ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2008 Справа № Д1-15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.

секретаря: Ролдугіній Н.В.

за участю представників:

прокурора: не явився

позивачів: 1. Не явився

2. Не явився

відповідачів: 1. Непорада А.Г.- нач. юрид. відділу, дов.№8 від 21.11.2007 року

2. Не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008 року у справі №Д1-15

за позовом: прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі:

1. Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ)

2.          Представництва Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську (м. Дніпропетровськ)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича фірма “Дніпронафта” (м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області)

2. Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ)

про: визнання недійсним рішення виконкому, договору купівлі-продажу і свідоцтва про власність (ухвала про скасування заходів забезпечення позову)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2008 року у справі №Д1-15 (суддя Ліпинський О.В.) за позовом прокурора м. Дніпропетровська (м. Дніпропетровськ) в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради і представництва Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську до товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича фірма “Дніпронафта” (м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області) і виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) були скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 25.03.1998р. у вигляді заборони відчуження нежитлового приміщення по вул. Харківській, 2 А-6 в м. Дніпропетровську площею 76, 5 кв. м.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач-1 –Дніпропетровська міська рада –подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008 року по справі №Д1-15. Підставою для подання апеляційної скарги стало порушення господарським судом норм процесуального права. Суд розглянув справу за відсутності Дніпропетровської міської ради, не повідомленої належним чином і не залучивши її, як власника вказаного вище приміщення. На цей час власником приміщення є територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Прокурор м. Дніпропетровська відзив на апеляційну скаргу не надав і у судове засідання не явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення б/н). Беручи до уваги, що явка прокурора у судове засідання не була визнана апеляційним господарським судом обов’язковою, неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи, справа переглядалася без участі прокурора за наявними у справі матеріалами.

Позивач-2 –представництво Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську відзив на апеляційну скаргу не надав і у судове засідання не явився, оскільки позивач-2 ліквідований за наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №9 від 23.02.1998 року без правонаступництва та виключений із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується доданими до відзиву на апеляційну скаргу документами.

Відповідач-1 –товариство з обмеженою відповідальністю „Виробнича фірма „Дніпронафта” –у відзиву на апеляційну скаргу і у судовому засіданні пояснив, що представництво Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську не було зареєстроване як юридична особа, у зв’язку з чим господарський суд правомірно зробив висновок про неможливість виконання рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 17.04.1998р. у справі №Д1-15, посилаючись на те, що ліквідація сторони у справі унеможливлює виконання судового рішення, яке в силу приписів ст. 37 Закону України “Про виконавче провадження” підлягає закінченню у випадках: ліквідації юридичної особи –сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов’язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Сторона посилається на п. 10. Постанови Верховного Суду України “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” від 22.12.2006р. №9, в якому вказано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Оскільки пройшов значний проміжок часу, за який змінилися обставини, які зумовили застосування заходів забезпечення позову, рішення суду, яким закінчився розгляд справи по-суті, не може бути виконане у зв’язку з ліквідацією однієї із сторін у цій справі, таким чином не має підстав для продовження існування заборони суду. У зв’язку з ліквідацією сторони у справі –представництва Фонду державного майна України в м. Дніпропетровську відповідач-1 вважає, що провадження у справі повинно бути припинено. Крім того, ст. 68 ГПК України не передбачає оскарження в апеляційному порядку ухвали господарського суду про скасування забезпечення позову.

Відповідач-2 –виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача-2 у судове засідання не явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення б/н). Беручи до уваги, що явка відповідача-2 у судове засідання не була визнана апеляційним господарським судом обов’язковою, неявка відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи, справа переглядалася без участі відповідача-2 за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача-1 –Дніпропетровської міської ради –у судове засідання не явився. 10.07.2008 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв’язку з надходженням представника міської ради у щорічній відпустці. Беручи до уваги, що стороною у справі є юридична особа, у міській раді створене юридичне управління, яке має декілька осіб, які мають вищу юридичну освіту і довіреності на право представлення інтересів міської ради у судових засіданнях, неявка представника позивача-1 не перешкоджає перегляду справи по суті, оскільки перевіряється правильність застосування судом процесуальних норм, причина неявки представника у судове засідання не є поважною, справа переглядалася без участі представник позивача-1 за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухав представника відповідача-1, переглянувши матеріали справи Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 25 березня 1998 року у справі за ініціативою суду були вжиті заходи до забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлового приміщення по вул. Харківській, 2 А-6 у м. Дніпропетровську площею 76,5 кв.м.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2008 року за клопотанням відповідача-1 були скасовані зазначені вище заходи забезпечення позову. При скасуванні заходів забезпечення позову місцевий господарський суд послався на ті обставини, що на даний час заходи забезпечення позову не відповідають меті застосування заходів забезпечення позову по справі, яка закінчена розглядом по суті, що виключає необхідність подальшого існування заборони на відчуження нерухомого майна, яке було предметом судового спору.

Відповідно до ст.ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Як вбачається із матеріалів справи 16-17.04.1998 року було прийнято рішення по справі, яким визнані недійсними: рішення Дніпропетровського міського виконавчого комітету Ради народних депутатів „Про продаж приміщень будинку по вул. Харківській, 2 А-6 виробничій фірмі „Дніпронафта ЛТД” від 09.08.1996 року №1112, договір №405/Н купівлі-продажу нежитлового приміщення УІІІ площею 76,5 кв.м. в будинку №2 А-6 по вул. Харківській у м. Дніпропетровську, укладений 21.08.1996 року між Представництвом Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську і ТОВ „Виробнича фірма „Дніпронафта”, а також свідоцтво про власність №929 від 03.09.1996 року на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Харківська, 2 А-6, видане представництвом Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську ТОВ „Виробнича фірма „Дніпронафта”.

Відповідно до ст.66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Оскільки рішення про визнання недійсним відповідних актів і договорів не потребує будь-яких дій для його виконання, то вжиття або невжиття заходів забезпечення позову не зможе утруднити чи зробити неможливим виконання такого рішення.

За таких обставин місцевий господарський суд правомірно скасував заходи забезпечення позову.

Щодо розгляду справи без участі представника міської ради, то справа не розглядалася по суті, оскільки була розглянута у 1998 році, а скасування заходів забезпечення позову може відбутися винятково з ініціативи суду і лише після завершення розгляду справи, тому виклик сторін для прийняття ухвали про скасування заходів забезпечення позову законодавством не вимагається.

Не були також порушені права міської ради як власника комунального майна, оскільки суд жодним чином не вирішував питання щодо належності майна до тієї чи іншої форми власності.

При прийнятті постанови суд також вважає обґрунтованими доводи відповідача-1, зазначені у відзиву на апеляційну скаргу, щодо наслідків ліквідації представництва Фонду державного майна України у м. Дніпропетровську без правонаступництва, а також посилання на п.10 Постанови Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” від 22.12.2006 року №9, яким визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала про скасування заходів забезпечення позову може бути оскаржена, тому апеляційне провадження не підлягає припиненню. Аналогічної точки зору дотримується і Верховний Суд України (постанова від 30.11.2004 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-106 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2008 року у справі №Д1-15 про скасування заходів забезпечення позову (з урахуванням ухвали від 13.06.2008 року про виправлення описки) залишити без зміни.

Головуючий О.С.Євстигнеєв

Судді: Л.О.Лотоцька

Р.М.Бахмат

(постанова виготовлена у повному обсязі 11.07.2008 року)

З оригіналом згідно.

Помічник судді М.В. Юрченко

11.07.2008р.