Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2008 р.
Справа № 13/15-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. ,  Барбашова С.В.

при секретарі Чудновській І.І.

за участю представників
сторін:

позивача -
ОСОБА_2

відповідача
-  ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. № 1127С/3-7
на рішення господарського суду Сумської області від 31.01.08 по справі №
13/15-08

за
позовом ПП "Еллада -
Трейд", смт. Васищеве

до  СПД - ФО ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 2211,11 грн.  -

встановила:

В грудні 2007
р. позивач -ПП „Еллада-Трейд”, сАДРЕСА_1 звернувся до господарського суду
Сумської області з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача
-СПД ФО ОСОБА_1 2019, 56 коп. заборгованості за переданий товар, 28,05 грн.
річних, 163,58 інфляційних, та судових витрат.

Рішенням
господарського суду Сумської області від 31.01.08 р. (суддя Лиховид Б.І.) по
справі № 13/15-08 позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто
2019,56 грн. основного боргу, 28,05 грн. річних, 163,58 грн. інфляційних, 102
грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу. Рішення мотивоване з тих підстав, що позивач за спірними накладними
передав відповідачеві певний товар, однак відповідач оплати його вартості не
здійснив та ін.

Відповідач з
рішенням господарського суду не погоджується, вважає його таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу
в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається
на те, що суд першої інстанції по-перше розглянув дану справу без його участі
чим, на думку відповідача, порушив вимоги ст. ст. 4, 77 ГПК України, та
по-друге безпосередньо при розгляді справи не звернув увагу на те, що позивач
при подачі позову не надсилав на адресу відповідача додані до позову документи,
чим, на думку відповідача, також порушив вимоги ст. 57 ГПК України. Крім того,
відповідач також вказує на те, що господарський суд при розгляді справи безпідставно
встановив той факт, що відповідач отримував від позивача спірний товар, та
надіслану позивачем вимогу про його сплату
№ 153/7 від 26.06.07 р. Разом з тим, в судовому засіданні відповідач
зазначив, що лист директору підприємства позивача від 06.06.06 р. зі зразками
підпису працівників та їх паспортними даними він не підписував та ін.

У відзиві на
апеляційну скаргу позивач просить суд рішення господарського суду залишити без
змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що він направляв на
адресу відповідача позов разом з додатками, про що свідчить залучений до
матеріалів справи фіскальний чек № 0789 та опис вкладення в цінний лист; що
господарський суд правомірно прийняв рішення за відсутності відповідача,
оскільки його судом було належним чином повідомлено про час та місце розгляду
справи, а норми ГПК України передбачають можливість розгляду справи за
відсутності сторони, належним чином повідомленої про час та місце розгляду
справи; що факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами його
працівників на спірних накладних, а отримувачем товару в зазначених накладних
визначено саме відповідача, з яким позивач і мав господарські відносини та ін.

Крім того, в
поясненнях до апеляційної скарги позивач, з посиланням на відповідні пояснення
тодішнього працівника підприємстваОСОБА_3, також зазначає, що заявки на спірний
товар він отримував через вказаного працівника, якому замовлення передавалися
уповноваженим представником відповідача усно під час їх зустрічі, або по
телефону; що заявки на отримання товару відповідач довіряв оформляти своїм
працівникам; що відповідач при особистих зустрічах зОСОБА_3 та начальником
служби безпеки підприємства позивача ОСОБА_2. неодноразово визнавав існування
заборгованості та обіцяв її сплатити та ін.

Перевіривши
матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія
встановила наступне:

Як свідчать
матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції, на протязі
липня 2006 року - серпня 2006 року позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 3883,56 грн., що підтверджується видатковими накладними: №
ЕТХ-00325373 від 28.07.2006 року на суму 274,35 грн., № ЕТХ-00325374 від
28.07.2006 року на суму 695,13 грн., № ЕТХ-00325378 від 28.07.2006 року на суму
342,78 грн., № ЕТХ-00326618 від 01.08.2006 року на суму 424,23 грн., №
ЕТХ-00329760 від 08.08.2006 року на суму 604,53 грн., № ЕТХ-00333076 від
15.08.2006 року на суму 32,40 грн., № ЕТХ-00333084 від 15.08.2006 року на суму
506,70 грн., № SUM-00000303 від 23.08.2006 року на суму 588,72 грн., №
SUM-00000897 від 30.08.2006 року на суму 414,72 грн.

