ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 р.

№ 10/302-ПД-07

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Грека Б.М.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Медично-санаторна частина” Медичного центу “Богдан” на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 15.05.2008 р. в справі господарського суду Херсонської області № 10/302-ПД-07 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Медично-санаторна частина” Медичного центру “Богдан” до товариства з обмеженою відповідальністю “Новокаховський електромашинобудівний завод” про визнання додаткової угоди дійсною

за участю представників сторін:

від позивача: Засядько І.В.,

від відповідача: Чернишевої С.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю “Медично-санаторна частина” Медичного центру “Богдан” у вересні 2007 року звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю “Новокаховський електромашинобудівний завод” про визнання додаткової угоди дійсною у зв’язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.02.2008 р., дата підписання –14.02.2008 р. (суддя Александрова Л.І.) позов задоволено, з підстав правомірності та обґрунтованості позовних вимог, враховуючи приписи статей 220, 654, 764 Цивільного кодексу України; визнано дійсною додаткову угоду від 16.08.2007 р. до договору оренди нежилого приміщення від 01.01.2007 р. № 4028/00/07.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 15.05.2008 р. (судді: Мойсеєнко Т.В. –головуючий, Кричмаржевський В.А., Шевченко Т.М.) рішення скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції не правильно застосовані норми матеріального права, та не в повному обсязі з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 15.05.2008 р., позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про її скасування та залишення в силі рішення господарського суду Херсонської області від 07.02.2008 р.

В обґрунтування касаційних вимог скаржник посилається на неповне з'ясування судом апеляційної інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема, на те, що державна реєстрація додаткової угоди можлива тільки після нотаріального посвідчення договору.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 14.10.2008 р. призначена колегія суддів у складі: Бернацької Ж.О. –головуючої, Грека Б.М., Чабана В.В.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами обох інстанцій встановлено, що 01.01.2007 р. між товариством з обмеженою відповідальністю “Новокаховський електромашинобудівний завод” (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Медично-санітарна частина” Медичного центру “Богдан” (орендар) укладено договір № 4028/00/07 оренди нежилого приміщення.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежилу будівлю, загальною площею 1523,9 м2 за адресою: Хекрсонська область, м. Нова Каховка Херсонської області, вул. Першотравнева, буд. 35-з.

Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата становить 8579,56 грн. щомісячно з урахуванням 100% передплати на наступний місяць, не пізніше 5-го числа поточного місяця.

Згідно пункту 9.1 договору строк дії договору спливає 01.04.2007 р.

Листом № 35 від 30.03.2007 р. орендар звернувся до орендодавця з проханням укласти додаткову угоду до договору оренди щодо продовження терміну дії цього договору на 5 років. Згідно резолюції відповідача на цьому листі погоджено продовження терміну дії договору на 3 місяці до 01.07.2007 р.

Орендодавець у листі № 4028/1553 від 31.05.2007 р. просив орендаря надіслати на його адресу додаткову угоду до договору оренди, належним чином оформлену і підписану, а також попередив орендаря щодо продовження дії договору оренди на 3 місяці до 01.07.2007 р. договір оренди з останнім буде вважатися розірваним, та просив направити представників для складання акту приймання-передачі приміщення. Отримання цього листа орендар визнає, про що зазначає у позовній заяві.

16.08.2007 р. орендар листом № 83 на ім’я генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю “Новокаховський електромашинобудівний завод” Іванова М.М. направив для розгляду та підписання додаткову угоду про внесення змін до договору оренди № 4028/00/07.

Листом № 4028 від 28.08.2007 р. орендодавець надав відповідь про відхилення пропозиції орендаря.

11.09.2007 р. орендар листом № 99 просив у строк до 14.09.2007 р. нотаріально посвідчити додаткову угоду від 16.08.2007 р. до договору оренди нежилого приміщення № 4028/00/07 від 01.01.2007 р.

Враховуючи викладене, орендар 12.09.2007 р. звернувся з позовом про визнання додаткової угоди від 16.08.2007 р. до договору № 4028/00/07 від 01.01.2007 р. оренди нежилого приміщення на підставі пункту 2 статті 220 Цивільного кодексу України дійсною.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з норм статті 220 Цивільного кодексу України, якою передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, виходив з норм закону та змісту додаткової угоди від 16.08.2007 р., що за законом нотаріальному посвідченню та державній реєстрації у випадку найму будівлі більш ніж на три роки підлягає як договір оренди будівлі, так і зміни до нього, тобто і спірна додаткова угода про продовження терміну оренди до 25 років.

Враховуючи наведене, права та обов’язки сторін за додатковою угодою відповідно до частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України виникають тільки після її державної реєстрації, навіть якщо спірна додаткова угода від 16.08.2007 р. і була б нотаріально посвідченою відповідно до вимог статті 793 Цивільного кодексу України. Таким чином, неможливо визнати спірну додаткову угоду від 16.08.2007 р. до договору оренди нежилого приміщення № 4028/00/07 від 01.01.2007 р. дійсною у зв’язку з тим, що остання підлягає державній реєстрації за законом.

При недотриманні вимог закону стосовно нотаріального посвідчення та державної реєстрації спірного правочину, у випадках, коли така форма правочину визнана законом обов’язковою, такий правочин вважається неукладеним, та не має юридичної сили.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що місцевий господарський суд зазначені вимоги закону не врахував, що призвело до неправильного застосування ним норм матеріального права та прийняття невірного рішення.

Предметом позову є визнання дійсною додаткової угоди від 16.08.2007 р. до договору оренди нежилого приміщення.

Однак судами не надана оцінка посиланню на наявність декількох примірників додаткової угоди, та доказів надіслання додаткової угоди.

Аналіз наведених доводів в їх сукупності свідчить про неповне з’ясування судами фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відтак рішення судів обох інстанцій підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об’єктивного встановлення обставин справи, прав та обов’язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Медично-санаторна частина” Медичного центу “Богдан” частково задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 15.05.2008 р. в справі № 10/302-ПД-07 скасувати.

Справу передати на новий розгляд в іншому складі суду до господарського суду Херсонської області.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

Б. Грек

В. Чабан