ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2008 Справа № 18/21-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Лазаренко П.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –Клименко С.А., довіреність від 21 жовтня 2005 року № 04;

від відповідача-1 –Шереметя Т.І., довіреність від 20 грудня 2007 року б/н;

від відповідача-2 –не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”, м.Павлоград Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2008 року у справі № 18/21-08

за позовом Приватного підприємства багатогалузевої фірми “Алекс”, м. Павлоград

до Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”, м. Павлоград,

Приватного підприємства фірми “Камаро”, м. Павлоград

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2008 року у справі № 18/21-08 (суддя Петрова В.І.) в задоволенні позовних вимог ППБФ “Алекс” відмовлено.

При прийнятті рішення господарський суд виходив із того, що оспорюваний договір міни (бартеру) від 17 вересня 1999 року № 7 виконувався сторонами, що свідчить про погодження сторонами всіх його умов. Також судом зазначено, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання договору неукладеним не відповідають способам захисту цивільних прав, передбачених статтею 6 ЦК УРСР (ст.16 ЦК України).

Не погодившись з рішенням суду, відповідач-1 –ВАТ “Павлоградвугілля”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, просить змінити рішення з викладенням в іншій редакції його мотивувальної частини.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не визначено, яке його право порушено при укладенні договору від 17 вересня 1999 року № 7, позивач не є стороною вказаного договору. Відповідач вважає неправильним посилання суду в рішенні про виконання сторонами договору від 17 вересня 1999 року № 7, що є підтвердженням акцептування ними нових пропозицій, оскільки вказані висновки виходять не із встановлених судом фактів, а з вірогідного припущення.

Позивач –ППБФ “Алекс”, проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду –без змін. У поданому відзиві зазначає, що він є заінтересованою особою щодо оспорюваного договору міни від 17 вересня 1999 року № 7, оскільки кредиторська заборгованість відповідача-1 за вказаним договором була відступлена йому на підставі договору про поступку права вимоги від 28 вересня 2001 року № 87. Також зазначає, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2007 року у справі № 18/137-07 встановлені факти виконання сторонами договору міни від 17 вересня 1999 року № 7, тому вони правомірно покладені судом в обґрунтування оскаржуваного рішення. Крім цього, позивач вважає неправомірним оскарження відповідачем рішення в частині його мотивування.

Відповідач-2 –ППФ “Камаро”, відзив на апеляційну скаргу не надав, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, своїм правом участі в судовому засіданні не скористався, явку представників в судове засідання не забезпечив. Враховуючи те, що наявні в справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача-2.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників відповідача-2, розгляд справи відкладався з 25 червня 2008 року до 09 липня 2008 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 1999 року між ДВАТ шахта “Тернівська”, правонаступником якого є відповідач-1 –ВАТ “Павлоградвугілля”, та відповідачем-2 – ПП фірмою “Камаро” укладено договір міни (бартеру) №7, згідно умов якого ДВАТ шахта “Тернівська” зобов’язалась передати у власність відповідача-2 вугілля марки ГР на суму 347 543 грн., а ППФ “Камаро” зобов’язалась оплатити поставку вугілля таким чином: 20% - грошовими коштами, 1-% - продуктами харчування та 70% поставкою продукції згідно специфікації (п.п.1.1, 2.1 договору) /а.с.8/.

При укладенні договору відповідачем-2 ППФ “Камаро” договір підписаний з протоколом розбіжностей № 1, який шахтою “Тернівська” підписано не було /а.с.9/.

На виконання умов договору відповідачем-2 - ППФ “Камаро”, протягом 1999-2000 р.р. здійснювалась поставка продукції ДВАТ шахта “Тернівська”, 23 травня 2001 року за результатами проведеної звірки взаєморозрахунків ДВАТ шахтою “Тернівська” і ППФ “Камаро” складено акт звірки, за яким заборгованість ДВАТ шахти “Тернівська” перед ППФ “Камаро” за поставлену продукцію становить 613938,20 грн.

28 вересня 2001 року між відповідачем-2 ППФ “Камаро” та позивачем ППБФ “Алекс” укладено угоду поступки вимоги № 87, згідно умов якої ППФ “Камаро” уступила ППБФ “Алекс” вимогу до ДВАТ шахти “Тернівська” по сплаті заборгованості за договором № 7 від 17 вересня 1999 року та за актом звірки від 23 травня 2001 року у розмірі 613938,20 грн. за отриману та неоплачену продукцію за вищевказаними специфікаціями і накладними.