Факт отримання
відповідачем товару підтверджується підписами уповноважених ним представників
на вказаних накладних, та листом відповідача до позивача від 06.06.06 р. зі
зразками підпису працівників, яких він уповноважив приймати від позивача
товарно-матеріальні цінності без видачі довіреності.

Як зазначав в
позовній заяві позивач, відповідач розрахувався за отриманий товар лише
частково, в зв'язку з чим, непогашеною залишилась заборгованість в сумі 2019,56
грн.

26.06.07 р.
позивач направив на адресу відповідача лист за вих. 153/7 та позовну заяву за
вих. № 155/7 в яких крім іншого вимагав від відповідача сплатити
заборгованість, однак останній вказані вимоги залишив без задоволення. При
цьому, під час розгляду поданої відповідачем апеляційної скарги останній крім
іншого зазначав, що  підставою для
несплати вартості товару було те, що цей товар від позивача він не отримував.

З матеріалів
справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення
зокрема виходив з того, що позивач за спірними накладними передав відповідачеві
певний товар, однак відповідач оплати його вартості не здійснив та ін.

Викладені вище
висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  відповідають фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм  надана правильна
та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до
вимог ч. 1-2 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував
неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від
нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до
статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з
вимогами ст. ст. 32, 36 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять
дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі
статтею 43 цього ж кодексу  господарський
суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в
судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до
ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських
операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її закінчення. При цьому первинний документ -
це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її
здійснення.

Господарський
суд при винесенні рішення правомірно встановив, що отримувачем спірного був
саме відповідач, оскільки в накладних, за якими вказаний товар передавався,
його отримувачем зазначено саме відповідача, а факт їх отримання уповноваженими
представниками відповідача підтверджується їх підписами на накладних. При цьому
повноваження представників на отримання товару підтверджуються листом
відповідача до позивача від 06.06.06 р. зі зразками підпису працівників
написаних ними власноручно, яких відповідач уповноважив приймати від позивача
товарно-матеріальні цінності без видачі довіреності.

Разом з тим, не
можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача про те, що зазначений
лист він не підписував, та відповідні повноваження на отримання товару
працівникам не надавав, оскільки вказані доводи відповідачем всупереч вимогам
ст.ст. 32, 33, 36 ГПК України жодним чином не доведені (в т.ч. на вимогу ухвали
Харківського апеляційного господарського суду від 09.06.08 р.), а підписи з
огляду на матеріали справи є тотожними з підписами працівників на відповідних
накладних.

Згідно зі ст.
526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до
ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов'язання не
встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час,
боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

Враховуючи
викладене, а також те, що позивач надсилав на адресу відповідача відповідну
вимогу про сплату заборгованості і відповідач вказані вимоги не виконав, а так
само не надав суду доказів погашення заборгованості, судова колегія
погоджується з висновками господарського суду про задоволення позову.

Разом з тим,
безпідставними також є вимоги відповідача про скасування судового рішення по
мотивах того, що господарський суд приймаючи рішення нібито належним чином не
повідомив відповідача про час та місце розгляду справи, та прийняв рішення за
відсутності відповідача, чим, на думку відповідача, порушив його процесуальні
права.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції надсилав на адресу відповідача ухвалу
від 04.01.08 р. про порушення провадження по справі, про що свідчить
відповідний штам на зворотній стороні вказаної ухвали, при цьому відповідач в
обґрунтування своїх вимог не надав доказів того, що вказану ухвалу він не
отримував. Беручи до уваги викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні
підстави вважати, що відповідача було позбавлено права як з'явитися в судове
засідання так і в будь який час надати свої заперечення, а також необхідні
докази в їх обґрунтування стосовно позовних вимог позивача.

Разом з тим
враховуючи, що норми ГПК України передбачають можливість розгляду справи без
участі представників сторін, повідомлених про час та місце розгляду справи, за
наявними в справі матеріалами, вимоги відповідача про скасування прийнятого по
справі рішення не підлягають задоволенню.

Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування
норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни
судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття
неправильного рішення. При цьому,
відповідачем, не надав жодного доказу того, що господарський суд при
винесенні рішення порушив норми процесуального права, які могли б в будь-якому
випадку бути підставою для скасування даного рішення.

Таким чином,
висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких
вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.
101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення
господарського суду Сумської області від 31.01.08 р. по справі № 13/15-08
залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Повний текст
постанови підписано 14.07.08 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Судді
Пушай В.І.

Барбашова С.В.