ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.08 р.                     Справа № 14/162а

за позовом Малого приватного підприємства науково-виробничої фірми „Богатир”,

, м.Донецьк

до відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій

області, ЄДРПОУ 3667119, м.Донецьк

про визнання незаконними дій та визнання недійсною постанови

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: Дорошенко Д.П.-по дов.

від відповідача: Симунін Д.С.-нач. юр. від.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Мале приватне підприємство науково-виробнича фірма „Богатир”, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк, про:

- визнання незаконними дій відповідача, які полягають у протиправному порушенні законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача шляхом зупинення експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобного приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівлі ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), складу (літера п1, площею 275,7 кв.м), сараю (літера д, площею 26,6, кв.м.), сараю (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральні (літера л);

- визнання недійсною постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 24.07.2008р. №129.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірність дій відповідача у зв’язку з відсутністю у останнього права давати обов’язкові до виконання приписи іншим суб’єктам господарювання, крім замовників, проектних і будівельних організацій та підприємств, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції. Одночасно, за твердженням позивача, відповідачу законодавством не надане право зупиняти експлуатацію об’єктів.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву від 24.09.2008р. №01-03-1898 позовні вимоги не визнав. Обгрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач посилається на повну відповідність своїх дій вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Виходячи зі змісту акту перевірки, складеного 18.06.2008р., Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк встановлено факт експлуатації позивачем будівлі готелю, підсобного приміщення, будівлі ремонтного ангару, сараїв, вбиральні, які розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292.

Згідно з протоколом про правопорушення у сфері містобудування від 18.06.2008р., відповідачем було встановлено порушення позивачем вимоги ст.18 Закону України „Про основи містобудування”, зокрема, експлуатація об’єктів без введення в експлуатацію.

18.06.2008р. відповідачем складений припис, згідно з яким в результаті порушення позивачем ст.18 Закону України „Про основи містобудування” (самовільна експлуатація об’єктів), запропоновано призупинити експлуатацію об’єктів, надати відповідачу акти введення в експлуатацію та правоустановчі документи.

14.07.2008р. відповідачем складений акт перевірки виконання позивачем припису від 18.06.2008р. В результаті вказаної перевірки відповідачем встановлено порушення вимог відповідача та невиконання припису від 18.06.2008р., а саме продовження експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю, підсобного приміщення, будівлі ремонтного ангару, сараїв, вбиральні.

Крім цього, відповідачем також складено протокол про правопорушення у сфері містобудування.

14.07.2008р. відповідачем складений припис, яким запропоновано позивачу надати довідку про вартість виконаних робіт, оформити документи згідно чинного законодавства.

24.07.2008р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області було винесено постанову №129, згідно з якою на позивача накладено штраф у сумі 850,00 грн. за несвоєчасне виконання приписів відповідача.

Виходячи зі змісту позовної заяви, вказані вище дії відповідача щодо винесення приписів та призупинення експлуатації об’єктів не відповідають вимогам законодавства, враховуючи відсутність у відповідача права призупиняти експлуатацію об’єктів.

Одночасно, як вказує позивач, об’єкти були належним чином прийняті до експлуатації у встановленому законом порядку згідно з актом, затвердженим рішенням Кіровської районної в місті Донецьку ради народних депутатів від 15.12.1993р. №680.

Таким чином, за твердженням позивача, перелічені вище дії відповідача як власника спірних об’єктів позбавляють позивача права користуватись ними та здійснювати підприємницьку діяльність з надання готельних послуг.

За таких обставин, позивачем заявлені вимоги про визнання незаконними дій відповідача, які полягають у протиправному порушенні законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача шляхом зупинення експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобного приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівлі ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), складу (літера п1, площею 275,7 кв.м), сараю (літера д, площею 26,6, кв.м.), сараю (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральні (літера л).

Крім цього, позивачем також заявлено вимоги про визнання недійсною постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 24.07.2008р. №129.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених в заяві від 24.09.2008р. №01-03-1898.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи суд заперечення відповідача до уваги не приймає та вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні визначаються Законом України „Про основи містобудування”.

Відповідно до ст.22 Закону України „Про основи містобудування” забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

При цьому, право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Як було встановлено в рішенні господарського суду Донецької області від 01.08.2006р. по справі №8/120пн Мале приватне підприємство „Науково-виробнича фірма „Богатир” є користувачем земельної ділянки вул.Купріна у м.Донецьку згідно державного акту на право постійного користування землею, виданого 02.06.1994р.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За приписом ч.5 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

За змістом ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законную силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, факт наявності у позивача права користування та володіння земельною ділянкою по вул.Купріна у м.Донецьку не потребує доведення.

