Кіровоградської області
У Х В А Л А

23.05.08 р.                                                                      № 02-08/240

Суддя господарського суду Кіровоградської області Коваленко Н.М., розглянувши заяву

Світловодського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі кредитора управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ, 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Леніна, 96,

до боржника - Світловодського міського комунального підприємства “Зелене господарство”, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Підгірна, 1,

про порушення справи про банкрутство ,-

ВСТАНОВИВ:

Світловодським міжрайонним прокурором в інтересах держави в особі кредитора управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ до господарського суду подано заяву про порушення справи про банкрутство Світловодського міського комунального підприємства “Зелене господарство”.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон) суд порушує справу про банкрутство при наявності безспірних вимог кредитора до боржника, що сукупно складають не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати і не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Відповідно до ст. 1 Закону безспірні вимоги кредиторів – це вимоги кредиторів, визнані боржником, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до абз. 6 ст. 7 Закону заява про порушення справи про банкрутство повинна містити виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання.

У заяві прокурора про порушення справи про банкрутство відсутні посилання на достатні докази, що свідчать про наявність безспірних вимог кредитора до боржника та неплатоспроможності боржника, на конкретні строки виконання боргових зобов’язань боржником.

Відповідно до абз. 34 ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-4, який набрав чинності з 01.01.2004 року страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” порядок стягнення заборгованості за цими внесками визначається виключно цим Законом. Це означає, що при примусовому стягненні заборгованості по збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, яка виникла до 01.01.2004 року, повинен застосовуватися порядок, визначений Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових внесків (далі –недоїмка). Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Із доданих до заяви прокурора документів вбачається, що заборгованість (недоїмка) боржника по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 96561, 18 грн. підтверджується копію наказу господарського суду Кіровоградської області від 20.03.2008 року, виданого на виконання постанови від 03.03.2008 року у справі № 16/38. Посилання на порушення по вказаному наказу господарського суду виконавчого провадження органами державної виконавчої служби у заяві прокурора відсутні. Відповідно, у заяві прокурора не вказані конкретні строки виконання боржником боргових зобов’язань, що позбавляє суд можливості визначити дотримання кредиторами тримісячного строку невиконання боржником боргових зобов’язань, який в даному випадку при порушенні справи повинен вираховуватися з дня відкриття виконавчого провадження органами державної виконавчої служби.

Щодо вимог кредитора щодо фінансових санкцій та нарахування пені, то у вирішенні питання про визначення розміру вимог за грошовими зобов'язаннями господарські суди мають враховувати, що частина 7 статті 1 Закону визначає грошове зобов'язання як зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Неустойка (штраф, пеня), зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі, не враховуються господарськими судами у складі грошових зобов'язань при вирішенні питання про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, у вирішенні питання про склад вимог при порушенні справ про банкрутство суди мають виходити з того, що суми пені, штрафів та інших штрафних чи фінансових санкцій враховуються окремо.

Відсутність даних про дату порушення виконавчого провадження за вимогами (наказом суду) управління Пенсійного фонду України та його результати по недоїмці свідчить про відсутність доказів неплатоспроможності боржника. Додані до заяви кредитора докази не є достатніми доказами безспірності вимог та неплатоспроможності боржника.

Сума недоїмки по сплаті вне6сків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування – 96 561, 18 грн., складає суму меншу ніж 300 мінімальних заробітних плат, станом на дату звернення до господарського суду.

У заяві прокурора відсутні посилання на докази наявності у боржника ознак відсутнього боржника, що дають підстави порушити справу про банкрутство незалежно від суми боргу та його безспірності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” суддя відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, якщо вимоги кредиторів, які подали заяву про порушення справи про банкрутство, в сумі складають менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачене цим Законом.

Тому на підставі ч. 3 ст. 6, ч. 2 ст. 8 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 4-1, 62 ГПК України у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство має бути відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 6, 8 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 4-1, 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви № 1389 вих. від 08.05.2008 року Світловодського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі кредитора управління Пенсійного фонду України в м. Світловодськ про порушення справи про банкрутство щодо Світловодського міського комунального підприємства “Зелене господарство” відмовити.

Заяву і додані до неї документи надіслати Світловодському міжрайонному прокурору.

Копію ухвали направити сторонам та прокурору Кіровоградської області для відома.

Суддя                                Н.М. Коваленко