СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ухвала

Іменем України

28 травня 2008 року

Справа № 5020-5/146

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                     Змейкова Г.В.

за участю представників сторін:

представник позивача, Забродін Олександр Віталійович, довіреність № б/н від 18.03.08, Приватне підприємство "АгисА";

представник відповідача, Булат Костянтин Миколайович, довіреність № 308/10-004 від 01.04.04, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя;

представник третьої особи, не з'явився, Головне управління Державного казначейства України у місті Севастополі;

представник відповідача, Самозвон Світлана Петрівна, довіреність № 272/10-004 від 03.09.07, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Євдокімов І.В.) від 05.05.2008 у справі № 5020-5/146

за позовом приватного підприємства "АгисА" (вул. Гоголя, 20а-53,Севастополь,99000)

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37,м.Севастополь,99011)

3-тя особа Головне управління Державного казначейства України у місті Севастополі (вул. Балаклавська, 9,Севастополь,99011)

про спонукання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне підприємство "АгисА", звернувся до господарського суду з позовом до Державної податкової Інспекції у Ленінському районі м. Севастополя про зобов'язання відповідача надати органу державного казначейства висновок для бюджетного відшкодування грошових коштів в сумі 1317556,03 грн.

Позов мотивований тими обставинами, що рішенням господарського суду м.Севастополя від 17.01.2006 року, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 року, визнані недійсними податкові повідомлення-рішення № /0 від 19.07.05, № /1 від 04.10.05, № /2 від 25.10.05 про виявлення збільшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ. Таким чином, грошові кошти в розмірі 1317556,03 грн підлягають відшкодуванню з держбюджету на користь позивача, про що податковий орган зобов’язаний надати органу державного казначейства відповідний висновок.

Ухвалою суду від 21.04.2008 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Управління державного казначейства м. Севастополя.

Постановою господарського суду міста Севастополя (суддя Євдокимов І.В.) від 05.05.2008 року у справі № 5020-5/146 позов приватного підприємства "АгисА" задоволено повністю.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає ії такою, що винесена при невідповідності викладених в ній висновків фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріального права.

В судовому засіданні 28.05.2008 представники сторін підтримали свої вимоги й заперечення у повному обсязі.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила, що ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя в період з 11.07.05 р. по 19.07.05 р. була проведена непланова виїзна документальна перевірка ПП "АгисА" з питання правильності визначення сум податку на додану вартість, підлягаючих відшкодуванню з бюджету за лютий, березень 2005 року, в ході якої виявлені порушення пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а саме: завищена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість в загальній сумі 1317556,03 грн., заявлених в деклараціях по ПДВ (акт перевірки № 274/23-2/31464590/11622/10 від 19.07.05).

На підставі акту перевірки, ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.07.05 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1317556,03 грн.

Рішенням начальника ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя № 17930/10-022 від 23.09.05 податкове повідомлення-рішення № /0 від 19.07.05 залишено без змін. Рішенням начальника ДПА м. Севастополя № 1595/10/25-041 від 24.10.05 рішення ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя від 23.09.05 та податкове повідомлення-рішення ДПІ у Ленінському районі міста Севастополя № /0 від 19.07.05 залишені без змін, скарга позивача - без задоволення.

За результатами розгляду скарг на адресу позивача були надіслані повторні податкові повідомлення-рішення № /1 від 04.10.05, № /2 від 25.10.05 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1317556,03 грн., що і з’явилось підставою для ПП „АгисА” звернутися з дійсним позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення до неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни оскарженої постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.1 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.п. 7.2.6 п. 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, п.п. 7.7.1 п. 7.1 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" стосуються сум податкового кредиту, розрахованих за правилами п.п. 7.4.1, 7.4.5, 7.5.1 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", тобто, як по сплаченому, та і по нарахованому податку на додану вартість.

При проведенні перевірки встановлено, що позивач перебуває у договірних відносинах з ПП "Севмет", ПП "Каризм-А", які є його основними постачальниками. Також встановлено, що в ході проведення перевірки підсумкові суми податкового кредиту за лютий, березень 2005 року підтверджені податковими накладними, які виписані постачальниками у відповідності з вимогами п.п. 7.2.1 п. 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та Порядку "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 165, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037.

Як вбачається з матеріалів справи, підсумкові дані книги звіту придбання товарів відповідають даним податкових декларацій за лютий, березень 2005 року. Отримання товарів підтверджується наявністю податкових накладних, прибуткових накладних та актів прийому-передачі товару. Оплата здійснювалась шляхом безготівкового розрахунку.

Закон України "Про податок на додану вартість" не містить вимоги обов'язкової наявності податкової накладної у продавця продукції для підтвердження податкового кредиту покупця.

Відповідно до п.п. 7.7.3 п. 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Згідно з п. 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, судом вірно встановлено, що позивач правомірно включив до складу суми податкового кредиту за лютий, березень 2005 року на підставі податкових накладних, які були видані постачальниками товару ПП "Севмет", ПП "Каризм-А".

Відповідно до розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом ДПА України від 16 вересня 2002 року № 429 (який діяв на момент перевірки) не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів.

Судова колегія вважає необґрунтованим посилання апелянта на наказ ДПА України № 196 від 24.04.2003 "Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум ПДВ юридичним особам" як на підставу зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки Закон України "Про податок на додану вартість" не пов'язує віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а також відшкодування податку на додану вартість з проведенням зустрічних перевірок.

Законом України "Про систему оподаткування" та Законом України "Про податок на додану вартість" встановлено, що платнику податків не надано право вимагати від іншого платника податків будь-яких відомостей, в тому числі відносно реєстрації в якості платника податків, про введення ним будь-яких бухгалтерських книг, журналів та інші.

Дійсно, діюче податкове законодавство не передбачає обов'язку або права одного платника податків контролювати та перевіряти податкову звітність та іншу документацію своїх контрагентів за договорами. Відповідальність у випадку порушення податкового законодавства повинні нести контрагенти.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду м. Севастополя від 17.01.2006 по справі № 20-12/405 за позовом ПП „Агиса" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя № /0 від 19.07.05 р., № /1 від 04.10.05 р., № /2 від 25.10.05 р. про виявлення завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1317556,03 грн., позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.03.2008 рішення господарського суду м. Севастополя від 17.01.2006 по справі № 20-12/405 залишено без змін.

Відповідно до п.п. 2.1, 4.1 Наказу ДПА України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року № 209/72 "Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість", якщо за результатами звітного періоду різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду має від'ємне значення, то така сума підлягає (як надміру сплачена) відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України. Відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Таким чином, з урахуванням безпідставності доводів апелянта та встановлених фактичних обставин у справі, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя та скасування постанови господарського суду першої інстанції, адже судом повно й всебічно досліджені обставини у справі і зроблені висновки, які ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 24, 195, 196, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частиною 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 05.05.2008 у справі № 5020-5/146 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        Ю.В. Борисова

Судді                                                                      В.М. Плут

Ю.М. Гоголь