ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 47/52

25.03.08

За позовом

Закрите акціонерне товариство «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О.Патона»

До

Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна

Про

Визнання права власності

Суддя Станік С.Р.

Представники:

Від позивача

Від відповідача

Яковенко В.В., Гапон В.В. –представник за довіреністю

Сіряк В.І. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, зобовязання зареєструвати право власності позивача на зазначене приміщення, а також відшкодування витрат по сплаті держмита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.03.2008 було порушено провадження у справі № 47/52 та призначено розгляд справи на 06.03.2008. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2008 розгляд справи було відкладено до 25.03.2008.

Відповідачем у судовому засіданні 25.03.2008 було надано письмовий відзив, в якому відповідач зазначив, що по справі необхідно залучити у якості другого відповідача управління комунальної власності м.Києва Київської міської державної адміністрації, оскільки відповідно до п. 4 Положення про порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820, саме головне управління комунальної власності м.Києва Київської міської державної адміністрації здійснює оформлення права власності та видає відповідні свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на обєкти нежитлового фонду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дійшов висновку, що підстави для залучення у якості другого відповідача управління комунальної власності м.Києва Київської міської державної адміністрації –відсутні, оскільки права позивача щодо отримання свідоцтва про право власності на обєкти нежитлового фонду –не порушені, позивач до зазначеної установи для отримання свідоцтва –у визначеному законом порядку не звертався і звернутися не міг, оскільки його право власності адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А є предметом спору у даній справі як таке, що не зареєстровано саме Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, на якого державою покладено обовязок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, що зокрема визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 N 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445, згідно яких до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

В судовому засіданні 25.03.2008 представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили суд позов задовольнити. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилались на те, що Актом прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 Фондом державного майна України було передано до статутного фонду позивача адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, внаслідок чого позивач в порядку ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»набув право власності на вищезазначене майно. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою здійснити реєстрацію права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 0102 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, але відповідач відмовив позивачу у реєстрації з посиланням на відсутність у позивача правовстановлювальних документів.

Позивач вважає, що своєю відмовою у реєстрації права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А відповідач не визнає права власності позивача на зазначене приміщення площею 5126,2 кв.м., що є порушенням права власності позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.03.2008 проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі. На обгрунтуванян заявлених заперечень надав письмовий відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову –відмовити, посилаючись на п. 4 Положення про порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820.

Таким чином, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, представника відповідача, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Наказу Фонду державного майна України № 739 від 24.04.2002 «Про участь Фонду державного майна України»у ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона», Фонд державного майна України виступив засновником ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона»; вклад державного засновника до статутного фонду ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона»здійснюється шляхом внесення цілісного майнового комплексу державного підприємства «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона».

Відповідно до розділу 1 Установчого договору ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона»від 24.04.2002, зареєстрованого 19.06.2002 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією, засновниками ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона»виступили: ТОВ «Еспловелд», ПФГ «Інтерагротек», ДВАТ «Оргенергогаз»ВАТ «Газпром»та Фонд державного майна України, який сплатив акції шляхом внесення цілісного майнового комплексу Дослідного заводу зварювального устаткування ім. Є.О. Патона.

Згідно п. 5.6 Установчого договору ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона»від 24.04.2002, всі майнові та грошові внески засновників після їх передачі до статутного фонду товариства стають власністю товариства.

Пунктом 5.7 Установчого договору ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона»від 24.04.2002 визначено, майно, що вноситься засновниками до статутного фонду, як оплата за акції, передається згідно з актами приймання-передачі та обліковується на балансі товариства. Акти приймання –передачі підписуються уповноваженим представником засновника та Головою правління товариства.

Згідно Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона»№ 165 від 12.06.2002, складеного між позивачем та Фондом державного майна України та підписаного від імені Фонду державного майна України Головою Бондарем О.М., а від імені позивача –Головою правління Титовим В.О., Фондом державного майна України на виконання умов Установчого договору від 24.04.2002 було передано у статутний фонд позивача майно по позиціям згідно переліку, зокрема і адміністративно-побутовий корпус за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А.

Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна № 8629 від 04.03.2008, згідно матеріалів інвентаризаційної справи за адресою вул. Саперне Поле, 9-А станом на 2007 рік, загальна площа будівлі складала 5126,2 м.кв.

Листом № 265/211 від 19.02.2008 позивач звернувся до відповідача з проханням зареєструвати право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А на підставі Статуту ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона» та Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона»№ 165 від 12.06.2002

Листом № 7334 від 22.02.2008 відповідач відмовив позивачу у реєстрації права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, мотивуючи свою відмову тим, що позивачем не надано правовстановлюючого документу на будівлю, передбаченого статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Позивач вважає відмову позивача незаконною, та такою, що порушує набуте ним право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно статті 12 Закону України «Про господарські товариства»(в редакції, чинній станом на момент складання Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім..Є.О. Патона»№ 165 від 12.06.2002) товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

Н момент звернення позивача до відповідача з вимогою зареєструвати право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, набрав чинності Цивільний кодекс України.

Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання виникають внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом.

Згідно вимог статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 113 Цивільного кодексу України визначає, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно статті 114 Цивільного кодексу України, учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа.

Вимогами статті 115 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 85 Господарського кодексу України, визначено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до Статуту ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона», затвердженого установчими зборами засновників протоколом № 3 від 24.01.2003 та зареєстрованого Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією 19.02.2003 № 1273, товариство є власником майна та грошових коштів, які внесені до статутного фонду товариства акціонерами в якості оплати за акції, а також майна отриманого внаслідок своєї господарської діяльності та/або придбаного на інших підставах, які не суперечать чинному законодавству України (п. 4.8), засновники сплачують акції товариства майном, майновими правами та грошовими коштами, зокрема, Фонд державного майна України в рахунок оплати належних йому акцій вніс цілісний майновий комплекс Дослідного заводу зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона (п. 7.3).

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 N 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445 (Далі –Положення N 157/6445).

Відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 N 1952-IV, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Аналогічна норма міститься у пп. 1.3 Положення N 157/6445, яким передбачено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав. Закон спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість, створення сприятливих умов для забезпечення розвитку ринкових відносин, активізації інвестиційної діяльності, збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV, він регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" відповідна державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Частиною п‘ятою ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV та пп. 1.5 Положення N 157/6445 встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV та Положення N 157/6445, Цивільного кодексу України саме на відповідача державою покладено обовязок реєстрації право власності на об‘єкти нерухомості. При цьому державою визнається право позивача на таку реєстрацію на підставі документів, які хоча не передбачені Законом, але підтверджують правомірність набуття такого права власності.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Стаття 182 Цивільного кодексу України визначає, що відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивачу засновником (Фондом державного майна України) згідно умов Установчого договору від 24.04.2002 по Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду № 165 від 12.06.2002 було передано до статутного фонду в рахунок оплати акцій нерухоме майно згідно переліку, до якого зокрема було включено і спірне майно - адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А, на яке позивач набув право власності внаслідок його передачі до статутного фонду згідно ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»(в редакції чинній станом на момент передачі –12.06.2002) та п. 5.6 Установчого договору від 24.04.2002.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем на правомірних правових підставах було набуто право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А., оскільки зазначене нерухоме майно було передано позивачу у статутний фонд засновником по Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду № 165 від 12.06.2002, що не суперечило вимогам чинного законодавства та установчим документам позивача, і згідно вимог ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»(в редакції чинній станом на момент передачі –12.06.2002), п. 5.6 Установчого договору від 24.04.2002 та п.п. 4.8, 7.3 Статуту, позивач набув право власності на спірне майно, що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позовна вимога позивача про визнання за ним права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А - є обґрунтованою, законною, доведеною належними та допустимими доказами та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позовна вимога позивача про зобовязання відповідача зареєструвати право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А–є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки відповідач, відмовою позивачу у реєстрації права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А порушує право власності позивача на зазначене майно. Суд враховує і те, що позивачем було доведено правомірність набуття права власності на спірне майно на підставі Акту прийому-передачі внеску державного майна до статутного фонду № 165 від 12.06.2002, а тому відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 N 1952-IV, Положення N 157/6445 та Цивільного кодексу України, порушене право позивача на реєстрацію права власності на підставі документів, які хоча не передбачені Законом, але підтверджують правомірність набуття права власності на спірне майно –підлягає захисту в судовому порядку шляхом зобовязання відповідача зареєструвати право власності позивача на спірне майно.

З огляду на вищевикладене, судом задовольняються у повному обсязі позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А та зобовязання зареєструвати право власності позивача на зазначене приміщення.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача..

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити .

2.          Визнати за Закритим акціонерним товариством «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона», юридична адреса: 03045 м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 66) право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А.

3.          Зобовязати Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна (01001 м.Київ, вул. Трьохсвятительська,4-в, ) зареєструвати за Закритим акціонерним товариством «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона», юридична адреса: 03045 м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 66) право власності на адміністративно-побутовий корпус площею 5126,2 кв.м., що знаходиться за адресою 01042 м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 9-А.

4.          Стягнути з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна (01001 м.Київ, вул. Трьохсвятительська,4-в, ), а у випаду відсутності коштів –з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Закритим акціонерним товариством «Дослідний завод зварювального устаткування інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона», юридична адреса: 03045 м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 66) судові витрати по сплаті державного мита – 85,00 грн. та витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг – 118,00 грн.

5.          Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

6.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                 С.Р.Станік