ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/159

06.05.08

За позовом

До

Третя особа

Про

Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас»

Київська міська державна адміністрація

Стягнення 155315,00 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засідання приймали участь представники сторін:

Від позивача Іванченко І.П.- представник за довіреністю № У07/7947 від

18.12.2007 року;

Від відповідача          Печена О.П.- представник за довіреністю № 30 від 29.04.2008 року;

Від третьої особи не з’явився;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»до Комунального підприємства «Житлосервіс «Приозерне»про стягнення 155315,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати на поставлену теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2008 року порушено провадження у справі № 37/159, розгляд справи було призначено на 06.05.2008 року о 10-30.

Представник відповідача в судовому засіданні подав суду заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Представник позивача проти поданого клопотання не заперечував.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.05.2008 року за згодою представників позивача та відповідача судом було оголошено лише вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2006 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго»(далі –енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас»(далі - споживач) було укладено договір № 7560166 про постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язується виробити та поставити теплову енергію, а відповідач в свою чергу отримати її та оплатити відповідно до умов договору.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. п 2.2.1, 2.3.1 Договору сторони погодили, що постачальник зобов’язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3,4) для потреб опалення – в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання –протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1, а постачальник зобов’язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Нарахування споживачу за теплову енергію здійснюється відповідно до звертання –доручення про укладення договору по приладах обліку.

Згідно п. 10 додатка № 2 до Договору споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25 числа поточного місяця сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

За твердженням позивача, відповідач неналежним чином виконував умови договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань у останнього станом на 01.03.2008 виникла заборгованість у розмірі 149418,05грн. за період з 01.10.2007 року по 01.03.2008 року. Розрахунок суми боргу, довідки про нарахування за теплову енергію та табуляграми знаходяться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач після порушення провадження у справі сплатив відповідачу суму основного боргу, в зв’язку з чим відповідач звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 149418,05 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, приймаючи до уваги, що на момент вирішення спору по суті відповідач сплатив заборгованість за спожиту теплову енергію, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення 149418,05 грн. підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 5380,72 грн. та 3 % річних в розмірі 516,24 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов’язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов’язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом дії договору розраховувався з позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, порушуючи строки встановлені договором та мав перед позивачем заборгованість, з нього на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 5380,72грн. інфляційних витрат та 3 % річних в розмірі 516,24 грн., розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи тяжке фінансове становище відповідача, суд вважає за необхідність використатити право, надане суду пунктом 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, та розстрочити виконання рішення на 3 місяці.

Розстрочуючи виконання рішення, суд приймає до уваги ті умови та обставини, що при застосуванні пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України щодо розстрочення виконання рішення № 37/159 від 05.06.2008 року, виконання вказаного рішення є більш вірогідним і є підстави вважати, що відповідач вчинить заходи щодо його належного і своєчасного виконання.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів»із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється мито у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив 1580,68 грн. державного мита, тоді як відповідно до ціни позову необхідно було сплатити 1553,15 грн., в зв’язку з чим 27,53 грн. зайво сплаченого державного мита підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 192, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 551, 614, 625, 626 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАС»(02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-б, ) на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) 5380 (п’ять тисяч триста вісімдесят) грн. 72 коп. - інфляційних витрат, 516 (п’ятсот шістнадцять) грн. 24 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 1553 (одна тисяча п’ятсот п’ятдесят три) грн. 15 коп. - державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, розстрочивши виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2008 р. у справі № 37/159 на три місяці наступним чином:

з 20.07.2008 року – 1793 (одна тисяча сімсот дев’яносто три) грн. 57 коп. –інфляційних витрат, 172 (сто сімдесят дві) грн. 08 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 1553 (одна тисяча п’ятсот п’ятдесят три) грн. 15 коп. –витрати із сплати державного мита, 118 (сто вісімнадцять) 00 коп. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

з 20.08.2008 року – 1793 (одна тисяча сімсот дев’яносто три) грн. 57 коп. –інфляційних витрат, 172 (сто сімдесят дві) грн. 08 коп. - три проценти річних від простроченої суми,

з 20.09.2008 року – 1793 (одна тисяча сімсот дев’яносто три) грн. 57 коп. –інфляційних витрат, 172 (сто сімдесят дві) грн. 08 коп. - три проценти річних від простроченої суми,

3.          Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 149418,05 грн. на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

4.          На підставі даного рішення повернути Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго»(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) з Державного бюджету України зайво сплачене державне мито в розмірі 27 (двадцять сім) грн. 53 коп., яке перераховане платіжним дорученням № 689 від 28.03.2008 року. Оригінал платіжного доручення № 689 від 28.03.2008 року залишити в матеріалах справи Господарського суду міста Києва № 37/159.

5.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 15.07.2008 року