровограда звернувся
до господарського суду Кіровоградської області з адміністративним позовом про
визнання незаконним та скасування пункту 8.147 рішення Кіровоградської міської
ради від 28.12.07 р. № 405 "Про розгляд звернення юридичних та фізичних
осіб з питань регулювання земельних відносин".

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор
посилається на порушення Кіровоградською міською радою при прийняті
оскаржуваного рішення порядку погодження місця розташування земельних ділянок
та надання згоди на розроблення проектів їх відведення, передбачених та
встановлених Земельним кодексом України та Порядком вибору земельних ділянок.
Крім того,  прокурор в позові вказує на
порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення Регламенту
Кіровоградської міської ради.

Представник позивача в судовому
засіданні 06.10.08 р. викладенні в позові прокурором доводи та позовні вимоги
підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на наступне: безпідставним є посилання прокурора в позові на
порушення відповідачем ст. 51 Земельного кодексу України, а також розробленого
відповідно до даної норми Порядку вибору земельних ділянок, оскільки дана норма
Земельного кодексу України застосовується до правовідносин, що виникли у
зв'язку з вилученням (викупом) земельних ділянок, а оскаржуване рішення
приймалось стосовно земельної ділянки, яка раніше не була виділена в натурі, а
відтак не перебувала в користуванні чи у власності громадян чи юридичних осіб;
при прийняті оскаржуваного рішення відповідачем було дотримано  спеціальний порядок, передбачений ст. 66
Регламенту Кіровоградської міської ради щодо внесення питань до Порядку денного
засідання сесії, крім того, вказує відповідач, що рішення є вірним по суті, а
тому окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути
підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством;
у прокурора відсутня компетенція щодо звернення до суду у справі в інтересах
держави, уповноваженим органом якої виступає управління з контролю за
використанням  та охороною земель в
Кіровоградській області; прокурором пропущено строки звернення до
адміністративного суду з даною позовною вимогою.

Третя особа у справі в судове
засідання не з'явилась, поштовий конверт, адресований третій особі та
відправлений за адресою, що згідно довідки Головного управління статистики у
Кіровоградській області № 14-2682 від 02.04.08 р. значиться в ЄДРПОУ (а.с. 21),
повернувся до господарського суду з відміткою "Причина повернення: за
закінченням терміну зберігання".

Розглянувши наявні у справі докази,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив
наступні обставини.

Відповідно до ст. ст. 1, 3
Земельного кодексу України  земля є
основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави;
земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями ст. 13 Конституції
України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси
її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу. Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 140 Конституції
України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого
самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.ст. 142-145
Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування,
крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють
територіальні  громади через органи
місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Повноваження сільських, селищних, міських
рад у галузі земельних відносин
визначені ст. 12 Земельного кодексу України.

Відповідно до змісту п.п.
"а", "б", "в", "к" ст. 12 Земельного
кодексу України міським радам зокрема надано повноваження щодо розпорядження
землями територіальних громад,  щодо
передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до вимог Земельного кодексу України; щодо надання
земельних ділянок із земель комунальної власності у користування відповідно до
Земельного кодексу України; вирішувати інші питання у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно
до Закону питань земельних відносин є виключно компетенцією пленарних засідань
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 2 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування - це
гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання місцевого значення. Місцеве самоврядування
здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через міські
ради.

За змістом п. 1 ст. 60 зазначеного
Закону, територіальним громадам міст належить право комунальної власності на
землю. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних
громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності.

Отже, повноваження щодо
розпорядження земельними ділянками, які є комунальною власністю територіальної
громади м. Кіровограда, належать Кіровоградській міській раді.

З матеріалів справи вбачається, що
Кіровоградською міською радою
28.12.2007р. прийнято рішення № 405 “Про розгляд звернень юридичних та
фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин”,  п. 8.147 якого  надано згоду приватному підприємству  "Альамір" на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 10 років площею 450
кв.м. вулиць, набережних площ по вул. Героїв Сталінграда (біля ЗАТ
"Радій") для розміщення торговельного комплексу за рахунок земель
житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а.с. 17).

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Згідно зі ст. 19 Закону України
“Про прокуратуру” предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є,
зокрема,  відповідність актів, які
видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими
особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

З урахуванням наведених норм,
прокуратурою м. Кіровограда при здійсненні нагляду за додержанням та
застосуванням законів у діяльності Кіровоградської міської ради, проведено
перевірку законності  розгляду земельних
питань сесією міської ради 28.12.2007 р. За результатами перевірки прокуратурою
внесено 18.01.08 р. протест № 179-вих. на рішення сесії Кіровоградської міської
ради  “Про розгляд звернень юридичних та
фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин “ від 28.12.2007 р. №
405, в якому поставлено вимогу скасувати вказане рішення як незаконне (а.с.
121).

Вказаний протест отриманий
Кіровоградською міською радою 21.01.2008 р. за вх. № 340/1503, однак залишений
нею без розгляду.

