ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2008 р.

Справа № 17/80-08-2637

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Н.Б.Таценко

суддів М.В.Сидоренко, М.А. Мишкіної

секретар судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: Бавріна І.М. –довіреність № 612/0/2-08 від 28.02.2008р.

від відповідача: Каравайцева О.В. –довіреність № 7246/к/10-117 від 13.02.2008р.

від третьої особи: не з’явився

від Прокуратури Приморського району м. Одеси: помічник прокурора

Жигун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк”

на рішення господарського суду Одеської області

від 08.10.2008р.

по справі № 17/80-08-2637

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк”

до відповідача: Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

третя особа: Підприємство „ППК”, засноване на власності громадської організації інвалідів „РАД”

за участю: Прокуратури Приморського району м. Одеси

про визнання недійсним авалю векселів

(суб’єктний склад та суть спору зазначаються згідно рішення суду)

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.10.2008р. по справі № 17/80-08-2637 (суддя Зуєва Л.Є.) у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” (далі ВАТ „ПІБ”) до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси) за участю третьої особи Підприємства „ППК”, заснованого на власності громадської організації інвалідів „РАД” (далі Підприємство „ППК”), про визнання недійсним авалю, вчиненого філією ВАТ „ПІБ” в м. Одеса, таких векселів:

1)          АА0085328 від 11.05.2007р. на суму 4560,9 грн. зі строком сплати 09.06.2007р.,

2) АА0085329 від 11.05.2007р. на суму 139451,28 грн. зі строком сплати 09.06.2007р.,

3)          АА0085333 від 17.05.2007р. на суму 247675,8 грн. зі строком сплати 15.06.2007р.,

4)          АА0085337 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

5)          АА0085338 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

6)          АА0085339 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

7)          АА0085340 від 22.05.2007р. на суму 11163,48 грн. зі строком сплати 20.06.2007р.,

8)          АА0085387 від 13.06.2007р. на суму 21521,21 грн. зі строком сплати 12.07.2007р.,

9)          АА0085386 від 14.06.2007р. на суму 10017,34 грн. зі строком сплати 13.07.2007р.,

10)          АА0085388 від 20.06.2007р. на суму 7836,95 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.,

11)          АА0085389 від 20.06.2007р. на суму 7924,76 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.,

12)          АА0084714 від 20.06.2007р. на суму 58750,29 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.,

відмовлено повністю по п. 1.16 Закону України „Про податок на додану вартість”, ст. 30 Конвенції, якою було запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, яка набула чинності для України з 2000р., п. 1.2 Положення „Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України”, ст. ст. 2, 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, п. 11.6 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.07.2001р. № 275, п. п. 1.2, 1.4 Положення про філію ВАТ „ПІБ” в м. Одеса, Положенню про операції банків з векселями, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.05.1999р. № 258, ст. 599 ЦК України, ст. 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні”, п. 9.4 постанови Правління НБУ „Про затвердження Положення про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень” від 31.08.2001р. № 375, незважаючи на непередбачення в наданому банком філії дозволі на здійснення банківських та інших операцій такої банківської операції як надання гарантій, поручительств та інших зобов’язань від третіх осіб, які передбачають їх виконання у грошовій формі, банком на здійснення таких операцій керівнику та головному бухгалтеру філії видані довіреності, котрими банк фактично надав своїй філії як структурному підрозділу право проводити банківські операції по авалюванню векселів, і тим самим взяв на себе відповідальність за проведені своєю філією вищезазначені операції, позовні вимоги необгрунтовані і заявлені не до належного відповідача.

ВАТ „ПІБ” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 3529/0/2-08 від 23.10.2008р. (вх. № 2069 від 03.11.2008р.), в якій просить вказане рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, позовну заяву ВАТ „ПІБ” задовольнити, т. я. посилання суду на довіреності як на підставу надання філії повноважень на здійснення операцій з видачі поручительств (авалювання) є безпідставним, оскільки Положення НБУ „Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій” не передбачає надання повноважень на здійснення цих операції шляхом видачі довіреності, відповідно до п. 1.2 Положення про філію скаржника в м. Одеса, п. 8 Положення про переказний і простий вексель скаржник відповідає за виконання зобов’язань філією лише по операціям, переліченим у наданому дозволі, і не відповідає за виконання операцій, вчинених з перевищенням повноважень, наданих уповноваженими органами управління скаржника, судом неправильно застосовані норми матеріального права (Положення „Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України”, Закону України „Про банки і банківську діяльність”, Положення НБУ „Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій”) в частині визначення підстав надання філії повноважень на здійснення операцій з видачі поручительств (авалювання) та відповідальності скаржника за виконання філією зобов’язань, вчинених з перевищенням повноважень.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін та прокуратури, колегія суддів,

В с т а н о в и л а:

Підприємство „ППК” при імпорті товарів на митну територію України відповідно до п. 11.5 Закону України „Про податок на додану вартість” протягом травня-червня 2007р. видало прості векселі на суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, зобов’язання за якими підтверджені філією ВАТ „ПІБ” в м. Одеса шляхом авалю (перелік векселів з конкретними датами складання на певну суму з відповідним строком сплати вказаний в описовій частині постанови).

