Кіровоградської області
УХВАЛА

"12" травня 2008 р.                                                                                № 5/56

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши матеріали справи №5/56

за позовом: Олександрійської районної спілки споживчих товариств, м. Олександрія, Кіровоградська область,

до відповідачів:

І - Олександрівське споживче товариство, с. Олександрівка, Олександрійський район, Кіровоградська область

ІІ - районного відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції, м. Олександрія Кіровоградської області

ІІІ - Рубана Анатолія Миколайовича, с. Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання права власності на магазин № 4 та звільнення його з-під арешту

Представники сторін:

від позивача - Поташенко А.В., довіреність № 43 від 20.03.08;

від відповідача І - участі не брали;

від відповідача ІІ - Манаков С.М., довіреність № б/н від 10.01.08, державний виконавець;

від відповідача ІІІ - участі не брали.

Олександрійська районна спілка споживчих товариств звернулася до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги наступного змісту:

- визнати за Олександрійською районною спілкою споживчих товариств право власності на магазин № 4, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Петрозагір'я, вул. Макаренка, 1а;

- звільнити з-під арешту майно Олександрійської районної спілки споживчих товариств, а саме магазин № 4, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Петрозагір'я, вул. Макаренка, 1а.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 03.03.2008 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №5/56. Крім того, даною ухвалою до участі у справі за ініціативою господарського суду Кіровоградської області залучено іншого відповідача - районний відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції.

Ухвалою господарського суду від 22.04.2008 року до участі у справі за ініціативою господарського суду Кіровоградської області залучено іншого відповідача - фізичну особу Рубана Анатолія Миколайовича. Даною ухвалою розгляд справи відкладено до 12.05.2008 року, сторін зобов'язано надати докази, необхідні для розгляду спору по суті.

Представники відповідача І та ІІІ в судове засідання не з'явились, проте про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться у матеріалах справи.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2007 р. на підставі заяви стягувача (а.с. 31) районним відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3300, виданого 17.09.2007 р. Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області (а.с. 30) про стягнення з Олександрівського споживчого товариства на користь Рубана Анатолія Миколайовича 6 040,03 грн. заборгованості ( а.с. 32).

30.11.2007 р. відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції було проведено опис й арешт майна боржника, а саме: магазину по вул. Макаренка в с. Петрозагір"я, про що складено акт серії АА №276527 від 30.11.2007 року (а.с. 14-16).

Позивач (Олександрійська районна спілка споживчих товариств) вважає, що майно на яке накладено арешт, а саме магазин № 4, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Петрозагір'я, вул. Макаренка, 1-А, належить йому, а не боржникові, так як зазначене майно було придбано позивачем у власність за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 07.11.2007 року.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно пункту 4 Роз'яснення Вищого господарського суду від 28.03.2002 №04-5/365 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (у редакції з 25.04.2005): "Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник".

Як вбачається із матеріалів справи стороною у справі є фізична особа -Рубан Анатолій Миколайович, якого було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ухвалою господарського суду від 22.04.2008 року.

Відповідно до статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, а саме: підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Отже, фізична особа не може бути стороною у справі, яка розглядається господарським судом у порядку позовного провадження.

Оскільки належним відповідачем по справі №5/56 є фізична особа Рубан А.М., даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, господарським судом роз’яснюється, що відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Сплачене позивачем державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають поверненню з державного бюджету з урахуванням вимог пункту 3 частини 1 статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 р. №7-93 та вимог частини 2 пункту 13 Порядку оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних і господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. №1258.

Керуючись ст. 21, ст. 47, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №5/56 припинити.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 № 7-93 державне мито у сумі 84 грн. сплачене за платіжним дорученням № 41 від 25.02.2008 р., повернути.

Довідку видати.

У відповідності з ч. 2 п. 13 Порядку оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних і господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р. №1258 та згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.1993 №7-93 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., сплачені за платіжним дорученням № 40 від 25.02.2008 р., повернути.

Довідку видати.

Дана ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Примірники ухвали направити сторонам.

Суддя                                                                                  В.В.Тимошевська