ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2008 р.

Справа № 10/155/08

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Воронюка О.Л.

Суддів:           Єрмілова Г.А.

Лашина В.В.

При секретарі: Толок В.В.

За участю представників сторін:

Від Військової прокуратури Південного регіону –Павлюченко В.В.,довіреність №4388/б від 15.10.07р.;

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з’явились. Про час і місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційне подання Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону

на рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2008р.

у справі №10/155/08

за позовом Військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області

до науково-виробничого кооперативу “НАСКО”

за участю третіх осіб:

Військової частини А1890;

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва

про стягнення коштів у сумі 319 038,16 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.04.2008р. (суддя Горобченко Д.М.) в позові Військовому прокурору Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до науково-виробничого кооперативу “НАСКО”, за участю третіх осіб: Військової частини А1890 та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва про стягнення коштів у сумі 319 038,16 грн. – відмовлено в повному обсязі, за відсутністю підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся з апеляційним поданням, в якому просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника Військової прокуратури Південного регіону, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість прийнятого господарським судом рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне подання Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. ст. 2,5 Закону України “Про оплату за землю”, плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Власник земельних ділянок, земельних часток та землекористувачі сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка, яка перебуває у власності або користуванні у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю є власник земельної частки і землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до ст. ст. 3,4 Закону України “Про оренду землі”, об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач не є користувачем або орендарем земельної ділянки, яка належить позивачеві, з ним не було укладено договору оренди, та не було надано державного акту постійного користування земельною ділянкою, таким чином відповідач не є суб'єктом плати за землю.

Як вбачається з матеріалів справи, між військовим радгоспом “Таврійський” та НВК “Наско” 13.09.2006р. було укладено договір №52 про спільну діяльність.

Відповідно до умов вище значеного договору, сторони зобов'язувались шляхом спільного використання належного їм майна, грошових коштів та зусиль спільно діяти з метою вирощування сільськогосподарської продукції на землях підсобного господарства Військової частини А1890 та отримування прибутку, без створення юридичної особи.

Таким чином НВК “Наско” земельна ділянка в оренду не надавалась, так як військовий радгосп “Таврійський” не є орендарем будь-яких земельних ділянок, що належать позивачу.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому обов’язок доказування і подання належних та допустимих доказів згідно названої статті ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Між тим, звертаючись з позовом про відшкодування завданих державі збитків Військовий прокурор Миколаївського гарнізону не довів та не обґрунтував належними і допустимими доказами відповідно до ст.34 ГПК України наявність обставин для задоволення позову та апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволені позовних вимог зі стягненням з відповідача 319 038,16 грн.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а тому підстави для задоволення апеляційного подання Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону –відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2008р по справі №10/155/08 залишити без змін, а апеляційне подання Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону - без задоволення.

Головуючий суддя                                                            Воронюк О.Л.

Суддя                                                                                Єрмілов Г.А.

Суддя                                                                                Лашин В.В.

Постанова підписана 17.06.2008р.