ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "09" липня 2008 р. по справі № 07/18-38

від 09.07.2008р. справа № 07/18-38

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Себек”, м. Луцьк

до Відкритого акціонерного товариства “Луцьке АТП 10754”, м. Луцьк

про стягнення 26711 грн. 12 коп.

Суддя Сур’як О.Г.

Представники:

від позивача: Книш С.В., довіреність від 10.06.2008р.

від відповідача: Незнаюк І.О., довіреність № 07-275 від 08.07.2008р.

Сторонам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

Суть спору: Позивач – ТОВ «Себек» просить стягнути з відповідача – ВАТ «Луцьке АТП 10754» 26711 грн. 12 коп., в тому числі 25638,50грн. основного боргу згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 29.04.2008р. №002/04/08 та 690,67грн. пені, 86,34грн. –3% річних та 295,61грн. інфляційних втрат.

Відповідач пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не представив, представник відповідача в судове засідання подав докази часткової оплати за дизпаливо згідно накладної №332 від 29.04.2008р. в розмірі 7000грн., несплату заборгованості пояснив тяжким фінансовим станом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

29.04.2008р. між ТОВ «Себек» та ВАТ «Луцьке АТП 10754» було укладено договір купівлі продажу нафтопродуктів від 29.04.2008р. №002/04/08 та підписано протокол розбіжностей до договору №002/04/08 про зміну пунктів 8.4, 8.6, 8.7 зазначеного договору.

Відповідно до умов договору позивачем було відвантажено відповідачу дизельне паливо на загальну суму 60638,50грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, долученими до матеріалів справи (а.с.13-16).

Відповідач у визначені договором терміни оплату не проводив, здійснив лише часткову оплату вартості отриманого товару в розмірі 35000грн., що підтверджується банківськими виписками, долученими до матеріалів справи (а.с.17-18).

Статтею 526 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язань – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На момент розгляду спору відповідачем було сплачено 7000грн. основного боргу, що підтверджується поданими в судове засідання платіжними дорученнями №709 від 13.06.2008р. та № 148 від 20.06.2008р., а тому провадження в частині стягнення 7000грн. основного боргу слід припинити на підставі п.11 ст.80 ГПК.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача 18638,50грн. (60638,50грн. – 35000грн. – 7000грн.) основного боргу за переданий йому товар обґрунтована і підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 8.4 вищезазначеного договору (з врахуванням протоколу розбіжностей до договору) встановлено, що за прострочення платежів згідно умов договору покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що належить до оплати, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України та пункту 8.7 договору (з врахуванням протоколу розбіжностей до договору), боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на викладене, з відповідача за прострочення платежу слід стягнути 690,67грн. пені, 86,34грн. – 3% річних та 295,61грн. нарахувань від інфляції (розгорнуті розрахунки зазначених сум в матеріалах справи, а.с. 3-4).

Оскільки на день розгляду справи відповідачем представлено суду докази часткової сплати заявленої позивачем суми, вимога позивача підставна і підлягає задоволенню в розмірі 19711грн. 12коп. (18638,50грн. + 690,67грн. + 86,34грн. + 295,61грн.).

Відповідно до ст.49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони; суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача 2500 грн. оплати послуг адвоката згідно договору-доручення від 10.06.2008р. та рах. № 10/06/08-2 від 10.06.2008р., що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 08.07.2008р.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, судові витрати в сумі 2885грн. 11коп. (з них: 267,11грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 2500грн. адвокатських послуг) підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача згідно ст.49 ГПК України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 526, 625, Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Луцьке АТП 10754” (м. Луцьк, вул.. Рівненська, 48, , р/р 3671 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», м. Луцьк, МФО 303019 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Себек” (м. Луцьк, вул.. Зв’язківців, 1Б, , р/р № 260045883 в ВОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», м. Луцьк, МФО 303569) 19711грн. 12коп. (з них: 18638,50грн основного боргу, 690,67грн. пені, 86,34грн. –3% річних та 295,61грн. інфляційних втрат), а також 2885грн. 11коп. судових витрат по справі (з них: 267,11грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 2500грн. адвокатських послуг).

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 7000 грн. основного боргу.

Суддя О.Г. Сур’як

Суддя                                                    Сур'як О. Г.