ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

01.07.08р.

Справа № В38/3164-08

Суддя Бишевська Н. А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Геом", м.Павлоград Дніпропетровської області

до В-1 Дніпропетровської обласної дирекції ВАТ Райффайзен банк "Аваль", м.Дніпропетровськ

В-2 Колективного підприємства Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, м.Павлоград Дніпропетровської області

про поділ нерухомого майна в натурі

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов про наступне:

1. Позов задовольнити.

2. Виділити в натурі позивачу частку розміром 37/50 із нерухомого майна з спільної часткової власності на чотирьохповерхову адміністративно-побутову будівлю, що розташована в м.Павлоград Дніпропетровської області по пр.Шахтобудівників, 3, а саме: частину 1-го поверху: приміщення №1,11,23-44, частину 2-го поверху: приміщення №1,1-15,37-49; 3-поверх: приміщення №1,11,1-32; 4 поверх: приміщення №1,11,1-32 загальною площею -1468,9 кв.м.;

Встановити, що 37/50 ідеальних часток із нерухомого майна після виділу з спільної часткової власності в натурі становлять окремий об'єкт нерухомого майна та вважається одним цілим;

Припинити право спільної власності між позивачем та відповідачем-1;

3. Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5, визнати прийняте рішення господарського суду правочинним документом, на підставі яких проводиться реєстрація прав власника на об'єкт нерухомого майна;

4. Зобов'язати відповідача-2 провести відповідні дії по реєстрації права власності на майно.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів. 2) справи про банкрутство. 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції. 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача-2 провести відповідні дії по реєстрації права власності на майно, то позивачем не наведено жодного доказу та не вказано жодного факту на підтвердження звернення до відповідача-2 із заявленими до нього вимогами та наявності спору, щодо заявленого питання.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачем-2 порушено права позивача, або існує загроза порушенню цих прав, тобто те, що у позивача наявні належні підстави для звернення до господарського суду з заявленою вимогою.

Щодо заявленої вимоги, викладеної в наступній редакції: відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5, визнати прийняте рішення господарського суду правочинним документом, на підставі яких проводиться реєстрація прав власника на об'єкт нерухомого майна, суд зазначає про відсутність у суду законодавчо встановлених повноважень на визнання правочинності своїх рішень та встановлення меж їх дії. Суд діє на підставі Законодавства України, визначеного ст.4 Господарського-процесуального кодексу України.

Таким чином, заявлена в цій частині вимога не відповідає підвідомчості справ господарським судам, визначеної ст.12 ГПК України.

Щодо вимог, заявлених під номером 2 прохальної частини позовної заяви, то позивачем фактично заявлено вимоги, передбачені цивільно-процесуальним законодавством (встановлення юридичного факту), то ст.12 ГПК України не передбачено встановлення юридичних фактів.

Щодо вимоги про припинення права спільної власності, то дана вимога пов'язана з іншими вимогами, викладеними в п.2 прохальної частини позовної заяви та без встановлення даних фактів у позивача відсутні підстави для звернення до господарського суду з даною вимогою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу.

Згідно з п.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. № 7-93 "Про державне мито" і ст.47 ГПК України державне мито в сумі 3600,00 грн., перераховане платіжним дорученням № 172 від 13.06.08р. підлягає поверненню.

Суддя

Н.А. Бишевська