З урахуванням викладеного, згідно норм ст.22 Закону України „Про основи містобудування” позивач набув право здійснювати на земельній ділянці по вул.Купріній у м.Донецьку у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

За змістом рішення господарського суду Донецької області по справі №8/120пн на земельній ділянці по вул.Купріна у м.Донецьку розташовані об’єкти нерухомого майна: будівля готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобне приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівля ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), склад (літера п1, площею 275,7 кв.м), сарай (літера д, площею 26,6, кв.м.), сарай (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральня (літера л).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Зокрема, згідно з вказаним законом державним наглядом є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Як встановлено судом, 18.06.2008р. прокурор міста Донецька звернувся до відповідача з вимогою №960вих в порядку ст.20 Закону України „Про прокуратуру” про виділення 18.06.2008р. об 11.00 год. спеціаліста інспекції для проведення перевірки дотримання суб’єктами господарювання міста Донецька вимог містобудівного та земельного законодавства.

Виходячи зі змісту вказаної вимоги було зазначено, що під час проведення перевірки прокуратурою міста Донецька встановлено, що в порушення вимог ст.18 Закону України „Про основи містобудування” два об’єкти на території міста Донецька експлуатуються без введення в експлуатацію.

Відповідно до п.3 положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, одним із основних завдань останньої є виконання в межах компетенції дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

За приписом ст.1 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Тобто, Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено можливість здійснення державного нагляду виключно двома способами: шляхом проведення планових або позапланових заходів.

При цьому, одним із принципів державного нагляду (контролю) у відповідності із ст.3 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” є принцип наявності підстав, визначених законом, для здійснення державного нагляду (контролю).

Планові заходи згідно із ст.5 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому. Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Як встановлено судом, відповідних доказів повідомлення позивача про проведення відповідачем перевірки дотримання позивачем вимог містобудівного законодавства як планового заходу до матеріалів справи не надано.

За поясненнями відповідача, наданими в судовому засіданні 30.10.2008р., перевірка дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури здійснювалась ним як комплексний захід згідно з вимогою прокурора в порядку ст.20 Закону України „Про прокуратуру”.

Проте, як вказувалось вище, Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” не передбачено інших заходів державного нагляду (контролю) як планові та позапланові заходи.

Статтею 6 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” встановлений вичерпний перелік підстав для здійснення позапланових заходів. Зокрема, однією з таких підстав є звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

При цьому, під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

За висновками суду, відповідного доручення прокуратури на проведення позапланової перевірки саме відносно позивача відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із ст.20 Закону України „Про прокуратуру” при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій та інших структур незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Проте, як встановлено судом, у вимозі №960вих від 18.06.2008р. прокурора міста Донецька в порядку ст.20 Закону України „Про прокуратуру” відсутні будь-які відомості щодо визначення суб’єкта господарювання, відносно якого має бути проведена перевірка, або місця розташування об’єкту, який експлуатується без введення в експлуатацію.

Таким чином, зі змісту вказаної вимоги взагалі неможливо встановити, на підставі яких відомостей відповідачем здійснювалась перевірка саме позивача.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, позивачем неправомірно без наявності належних підстав було проведено перевірку експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих по вул.Купріна, 292 у м.Донецьку.

За висновками суду, відсутність встановлених ст.ст.5, 6 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” підстав для проведення перевірки, обов’язковість наявності яких визначена положеннями закону, унеможливлює і законність результатів цієї перевірки.

Крім цього, згідно з вимогами ст.7 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою

Відповідних документів, які згідно із ст.7 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” є обов’язковими для проведення позапланового заходу, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Виходячи зі змісту акту перевірки, складеного 18.06.2008р., Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк встановлено факт експлуатації позивачем будівлі готелю, підсобного приміщення, будівлі ремонтного ангару, сараїв, вбиральні, які розташовані за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292.

Згідно з протоколом про правопорушення у сфері містобудування від 18.06.2008р., відповідачем було встановлено порушення позивачем вимоги ст.18 Закону України „Про основи містобудування”, зокрема, експлуатація об’єктів без введення в експлуатацію.

18.06.2008р. відповідачем складений припис, згідно з яким в результаті порушення позивачем ст.18 Закону України „Про основи містобудування” (самовільна експлуатація об’єктів), запропоновано призупинити експлуатацію об’єктів, надати відповідачу акти введення в експлуатацію та правоустановчі документи.

14.07.2008р. відповідачем складений акт перевірки виконання позивачем припису від 18.06.2008р. В результаті вказаної перевірки відповідачем встановлено порушення вимог відповідача та невиконання припису від 18.06.2008р., а саме продовження експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю, підсобного приміщення, будівлі ремонтного ангару, сараїв, вбиральні.

Крім цього, відповідачем також складено протокол про правопорушення у сфері містобудування.

14.07.2008р. відповідачем складений припис, яким запропоновано позивачу надати довідку про вартість виконаних робіт, оформити документи згідно чинного законодавства.

24.07.2008р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області було винесено постанову №129, згідно з якою на позивача накладено штраф у сумі 850,00 грн. за несвоєчасне виконання приписів відповідача.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” передбачене право посадових осіб інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю давати у межах своїх повноважень учасникам будівництва та виробникам будівельних матеріалів, виробів і конструкцій обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушень державних стандартів, норм і правил, а так само технічних умов або затверджених проектних рішень.