За даних обставин, прокурором м.
Кіровограда подано адміністративний позов до суду про визнання незаконним та
скасування п. 8.147 рішення № 405 від 28.12.2007 р.

Господарський суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги прокурора є безпідставними, а тому такими, що не
підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1 Закону України “Про
оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 15 Закону невід”ємною частиною договору оренди землі є
проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 124 Земельного кодексу
України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 123 Земельного
кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у
постійне користування із земель державної або комунальної власності,
звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та
Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської
ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали,
передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що
обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна
державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання
у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної
ділянки.

Відповідно до змісту ч. 15 ст. 151
Земельного кодексу України матеріали погодження місця розташування об'єкта
повинні включати: викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної
документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на
ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно
вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та
умови її відведення.

Безпосередньо ст. 151 Земельного
кодексу України, на порушення якої вказує прокурор у позові, регламентує
порядок погодження питань, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних
ділянок.

Відповідно до ч. 2 зазначеної вище
статті, постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.2004 р. N 427 затверджено Порядок вибору земельних ділянок для
розміщення об'єктів (далі - Порядок), який визначає механізм вибору юридичними
особами земельних ділянок для розміщення об'єктів лише у разі їх вилучення чи
викупу.

Так, згідно з п. 3 названого
Порядку у клопотанні юридичних осіб, заінтересованих у відведенні земельної
ділянки, мають зазначатись, зокрема, умови вилучення (викупу) земельної
ділянки.  Дані умови  мають зазначатись  також
в акті комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів
(пункт 6 Порядку).

За нормами ч. 2 ст. 116, ст. 124
Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України, оренда
земельної ділянки полягає у наданні, передачі в користування, а не у вилученні
(викупі) чи відчужені.

Згідно з ч. 5 ст. 116 Земельного
кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в
порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить зміст оскаржуваного
пункту рішення № 405 від 27.12.2007 р. приватному підприємству
"Альамір" надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду для розміщення торговельного комплексу за
рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі.

Матеріали справи взагалі не містять
будь-яких доказів того, що відповідна земельна ділянка перебувала у
користуванні чи власності будь-яких осіб.

Враховуючи наведене вище,
господарський суд дійшов висновку, що спірним пунктом рішення надавалась згода
на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, яка не перебувала у
власності чи користуванні інших осіб, вилучення чи викуп земельної ділянки не
відбувався, а тому є безпідставним посилання прокурора в позові на порушення
відповідачем при прийнятті  оскаржуваного
рішення  Порядку, а також норм ст. 151
Земельного кодексу України.

Крім того, п. 4 названого вище
Порядку визначається обов'язок міської ради зареєструвати клопотання в день
його подання з присвоєнням реєстраційного номера, розглянути клопотання і в
п'ятиденний строк після реєстрації надіслати постійно діючій комісії з питань
вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, утвореній відповідною радою.
Які саме порушення Кіровоградської міської ради щодо дій, про які йдеться у
зазначеному пункті, призвели до прийняття незаконного рішення, прокурором в
позові не зазначається.

При прийнятті рішення господарський
суд також враховує наступне.

В силу ст. 36-1 Закону України “Про
прокуратуру” представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у
здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді
інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між
ними або з державою.

Зазначаючи у позові управління з
контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області як особу
уповноважену здійснювати від її імені функції у спірних правовідносинах,
прокурор фактично подав позов про захист інтересів держави в тій частині її
повноважень, виконання яких від імені держави покладено на зазначене
управління.

Статус, завдання та повноваження
Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель визначені в
Положенні про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель
(далі - Держземінспекція), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
№ 1958 від 25.12.2002 р. Держземінспекція має територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину
систему органів державного контролю за використанням і охороною земель.

Згідно названого Положення
основними завданнями Держземінспекції є: участь у межах своєї компетенції в
реалізації державної політики у сфері земельних відносин; організація та
здійснення державного контролю за використанням і охороною земель.

Відповідно до ст. 6 Закону
України  “Про державний  контроль за використанням та охороною
земель”  Управління організовує і
здійснює державний контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування
встановленого порядку набуття та реалізації права на землю, передачі у
власність, викупу земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового
призначення.

Відповідно до п. 5 Положення про
Держземінспекції та ст. 10 Закону України
“Про державний контроль за використанням та охороною земель”   управління та державні інспектори з контролю
за використанням і охороною земель в межах своїх повноважень мають право
складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері
використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону
земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні
правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку
до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до
відповідальності; звертатися до органів прокуратури з клопотанням про подання
позову до суду щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово
зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Матеріали справи не доводять
здійснення Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у
Кіровоградській області  повноважень,
результатом яких стало встановлення порушення прийнятим Кіровоградською міською
радою рішенням від 28.12.2007 р. № 405 порядку набуття та реалізації права на
землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх
відповідно до цільового призначення.