24.06.2008р. канцелярією господарського суду Одеської області зареєстрована за № 3611 позовна заява ВАТ „ПІБ” (далі Банк) до ДПІ у Приморському районі м. Одеси за участю третьої особи Підприємства „ППК” про визнання недійсним авалю, вчиненого філією ВАТ „ПІБ” в м. Одеса, вищезазначених векселів, т. я. філія не мала повноважень на вчинення такої банківської операції як авалювання векселів, оскільки не є юридичною особою і не має встановленого законодавством дозволу на її вчинення, наданий позивачем філії 29.08.2005р. дозвіл на здійснення банківських та інших операцій і п. 2.2 Положення про філію ВАТ „ПІБ” в м. Одеса не містить такої операції як видача поручительств, гарантій та інших зобов’язань за третіх осіб, що передбачають їх виконання у грошовій формі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.10.2008р. у задоволенні позовних вимог ВАТ „ПІБ” відмовлено повністю з мотивів, викладених в описовій частині постанови. Між тим, вказане рішення господарського суду, законність і обгрунтованість котрого перевірена апеляційною інстанцією в повному обсязі по ст. 101 ГПК України, не відповідає чинному законодавству і обставинам справи, підлягає скасуванню, апеляційна скарга –задоволенню, заперечення відповідача і прокурора не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси, вважаючи себе неналежним відповідачем згідно норм вексельного законодавства, просила залишити рішення без змін, посилаючись на здійснення філією авалю на векселях з дотриманням чинного законодавства. Правова позиція представника прокуратури щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги і правомірності судового рішення мотивувалась прийняттям останнього місцевим судом в інтересах захисту інтересів держави та здійсненням філією правочину –авалювання податкових векселів на підставі довіреностей від імені юридичної особи з дотриманням вимог цивільного законодавства (ст. ст. 237, 239, 244, 246 ЦК України) і створенням прав і обов’язків особи, яку він представляє, тобто позивача. Виходячи з змісту Постанов Верховного Суду України від 20.03.2007р. № 10/349/04-НР, від 27.03.2007р. № 17/293 по конкретним справам та Постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання практики розгляду спорів, пов’язаних з обігом векселів” від 08.06.2007р. № 5 в ряді випадків можливе визнання векселів недійсними або такими, що не мають вексельної сили, або такими, що не підлягають оплаті, з підстав, визначених цивільним законодавством, в частині, яка не врегульована нормами вексельного законодавства, а згідно п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України при вирішенні питання про наявність вексельних зобов’язань судам слід звертати увагу на додержання вимог вексельного законодавства щодо підписів зобов’язаних за векселем осіб. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу і, зокрема, визначати відповідача за своїми вимогами тощо. За таких умов та виходячи з предмету доказування по даному предмету спору при розгляді справи місцевим судом підлягали комплексному застосуванню норми банківського, вексельного, цивільного законодавства з врахуванням спеціального Закону України „Про податок на додану вартість” в певних межах.

Рішення від 08.10.2008р. прийняте місцевим господарським судом з одночасним посиланням на наступні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог: видачею Банком 18.09.2006р. довіреностей керуючому та головному бухгалтеру філії з правом проводити банківські операції по авалюванню векселів останній взяв на себе відповідальність за проведення своєю філією вищезазначених операцій, необґрунтованістю позовних вимог та заявленням позову не до належного відповідача. При цьому висновок господарського суду про заявлення позовних вимог не до належного відповідача спростовується змістом п. 6 Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при імпорті товарів на митну територію України, затвердженому постановою КМУ від 01.10.1997р. № 1104 (далі Порядок № 1104), згідно якому векселедержателем виданого податкового векселя є державна податкова адміністрація (інспекція) за місцем реєстрації векселедавця як платника податку на додану вартість, а твердження про правомірність здійснення філією авалю векселів не враховує існування певної специфіки правової характеристики векселів, виданих на суми зобов’язання з податку на додану вартість на підставі п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Відповідно до ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність” від 07.12.2000р. № 2121-ІІІ із змінами (далі Закон № 2121-ІІІ) –спеціального законодавчого акту, що регулює комплекс правовідносин, пов’язаних з функціонуванням банківської системи України у цілому та її базисної складової –комерційних банків, на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції, в т. ч. надання гарантій і поручительств та інших зобов’язань від третіх осіб, які передбачають їх виконання у грошовій формі (п. 5 ч. 2), до котрих відноситься і аваль. Відносини, що виникають, змінюються та припиняються при проведенні банківських операцій, об’єднані законодавцем в групи з встановленням відносно кожної з таких груп конкретного дозвільного режиму їх здійснення, зокрема, шляхом видачі Національним банком України комерційному банку банківської ліцензії по ст. 19 вказаного Закону № 2121-ІІІ, ч. ч. 1, 3 ст. 91 ЦК України, ст. 14 ГК України. Одночасно Національний банк України з метою регулювання діяльності банків по п. 4 ст. 7, ст. 56 Закону України „Про Національний банк України” від 20.05.1999р. № 679-ХІV, ч. 3 ст. 339 ГК України встановлює обов’язкові для виконання правила проведення банківських операцій у формі нормативно-правових актів.

