ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2008

Справа №2-6/10177-2008

За позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Алушта АР Крим, м. Алушта

до відповідача Представництва Фонду майна АР Крим в м. Алушта,

про визнання недійсним рішення ліквідаційної комісії, визнання кредиторських вимог

Суддя Шкуро В.М.

представники:

Від позивача – Телкова Ю.Ю., представник, довіреність №352/07 від 29.09.2008р.

Від відповідача – не з’явився, повідомлений належним чином.

Суть спору: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Алушта АР Крим звернулося до господарського суду АР Крим з позовом про скасування рішення ліквідаційної комісії Представництва Фонду майна АР Крим у м.Алушта про відмову у визнанні кредиторських вимог відділення, визнання цих кредиторських вимог і включення їх у реєстр вимог.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ліквідаційна комісія представництва безпідставно відмовила позивачу у задоволенні кредиторських вимог, які виникли у відповідача у зв’язку з наявністю заборгованості по страховим внескам у сумі 290,53 грн., які самостійно визначені відповідачем у розрахунковій відомості за 12 місяців 2006р.

Представник відповідача у засідання суду не з’явився, відзив на позов не надав, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача, суд –

встановив:

Відповідно до відомостей виконавчого комітету Алуштинської міської ради АР Крим Фондом майна АР Крим, як засновником юридичної особи було прийнято рішення про ліквідацію Представництва Фонду майна АР Крим в м. Алушта (а.с.4-6).

Відповідач є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно розрахункової відомості (а.с.9), відповідач за 12 місяців 2006р. має заборгованість у сумі 290,53 грн несплачених страхових внесків.

Відповідно до частини 4 статті 105 ЦК України ліквідаційна комісія з припинення юридичної особи вживає усіх можливих заходів щодо виявлення кредиторів, а також письмово повідомляє їх про припинення юридичної особи.

Позивач звернувся до ліквідаційної комісії з кредиторськими вимогами у розмірі 290,53 грн, але у їх задоволенні йому було відмовлено з тих підстав, що у Представництва Фонду майна АР Крим в м. Алушта не були відкриті бюджетні асигнування, а реєстрація кредиторської заборгованості без відповідних асигнувань є бюджетним порушенням у розумінні статті 51 Бюджетного кодексу України. На цій підставі ліквідаційна комісія зазначає, що вимоги відділення не можуть бути погашені (а.с.8).

Дослідивши надані позивачем у підтвердження своїх вимог докази, заслухав представника позивача, суд вважає за необхідне у позові відмовити з наступних підстав:

Статтею 16 ЦК України визначений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже визначаючи у позовній заяві предмет позову, а по іншому спосіб захисту свого порушеного цивільного права або інтересу, позивач зобов’язаний використовувати ті способи захисту, які передбачені законом або договором. Невірно вибраний спосіб захисту порушеного права тягне за собою відмову у позові.

Позивачем обрані наступні способи захисту свого цивільного права:

1.          скасування рішення ліквідаційної комісії;

2.          визнання судом кредиторських вимог і включення їх у реєстр вимог.

Відповідно до частини 2 статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутись до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилось після ліквідації юридичної особи.

Отже позов має бути пред’явлений до ліквідаційної комісії, а предметом позову має бути вимога про стягнення заборгованості.

Звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог передбачене Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», положення якого застосовуються тільки у разі, якщо порушена справа про банкрутство боржника.

Стосовно вимоги про скасування рішення ліквідаційної комісії, суд зазначає, що в розумінні ст.12 ГПК України, акт державного чи іншого органу є юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язків характер для суб’єктів цих відносин.

Рішення ліквідаційної комісії не має обов’язкового характеру для позивача, оскільки виражає лише думку ліквідаційної комісії з приводу наявності підстав для задоволення кредиторських вимог, та не містять ознак а ні письмового правочину на виконання договору, а ні акту ненормативного характеру у контексті ст.12 ГПК України. Відтак його дійсність чи скасування не може бути предметом розгляду в господарському судочинстві, що тягне припинення провадження у справі в частині позову про скасування рішення ліквідаційної комісії.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 статті 80, статями 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В частині позову про скасування рішення ліквідаційної комісії провадження у справі припинити.

В позові про визнання кредиторських вимог в сумі 290,53 грн. заборгованості із страхових внесків і включення їх в реєстр вимог відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Шкуро В.М.