Згідно ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Дозвіл на розробку проекту відводу
дає право підприємству лише розробляти проект, що не тягне за собою виникнення
права користування земельною ділянкою. Отже, рішення органу місцевого
самоврядування про надання юридичній особі згоди на розроблення проекту
землеустрою не є порушенням встановленого законом порядку передачі земельних
ділянок.

Правові та організаційні основи
діяльності у сфері землеустрою визначаються Законом України “Про землеустрій”.
Згідно ст. 58 даного Закону врахування державних інтересів при здійсненні
землеустрою на місцевому рівні полягає у виконанні заходів, передбачених
загальнодержавними програмами щодо використання та охорони земель, схемами
землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель,
проведення державної експертизи і здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель.

Прокурором в позовній заяві не
викладено та не доведено неврахування державних інтересів при здійсненні
землеустрою на місцевому  рівні.

Статтею 59 Закону України “Про
місцеве самоврядування” встановлено, що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, підставами для
визнання рішення Кіровоградської міської ради незаконним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу,
який видав цей документ. Обов'язковою умовою є також порушення у зв'язку з його
прийняттям інтересів позивача у справі.

Прокурор в поданій заяві вказує на
порушення відповідачем процедури прийняття
рішення (пункт якого оспорюється), а саме - Регламенту Кіровоградської
міської ради п'ятого скликання, затвердженого рішенням Кіровоградської міської
ради від 16.05.2006 р. № 1 (а.с. 113-117).

Поряд з цим, прокурором не
зазначено та не доведено яким чином недодержання (порушення) процедурних питань
вплинуло на законність  прийняття рішення
та порушило інтереси  держави в особі
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Кіровоградській
області (далі - Управління).

Як зазначено безпосередньо у
позовній заяві, назване управління організовує і здійснює державний контроль за
дотриманням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства
України, в тому числі дотримання встановленого порядку набуття та реалізації
права на землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх
відповідно до цільового призначення.

Недодержання міською радою
процедури - Регламенту не є порушенням у сфері земельного законодавства.
Прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання юридичній особі
згоди на розробку проекту  землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в оренду не свідчить про недотримання
Кіровоградською міською радою порядку
набуття та реалізації права на землю, передачі у власність, викупу
земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового призначення.

Згідно п. п. 34 п. 1 ст. 26, п. 1
ст. 46, п. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  виключно на пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин;
сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій
ради; рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення
більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Як зазначалося вище, незаконними
визнаються акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України.

Рішення від 28.12.2007 р. № 405,
законність якого оспорюється прокурором Кіровського району м. Кіровограда,
прийнято на пленарному засіданні Кіровоградської міської ради в межах її
повноважень. В матеріалах справи відсутні докази того, що обговорення такого
рішення більшістю депутатів не відбувалося.

З викладених у позовній заяві
обґрунтувань господарський суд не вбачає доведеності порушення прийнятим
Кіровоградською міською радою рішенням №405 від 28.12.2007 р. (пунктом, що
оскаржується) інтересів держави з питань регулювання земельних відносин,
повноваження за додержанням яких державою покладено на Управління.

Ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в
межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом
або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін, що передбачено п. 1 ст. 100
Кодексу адміністративного судочинства України.

Управління з контролю за
використанням та охороною земель в Кіровоградській області не зверталося до
прокурора про захист його прав, обов'язків чи інтересів. Фактично позов подано
про захист інтересів держави у формі представництва - звернення до суду із
адміністративним позовом про визнання незаконним акту органу місцевого
самоврядування.

Прокурор звернувся до
господарського суду із заявою про визнання незаконним та скасування пункту
8.147 рішення від 28.12.2007 р. № 405 після спливу строку, встановленого
частиною четвертою статті 21 Закону України "Про прокуратуру".
Пояснення поважності причин пропуску зазначеного строку  суду не наведено.

Доводи прокурора в тій частині, що
прокурор звернувся до суду не у зв'язку з тим, що його протест не було
розглянуто в строк, у зв'язку з чим він не вважає пропущеним визначений законом
строк, господарський суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються
матеріалами справи, з яких вбачається, що прокурор звернувся до суду з
адміністративним позовом у даній справі, оскільки на день звернення прокурора
до суду з даним адміністративним позовом протест прокурора про скасування
рішення № 405 від 27.12.2007 р. відповідачем залишено без розгляду.

Кіровоградська міська рада в
наданих до суду письмових запереченнях, серед інших підстав, за яких
адміністративний позов не визнається, значиться також пропуск прокурором строку
звернення до адміністративного суду.

З урахуванням викладеного
господарський суд відмовляє прокурору
м. Кіровограда
у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 71, 94,  ч.ч. 1-3 ст. 160, ч. 1 ст. 162, ст. 163, ч. 2
ст. 186, ч.ч. 1-4 ст.  254, ст. 258, п. 6
розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження постанови, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або відповідно частини 5 ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не
було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова
суду  набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Постанову в повному обсязі буде
виготовлено 13.10.2008 р.

Суддя