Так, по п. 9.4 Положення про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень, затвердженого постановою Правління НБУ від 31.08.2001р. № 375 (далі Положення № 375), філії банку мають право здійснювати банківські та інші операції, передбачені Положенням про філію та на підставі дозволу, наданого банком, у межах отриманих банком банківської ліцензії та письмового дозволу, за винятком операцій, для проведення та обліку яких у філії немає належних умов або яких філії не мають права здійснювати згідно з вимогами чинного законодавства України.

В даному випадку по п. 1.4 Положення про філію ВАТ „ПІБ” в м. Одеса, затвердженого рішенням Спостережної ради ВАТ „ПІБ” протокол № 6 від 08.09.2003р., філія здійснює банківські та інші операції за визначеним Банком переліком, погодженим з Управлінням Національного банку України області, п. 2.2. названого Положення і оформлений належним чином дозвіл банку від 29.09.2005р., зареєстрований в реєстрі за № 9874 та погоджений з НБУ, не містить права філії на проведення банківських операцій з надання гарантій, поручительств та інших зобов’язань від третіх осіб, які передбачають їх виконання у грошовій формі (авалювання векселів).

Чинне вексельне законодавство, виходячи з формального характеру вексельного зобов’язання, до форми векселя відносить терміни „вексельна сила” і „вексельна суворість” з включенням до поняття останньої того, що всі обставини, котрі мають значення для вексельних відносин, повинні бути вказані у цьому документі, а усі не відображені у векселі обставини, не можуть братися до уваги. Дійсність написів на векселі залежить від права суб’єкта бути зобов’язаним по векселю згідно законодавства. Відповідно до п. 3.5 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.12.2002р. № 508 (далі Положення № 508), бути суб'єктами вексельного права, тобто брати на себе всі права й обов'язки, що випливають із змісту векселя, мають право банки зі статусом юридичної особи, банки, які не мають статусу юридичної особи, можуть отримати від головного банку - юридичної особи повноваження на здійснення всіх або окремих операцій з векселями в порядку, установленому чинним законодавством. По п. 1.2 Положення № 508 аваль - вексельне поручительство, за яким особа (аваліст), яка його здійснює, бере на себе відповідальність перед власником векселя за виконання векселедавцем, акцептантом або індосантом зобов'язань щодо оплати цього векселя а по п. 2 Порядку № 1104 аваль - вексельне поручительство, згідно з яким комерційний банк бере на себе відповідальність за оплату податкового векселя перед векселедержателем і яке оформляється гарантійним написом банку на векселі чи на спеціальному додатковому аркуші (алонж) окремо для кожного окремого примірника кожного векселя. Таким чином, Положення № 508 і Порядок № 1104 містять різні вимоги стосовно особи спроможної здійснювати надпис у якості аваліста.

По ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення, а по п. 4 вказаної статті керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Таким чином, діяльність філії регламентується двома вищевказаними документами в сукупності.