Пунктом 4 положення „Про державний архітектурно-будівельний контроль”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1993р. №225, обумовлене право державної архітектурно-будівельної інспекції давати у межах своїх повноважень замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушень законодавства, державних стандартів, норм і правил, архітектурних вимог, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів, вносити замовникам пропозиції про припинення фінансування об'єктів до усунення виявлених недоліків.

Згідно з п.5 положення „Про Державну архітектурно-будівельну інспекцію”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2006р. №1434, також передбачене право державної архітектурно-будівельної інспекції давати у межах своїх повноважень замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, обов'язкові для виконання приписи щодо усунення фактів порушення вимог законодавства, державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов, затверджених проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів; вносити замовникам пропозиції щодо припинення фінансування об'єктів будівництва на період до усунення виявлених у результаті здійснення архітектурно-будівельного контролю недоліків.

Таким чином, законодавчо передбачене право державної архітектурно-будівельної інспекції надавати обов’язкові для виконання приписи виключно замовникам, проектним і будівельним організаціям, підприємствам, що виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції.

Як вказувалось вище, позивач є власником об’єктів нерухомого майна, розташованих по вул.Купріна, 292 у м.Донецьку, проте, не є особою, визначеною у вказаних вище нормативних актах.

З урахуванням викладеного, надання відповідачем припису особі, яка не є замовником, проектною або будівельною організацією, підприємствам, що виготовляє будівельні матеріали, вироби і конструкції, є неправомірним.

При цьому, судом також враховано той факт, що згідно із ст.2 Закону України „Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” посадовим особам інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю надане право лише зупиняти будівельні роботи. Проте, у відповідача відсутні повноваження на заборону використання власником належного йому майна шляхом експлуатації останнього.

Згідно із ст.4 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається виключно за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, в той час як припис від 18.06.2008р. про зупинення експлуатації спірних об’єктів підписаний головним інспектором Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області.

Згідно з актом, затвердженим рішенням Кіровської районної ради народних депутатів від 15.12.1993р. №680, було прийнято до експлуатації житловий будинок та господарські споруди, які розташовані у Кіровському районі м.Донецька по вул.Купріна, 290, 292.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

При цьому, за змістом п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004р. N1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Одночасно, згідно із ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм прийняття об’єкту в експлуатацію, тобто, підтвердження державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, є необхідним для реєстрації права власності у встановленому законом порядку.

Згідно із ст.19 Закону України „Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обмежень” підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, акти прийому нерухомого майна до експлуатації; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

За змістом п.1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. N7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Згідно додатку №1 до п.2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. N7/5, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Тобто, чинним законодавством України передбачається можливість набуття права власності на новостворене нерухоме майно на підставі судового рішення.

При цьому, згідно вимог ст.376 Цивільного кодексу України при розгляді позовів про визнання права власності на самочинно збудоване майно судом досліджується наявність або відсутність порушення прав інших осіб, будівельних норм та правил під час проведення самочинного будівництва.

З урахуванням викладеного, внаслідок визнання судовим рішенням за особою права власності на нерухоме майно, остання набуває право власності на це майно, зокрема, право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, незалежно від наявності акту введення в експлуатацію.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Господарського кодексу України встановлено заборону незаконного втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду.

За висновками суду, дії відповідача з зупинення експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобного приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівлі ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), складу (літера п1, площею 275,7 кв.м), сараю (літера д, площею 26,6, кв.м.), сараю (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральні (літера л) та винесення постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 24.07.2008р. №129 перешкоджають позивачу як законному власнику нерухомого майна вільно володіти, користуватись та розпоряджатись цим майном.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписом ст.20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб’єктів господарювання захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

За таких обставин, враховуючи припущення відповідачем порушень норм закону під час проведення перевірки дотримання позивачем вимог закону у сфері містобудування, позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача, які полягають у протиправному порушенні законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача шляхом зупинення експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобного приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівлі ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), складу (літера п1, площею 275,7 кв.м), сараю (літера д, площею 26,6, кв.м.), сараю (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральні (літера л); про визнання недійсною постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 24.07.2008р. №129, підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Малого приватного підприємства науково-виробничої фірми „Богатир”, м.Донецьк до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк, які полягають у протиправному порушенні законних прав та охоронюваних законом інтересів Малого приватного підприємства науково-виробничої фірми „Богатир”, м.Донецьк шляхом зупинення експлуатації об’єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: м.Донецьк, вул.Купріна, 292: будівлі готелю (літера а3, площею 389,9 кв.м.), підсобного приміщення (літера б1, площею 56,7 кв.м), будівлі ремонтного ангару (літера г1, площею 338,8 кв.м.), складу (літера п1, площею 275,7 кв.м), сараю (літера д, площею 26,6, кв.м.), сараю (літера з, площею 11.7 кв.м.), вбиральні (літера л).

Визнати недійсною постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування від 24.07.2008р. №129.

Стягнути з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, м.Донецьк на користь Малого приватного підприємства науково-виробничої фірми „Богатир”, м.Донецьк витрати по сплаті державного мита в сумі 85 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 30.10.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 30.10.2008р.

Суддя