Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2008 р. Справа № 41/48-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Бухан А.І. , Плужник О.В.

при секретарі Черкашиній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Осьмухін С.А.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства «Альфа», с. Одноробівка, Золочівський район, Харківська область (вх. № 1795 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 26.06.08 р. по справі № 41/48-08

за позовом Науково-виробничої фірми "Сінтал'Д" - ТОВ м. Харків

до Фермерського господарства "Альфа", с. Одноробівка

стягнення 3356,00 грн.

встановила:

У березні 2008 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 2 150,00 грн., 1 075,00 грн. штрафу, інфляційних в сумі 120,40 грн., 3% річних в сумі 10,60 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що позивач на підставі договору купівлі-продажу № 20/2007-П від 20.12.2007р. по накладній № 2112-2 від 21.12.2007р. передав відповідачеві патоку на суму 2 150,00 грн., а відповідач свої зобов’язання щодо оплати товару не здійснив.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.06.2008р. по справі № 41/48-08 (суддя Пелипенко Н.М) позов задоволено. Стягнуто з Фермерського господарства «Альфа» на користь Науково-виробничої фірми «Сантал’Д» - Товариства з обмеженою відповідальністю 2 150,00 грн. заборгованості, 1 075,00 грн. штрафу, інфляційних в сумі 120,40 грн., 3% річних в сумі 10,60 грн., 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з’ясування всіх обставин справи під час вирішення господарського спору, просить рішення господарського суду Харківської області від 26.06.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, при цьому посилається на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог до позивача у сумі 2 150,00 грн.; вважає. що відносини між позивачем та відповідачем виникли не з договору купівлі-продажу № 20/2007-П від 20.12.2007р.; у позивача не було правових підстав для нарахування індексу інфляції, 3% річних та штрафу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та прийнятим з дотриманням судом всіх норм чинного законодавства, в зв’язку з чим просить залишити його без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. При цьому зазначає про недоведеність відповідачем існування однорідних зустрічних вимог до позивача, а відсутність у накладній посилання на договір, на його думку, не звільняє відповідача від обов’язку сплатити за одержаний товар.

10.10.2008р. до Харківського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Фермерського господарства «Альфа» з проханням розглянути справу без участі його представника за наявними в справі матеріалами.

Враховуючи зазначене клопотання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 26.06.2008р. – без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу за № 20/2007-П (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець (позивач по справі) зобов’язався передати Покупцеві (відповідачеві по справі) патоку в кількості 5 тон за ціною 500грн. (з ПДВ) на суму 2500,00 грн. у строк до 31.12.2007р.

Строк оплати товару Покупцем сторонами визначено статтею 7 Договору, а саме до 31.12.2007р.

Позивач по накладній № 2112-2 від 21.12.2007р. передав відповідачеві патоку у кількості 4,300 тон на суму 2150,00 грн., а відповідач прийняв товар через свого представника Сусла М.І., який діяв на підставі довіреності № ЯОМ 879692 від 21.12.2007р., проте в строк передбачений Договором обов’язки по оплаті не здійснив. Заборгованість складає 2150,00 грн.

При цьому, господарський суд визначився, що оскільки інших договорів на поставку патоки між сторонами не укладалось, а ціна на патоку у вищевказаній накладній відповідає ціні на патоку, що визначена спірним Договором, тому дійшов висновку, що поставка по накладній № 2112-2 від 21.12.2007р. здійснена в межах Договору купівлі-продажу № 20/2007-П від 20.12.2007р.

Враховуючи вимоги ст. 193 Господарського та ст. 526 Цивільного кодексів України, а також те, що відповідач доказів сплати боргу за поставлений товар не надав, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, а сума боргу в розмірі 2150,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Господарським судом окрім іншого встановлено, що оскільки відповідач порушив терміни розрахунків по Договору, а сторони у статті 23 Договору передбачили, що за прострочення виконання грошового зобов’язання Покупцю нараховується штраф в розмірі 50% від суми невиконаного грошового зобов’язання, нарахований позивачем штраф в сумі 1075,00 грн. також підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням зазначеної норми місцевий господарський суд визначився, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 120,40 грн. інфляційних збитків та 10,60 грн. – 3 % річних також правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Не змінюють обґрунтованих висновків господарського суду по суті спору твердження відповідача про здійснення ним зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 2150,00 грн., оскільки жодних доказів припинення зобов’язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем не надано і в матеріалах справи вони відсутні.

Крім того, з огляду на приписи ст. 202 Цивільного кодексу України, повідомлення відповідача про проведення ним заліку зустрічних однорідних вимог у вигляді акту звірки розрахунків, не є правочином, направленим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. За загальним правилом, акт звірки є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій та підтверджують їх здійснення, а тому він не може вважатись належним доказом в підтвердження позиції відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог відносно спірної заборгованості.

Не приймаються колегією суддів до уваги і доводи заявника апеляційної скарги про те, що відносини між позивачем та відповідачем виникли не з договору купівлі-продажу № 20/2007-П від 20.12.2007р., оскільки, за його твердженнями, накладна № 2112-2 від 21.12.2007р. не містить посилань на Договір № 20/2007-П від 20.12.2007р., а спірна поставка здійснена поза його межами.

При цьому, слід зазначити, що в порушення обов’язку доказування, який законодавчо покладений на сторони, відповідач не надав як суду першої так і апеляційної інстанції жодних доказів існування інших правовідносин між сторонами у справі, ніж спірний Договір, та документів в підтвердження сплати вартості товару у повному обсязі за вищевказаною накладною не представив.

Крім того, наявний у матеріалах справи висновок незалежного аудитора від 07.06.2008р., який відображає сальдо розрахунків за наслідками операцій, що були здійснені сторонами протягом 2005-2007 років, станом на 01.01.2008р., свідчить про отримання відповідачем патоки по прибутковій накладній № 2112-2 від 21.12.2007р. саме на підставі Договору № 20/2007-П від 20.12.2007р., а тому колегія суддів вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання його умов відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема у вигляді сплати штрафу в розмірі 1075,00 грн., інфляційних в розмірі 120,40 грн. та 3% річних в сумі 10,60 грн.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

На думку колегії суддів, позивач обґрунтував та належним чином довів належними та допустимими доказами правомірність своїх позовних вимог до відповідача. Разом з цим, факти, викладені в апеляційній скарзі відповідачем і його посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду Харківської області від 26.06.2008 р. по справі № 41/48-08 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи відповідача, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Альфа", с. Одноробівка, Золочівський район, Харківська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.06.2008 р. по справі № 41/48-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Такмаков Ю.В.

Судді Бухан А.І.

Плужник О.В.