Наразі з безпосереднього тексту довіреностей від 18.09.2006р. вбачається, що керуючий і головний бухгалтер філії уповноважені вчинювати аваль від імені Банку на векселях відповідно до укладених саме Банком договорів. Однак на перелічених у вступній частині постанови векселях зазначена як аваліст за Підприємство „ППК” філія ВАТ „ПІБ” в м. Одесі за довіреностями від 18.09.2006р., посвідченими нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Між тим, в даному випадку всупереч змісту виданих Банком довіреностей філією здійснений аваль векселю від власного імені. При цьому вказаний напис на податкових векселях не відповідає також викладеним в п. 2.11 Положення № 508 приписам, згідно яким у разі підписання векселя на підставі довіреності у векселі обов’язково зазначається, що він підписаний на підставі довіреності від імені визначеного банку –юридичної особи. Останнє положення підтверджується листом НБУ від 24.07.2003р. № 25-118/1003-5332 „Про операцію з авалювання векселів”, згідно якому аваль на векселі може здійснюватися шляхом його підпису керівником та головним бухгалтером філії на підставі положення про філію та на підставі дозволу, отриманого від банку - юридичної особи, (при цьому, відповідно до пункту 2.11. глави 2 Положення обов'язково зазначається, що він підписаний на підставі довіреності від імені банку –юридичної особи) і ці підписи мають бути завірені печаткою філії. Одночасно вказаний напис на згаданих податкових векселях здійснений філією з недотриманням наданого довіреностями від 18.09.2006р. обсягу і змісту повноважень. Крім того, п. 10 Порядку № 1104 визначає особливості оформлення податкового векселя, в т. ч. складання в трьох примірниках для здійснення контролю митними та податковими органами, а за змістом п. 12 згаданого Порядку податкові векселя в обов'язковому порядку підлягають забезпеченню (підтвердженню) комерційними банками шляхом авалю, тобто Порядок № 1104 передбачає можливість здійснення авалю тільки комерційним банком. До речі, і в листі Державної податкової адміністрації України від 13.07.2006р. № 13304/7/24-1118 „Щодо погашення боргу за податковими векселями авалістом та векселедавцем” прямо визначено, що податковий вексель, який за бажанням платника податків може видаватися на суму податкових зобов’язань при імпорті товарів на митну територію України, обов’язково повинен бути авальований комерційним банком.

Вищевикладеним спростовується висновок господарського суду про правомірне здійснення авалю філією на перелічених податкових векселях на підставі виданих Банком довіреностей від 18.09.2006р.

За таких обставин, апеляційна скарга ВАТ „ПІБ” підлягає задоволенню, рішення господарського суду Одеської області від 08.10.2008р. по даній справі скасуванню, а позовні вимоги –задоволенню, т. я. здійснення філією від власного імені авалю на зазначених в позові податкових векселях всупереч численним приписам чинного вексельного, банківського, цивільного, податкового законодавства і наданим Банком довіреностями від 18.09.2006р. повноваженням доведено належним чином по ст. 33 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101- 105 ГПК України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а:

1.          Апеляційну скаргу задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Одеської області від 08.10.2008р. по справі № 17/80-08-2637 скасувати.

3.          Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” задовольнити.

4.          Визнати недійсним аваль, вчинений філією Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” в м. Одеса, таких векселів:

1.          АА0085328 від 11.05.2007р. на суму 4560,9 грн. зі строком сплати 09.06.2007р.,

2. АА0085329 від 11.05.2007р. на суму 139451,28 грн. зі строком сплати 09.06.2007р.,

3. АА0085333 від 17.05.2007р. на суму 247675,8 грн. зі строком сплати 15.06.2007р.,

4.          АА0085337 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

5.          АА0085338 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

6.          АА0085339 від 21.05.2007р. на суму 7871,94 грн. зі строком сплати 19.06.2007р.,

7.          АА0085340 від 22.05.2007р. на суму 11163,48 грн. зі строком сплати 20.06.2007р.,

8.          АА0085387 від 13.06.2007р. на суму 21521,21 грн. зі строком сплати 12.07.2007р.,

9.          АА0085386 від 14.06.2007р. на суму 10017,34 грн. зі строком сплати 13.07.2007р.,

10.          АА0085388 від 20.06.2007р. на суму 7836,95 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.,

11.          АА0085389 від 20.06.2007р. на суму 7924,76 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.,

12.          АА0084714 від 20.06.2007р. на суму 58750,29 грн. зі строком сплати 19.07.2007р.

5.          Стягнути з п/р Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси на користь Відкритого акціонерного товариства „Перший Інвестиційний Банк” 1 020 грн. державного мита, сплаченого за подачу позовної заяви меморіальними ордерами від 21.05.2008р. і від 23.06.2008р. за певними номерами, 510 грн. державного мита, сплаченого за подачу апеляційної скарги меморіальним ордером від 23.10.2008р. № 7938526, 118 грн. на ІТЗ, сплачених меморіальним ордером від 21.05.2008р. № 7120118.

6.          Зобов’язати господарський суд Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням певних реквізитів.

Головуючий суддя                                                                       Н.Б. Таценко

Суддя                                                                                                     М.В. Сидоренко

Суддя                                                               М.А. Мишкіна

Постанова підписана 01.12.2008р.