ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р.

№ 2-15/16607-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Плюшко І.А.,

суддів

Разводової С.С., Самусенко С.С.

розглянувши касаційні скарги ВАТ "Керчгаз", ДАТ "Чорноморнафтогаз"

на

рішення господарського суду АР Крим від 11.03.08р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.04.08р.

у справі

№ 2-15/16607-2007

за позовом

Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз"

до

ВАТ "Керчгаз"

третя особа

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кримгаз"

про

стягнення 227128,15 грн.

За участю представників сторін

від позивача Капустіна М.М. дов. від 27.08.07р. № 11/56,

від відповідача не з'явилися,

від третьої особи не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовною заявою до відкритого акціонерного товариства "Керчгаз" про зобов’язання відповідача підписати акти приймання-передачі природного газу в редакції державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" та стягнення 227 128,15 грн., в тому числі 184 187,81 грн. основного боргу, 22 228,28 грн. пені, 16 679,67 грн. інфляційних витрат, 4 032,39 грн. річних.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 року у справі № 2-15/16607-2007 (суддя Іщенко І.А.) позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 4 032,39 грн. річних, 16 679,67 грн. інфляційних витрат, 18 185,47 грн. пені, 388,98 грн. державного мита та 20,21 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.04.2008 року у справі № 2-15/16607-2007 (судді: Голик В.С., Гоголь Ю.М., Горошко Н.П.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями господарських судів попередніх інстанцій Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", відкрите акціонерне товариство "Керчгаз" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.03.2008 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.04.2008 року у справі № 2-15/16607-2007 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення та невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, розглянувши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами, 14.01.2005 року між державним акціонерним товариством "Чорноморнафтогаз"(Продавець) та відкритим акціонерним товариством "Керчгаз"(Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 440-ПГ-2005.

Пунктом 1.1 Договору Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві в 2005 році природний газ власного видобутку для потреб населення та бюджетних установ та організацій, що утримуються за рахунок бюджетів усіх рівнів, а покупець приймати та оплачувати природний газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору розрахунки за спожитий газ здійснюються Покупцем плановими авансовими платежами шляхом перерахування на рахунок Продавця в поточному місяці грошових коштів рівних вартості обсягів газу, який передасться в місяці передачі газу, згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору рівномірними платежами.

Суд попередньої інстанції вказав, що після настання строку платежу Відповідач з Позивачем розрахунки не провів, хоча остаточний рахунок за звітний місяць повинен був здійснюватися до 10 числа місяця наступного за звітним на підставі акту прийому-передачі газу, що в свою чергу стало підставою звернення до суду.

Судова колегія вважає, що апеляційна інстанція підставно не прийняла до уваги твердження відповідача про те, що Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві в 2005 року природний газ власного видобутку, але вимоги Позивача стосуються двомісячного періоду з 01.11.2006 року до 31.12.2006 року, а не 2005 року. Посилання на зазначені обставини є безпідставними, адже згідно додаткової угоди від 30.12.2005 року, вона набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2006 року.

Таким чином, період за який нарахована заборгованість - з 01.11.2006 року по 31.12.2006 року входить у період, передбачений додатковою угодою № 1 від 30.12.2005 року.

Щодо угоди від 12.12.2007 року, то суд попередньої інстанції з`ясував, що не був засвідчений новий порядок виконання зобов`язань з оплати дебіторської заборгованності, не вказано до якого договору булла укладена вказана угода, не вказано період за який утворилася заборгованність у розмірі 184 187, 81 грн., в угоді не вказано яку суму заборгованності буде погашати ВАТ «Керчгаз», адже відповідно до даних останнього сума боргу становить 916,8 тис. грн., а відповідно до даних ДАТ «Чорноморнафтогаз»сума боргу становить 931,1 тис. грн.

Посилання відповідача на статтю 604 Цивільного кодексу України правомірно були відхилені апеляційної істанцією, оскільки пунктом 2 угоди від 12.12.2007 року встановлено, що сторони дійшли згоди про реструктуризацію заборгованості –її розстрочення та погашення протягом 5 років, починаючи з 1 січня 2008 року і до 31 грудня 2012 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що вказана угода є угодою сторін про реструктуризацію заборгованості ВАТ «Керогаз»і не може бути розцінена як новація в розумінні ст. 604 Цивільного кодексу України.

Реструктуризація –окрема правова категорія, яка не звільняє сторону від відповідальності за несвоєчасне виконання обов’язку, не припиняє додаткових зобов’язань, пов’язаних з основним зобов’язанням, за період з моменту прострочення до моменту укладення сторонами угоди про реструктуризацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов законного і обгрунтованого висновку, що вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз»про стягнення з ВАТ «Керогаз»трьох відсотків річних, інфляційного відшкодування та пені є обґрунтованими.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права та підстав для її зміни або скасування не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1.           Касаційні скарги ВАТ "Керчгаз", ДАТ "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду АР Крим від 11.03.08р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.04.08р. по справі № 2-15/16607-2007 залишити без змін.

Головуючий, суддя І.А. Плюшко

Судді                                                                        С.С. Разводова

С.С. Самусенко