В січні 2008 року позивач –ППБФ “Алекс” звернувся до господарського суду з позовом до ВАТ “Павлоградвугілля” про визнання недійсним договору міни (бартеру) від 17 вересня 1999 року № 7. 12 лютого 2008 року позивачем подано клопотання від 11 лютого 2008 року вих.№ 11/06, в якому він просив суд вказаний договір міни (бартеру) вважати неукладеним (таким що не відбувся) та припинити провадження у справі № 18/21-08 в зв’язку з відсутністю предмету спору /а.с.16-17/.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про відмову в задоволенні позову.

Позовні вимоги ППБФ “Алекс” про визнання недійсним договору від 17 вересня 1999 року № 7 обґрунтовані положеннями ч.1 ст.48 ЦК УРСР та ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України з посиланням на невідповідність оспорюваного договору міни (бартеру) вимогам закону у зв’язку з тим, що договір міни передбачає обмін вугілля не тільки на майно, але й на грошові кошти (20 % від суми договору).

Вищезазначені обставини не свідчать про порушення сторонами при укладенні договору вимог закону, у зв’язку з чим підстав для визнання недійсним договору від 17 вересня 1999 року № 7 за вказаними позивачем обставинами не вбачається.

Також, як вірно зазначено в рішенні господарського суду, заявлені позивачем вимоги у клопотанні від 11 лютого 2008 року № 11/06 про визнання договору від 17 вересня 1999 року № 7 неукладеним не відповідають передбаченим ст.6 ЦК УРСР, ст.16 ЦК України способам захисту цивільних прав, а визнання договору неукладеним може зазначатися виключно у мотивувальній частині рішення як про обставину справи, встановлену господарським судом.

Вимога про встановлення факту неукладення договору не призводить до поновлення порушених прав, така вимога не може бути предметом спору, самостійно розглядатися в окремій справі. Вимога про визнання договору неукладеним є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Також судова колегія визнає безпідставними викладені відповідачем-1 в апеляційній скарзі доводи щодо неправомірності висновків господарського суду з посиланням на рішення від 26 квітня 2007 року у справі 18/137-07 про належне виконання договору та відповідне погодження його умов сторонами.

Загальний порядок укладення цивільно-правових договорів на час укладення спірного договору від 17 вересня 1999 року № 7 визначався статтями 153-159 ЦК УРСР.

Відповідно до ч.2 ст.154 ЦК УРСР якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами тощо, підписаними стороною, яка її надсилає.

В силу загальних приписів цивільного законодавства замість відповіді про прийняття пропозиції укласти договір контрагент може вчинити дії по виконанню зазначених в пропозиції (оферті) умов договору, зокрема, відвантажити або прийняти товар, сплатити відповідні суми тощо. Вчинення таких конклюдентних дій означає і згоду на укладення договору, і водночас його виконання.

Крім цього, за правилами до ч.2 ст.42 ЦК УРСР, угода визнається укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду.

Як вірно зазначено господарським судом, сторонами оспорюваного договору міни (бартеру) від 17 квітня 1999 року № 7 –ДВАТ шахта “Тернівська” та ППФ “Камаро”, на протязі певного часу належним чином виконувались його умови: відповідачем-2 була здійснена поставка продукції, яка прийнята шахтою “Тернівська”, сторонами складений акт звірки взаємних розрахунків від 23 травня 2001 року, вподальшому здійснено уступку права вимоги за договором від 28 вересня 2001 року № 87, яке перейшло до позивача ППБФ “Алекс”.

Вищевказані факти встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2007 року у справі № 18/137-07 за позовом ППБФ “Алекс” до ВАТ “Павлоградвугілля” про визнання угоди недійсною та стягнення 10000 грн. /а.с.76-77/ і відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України, вважаються доведеними, у зв’язку з чим правомірно покладені в обґрунтування оскаржуваного рішення.

Виконання договору свідчить про погодження сторонами всіх його умов.

Наведені відповідачем-1 в апеляційній скарзі заперечення щодо неправомірності посилання на рішення від 26 квітня 2007 року у справі № 18/137-07 судова колегія визнає неспроможними.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі фактичні обставини справи та надана їм належна правова оцінка, рішення господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2008 року у справі № 18/21-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” –без задоволення.

Головуючий                                           О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко