ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/256

15.08.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГеліосБуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбас-МВ»

про стягнення 17000,00 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача представник –Попова І.В. (дов. № 26/08 від 20.06.08)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 17000,00 грн. перерахованої позивачем попередньої оплати на підставі рахунку-фактури № 8/0225-1 від 25.02.2008р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2008р. розгляд справи був призначений на 15.08.2008р.

У судове засідання, призначене на 15.08.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ :

Позивач в обгрунутвання заявлених позовних вимоги посилається на те, що на підставі усної домовленості між сторонами, ТОВ «Карбас-МВ»зобов’язалося здійснити поставку кунгу на шасі, а ТОВ «ГеліосБуд»в свою чергу зобов’язалося попередньо сплатити кошти за товар та прийняти його.

Нормою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст.509 ЦК України).

Цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки (ст. 11 ЦК України).

Матеріали справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем був виставлений рахунок-фактура № 8/0225-1 від 25.02.2008р.на суму 17000,00 грн. (копія в матеріалах справи).

Позивач на виконання взятих на себе зобов’язань перерахував на рахунок відповідача 17000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1876 від 25.02.2008р. (копія в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити поставку кунга протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, або в разі неможливості здійснити таку поставку, повернути позивачу 17000,00 грн. в такий же термін.

Відповідач поставку товар у семиденний строк не здійснив, кошти позивачу в сумі 17000,00 грн. не повернув.

У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом (ст. 615 ЦК україни).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Позивач посилається на те, що виконання зобов’язання відповідачем з поставки кунгу на шасі втратило для нього інтерес.

Стаття 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, позивач просить суд розірвати договір, укладений між ТОВ «Геліосбуд»та ТОВ «Карбас-МВ»на підставі рахунку-фактури від 25.02.2008р. № 8/0225-1 та платіжного доручення № 1876 від 25.02.2008р.

Статтею 181 ГПК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Однак, враховуючи те, що вказаний договір був укладений сторонами у спрощений спосіб шляхом виставлення відповідачем рахунку-фактури від 25.02.2008р. № 8/0225-1 та перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів в сумі 17000,00 грн., договір у письмовій формі сторонами не укладався, що також не заперечується позивачем, тому у суду відсутні підстави для його розірвання.

Проте, оскільки відповідач не виконав власні зобов’язання щодо поставки спірного товару та виконання даного зобов’язання втратило для позивача інтерес, вимога позивача про стягнення з відповідача 17000,00 грн. правомірна та підлягає задоволенню.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, доказів поставки позивачу спірного товару або повернення позивачу коштів в сумі 17000,00 грн. не надав, позовні вимоги не оскаржив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежне, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 612, 615, 651 ЦК України, ст. ст. 181, 193 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбас-МВ»(02002, м.Київ, вул. Марини Раскової, 19; код 35182210) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГеліосБуд»(03127, м.Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 100/2) 17000 (сімнадцять тисяч) грн. боргу, 170 (сто сімдесят) грн. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич

Дата підписання: 28.08.2008р.