КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2008                                                                                           № 32/276

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:           Верховця А.А.

Тищенко А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від Державної комісії з цінних паперів – Васильківська В.Є. – юриствід позивача – представник не з’явився

від відповідача - Лисицька О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.06.2008

у справі № 32/276

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський приватизаційний центр"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Національний депозитарій України"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  зобов"язання включити до порядку денного питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №32/176 від 10.06.2008 клопотання Відкритого акціонерного товариства "Національний депозитарій України" про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеській приватизаційний центр" вчиняти дії щодо включення до порядку денного Загальних зборів акціонерів ВАТ "Національний депозитарій України" питання про відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління ВАТ "Національний депозитарій України" та приймати рішення з питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління Відкритого акціонерного товариства "Національний депозитарій України"

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку, яка не є стороною у справі подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва по справ №32/276 від 10.06.2008 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ВАТ "Національний депозитарій України" про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2008 для сумісного розгляду з первісним позовом у справі № 32/276 прийнято зустрічну позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом дотримуватись положень Статуту Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» щодо призначення на 3 роки Голови Ради та Голови Правління та рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (протокол від 14.12.2005, 23.12.2005 № 1) про призначення Голови Правління та Голови Ради Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України», а також про визнання незаконним рішення та вимоги щодо включення до порядку денного Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» питання щодо відкликання Голови Ради та Голови правління Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» до сплину терміну повноважень, на який вони були призначені.

Одночасно із зустрічною позовною заявою позивачем за зустрічним позовом було подано заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом введення заборони відповідачу за зустрічним позовом та іншим акціонерам Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» вчиняти дії щодо включення до порядку денного Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України», голосувати та приймати рішення з питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови ; Правління Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України».

Зазначене клопотання позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів спричинить шкоду правам, свободам та інтересам позивача за зустрічним позовом. Крім цього позивач за зустрічним позовом стверджує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача за зустрічним позовом, оскільки за умови невжиття заходів до забезпечення позову існує вірогідність до прийняття рішення у справі винесення на розгляд Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства „Національний депозитарій України» питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління, що і призведе до порушень положень Статуту Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України». Викладені вище обставини, як стверджує позивач за зустрічним позовом, в свою чергу, зробить неможливим виконання рішення господарського суду за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський приватизаційний центр» про зобов'язання дотримуватись положень Статуту Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» щодо призначення на 3 роки Голови Ради та Голови Правління та рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (протокол від 14.12.05, 23.12.05 № 1) про призначення Голови Правління та Голови Ради Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України».

Також позивач за зустрічним позовом стверджує, що термін повноважень посадових осіб Відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України» має суттєвий вплив на стабільність розвитку товариства та ефективність його роботи, оскільки для виконання покладених функцій посадові особи товариства розробляють та впроваджують власні методи управління та контролю, реалізація яких, як правило, потребує певного часу. Таким чином, зміна посадових осіб неминуче призводить до зниження темпів розвитку та, як наслідок, погіршення фінансових та інших показників товариства, що може завдати суттєву шкоду як самому товариству так і його акціонерам.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.06..2008р. зазначену заяву було задоволено.

Колегія не погоджується з запереченнями Держаної комісії з цінних паперів викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3. ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого

господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у ГПК України.

Відповідно до статті 18 ГПК України до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом.

Своє право на звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку обґрунтовує тим, що вона як акціонер ВАТ «Національний депозитарій України», який є уповноваженим органом управління часткою держави в статутному фонді ВАТ «Національний депозитарій України», таким зверненням захищає права держави, гарантовані ст.41 Конституції України.

Статтями 5, 6 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» N 448/96-ВР від 30 жовтня 1996 року Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку визначена суб'єктом уповноваженим здійснювати державне регулювання ринку цінних паперів.

Згідно з ч. 2 статті 2 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» N 710/97-ВР від 10 грудня 1997 року уповноваженим органом управління часткою держави у статутному фонді Національного депозитарію є Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Статтею 6 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» (далі - Закон) та п.п. 6 п. 5 Положення про Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку передбачено право Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку звертатися до суду та господарського суду з позовами (заявами) у зв'язку з порушенням законодавства України про цінні папери. Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право реалізувати це право в судовому порядку, передбаченому статтею 16 цього Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», який поширюється на спірні відносини, що виникають у ході застосування Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», предметом регулювання якого є правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні.

Відносини щодо здійснення корпоративних прав держави, в особі Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» не регулюються

Як вбачається з матеріалів справи, Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку не є ні стороною по даній справі, ні третьою особою, ні іншими особами, які беруть участь у процесі, тому посилання апелянта на те, що Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право звертатись з апеляційною скаргою у даній справі, оскільки вона є уповноваженим органом управління часткою держави в статутному фонді ВАТ «Національний депозитарій України», тобто акціонером ВАТ «Національний депозитарій України», не беруться колегією до уваги.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з ст. 67 Господарського процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачам.

Згідно з п. 10 роз'яснення Вищого арбітражного суду «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 23.08.1994 р. за №02-5/611, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпеченим позову.

Позовні вимоги ВАТ «Національний депозитарій України» ґрунтуються на положеннях Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» та нормах Закону України «Про господарські товариства», відповідно до яких акціонери ВАТ «Національний депозитарій України» зобов'язані додержуватись норм Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» та рішень Загальних зборів акціонерів ВАТ «Національний депозитарій України».

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України «Про господарські товариства» та ч. 2 п. 8.6 Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» будь-який з акціонерів має право вносити свої пропозиції щодо порядку денного загальних зборів не пізніш як за ЗО днів до їх скликання. Крім того, відповідно до вказаних норм пропозиції акціонерів, які володіють більш як 10 відсотками голосів, вносяться до порядку денного обов'язково.

Тобто, існувала вірогідність до прийняття рішення у справі винесення на розгляд Загальних зборів акціонерів ВАТ «Національний депозитарій України» питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління, що призведе до порушень положень Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» та, в свою чергу, зробить неможливим виконання рішення господарського суду за зустрічним позовом ВАТ «Національний депозитарій України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський приватизаційний центр» про зобов'язання дотримуватись положень Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» щодо призначення на 3 роки Голови Ради та Голови Правління та рішення Загальних зборів акціонерів НДУ (протокол від 14.12.05, 23.12.05 № 1) про призначення Голови Правління НДУ та Голови Ради НДУ.

Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку у своїй апеляційній скарзі

зазначає, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва прийнята з порушенням норм матеріального права - статті 159 Цивільного кодексу України, Законів України «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про господарські товариства», оскільки фактично паралізує роботу вищого органу акціонерного товариства, є втручанням у господарську діяльність товариства та створює перешкоди в реалізації акціонерами свого права власності, гарантованого Конституцією України.

Умовою вжиття заходів до забезпечення позову є співрозмірність та пов'язаність заявлених позовних вимог та вжитих судом заходів до забезпечення позову.

Як було зазначено вище позовні вимоги ВАТ «Національний депозитарій України» ґрунтуються на положеннях Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» та нормах Закону України «Про господарські товариства», відповідно до яких акціонери ВАТ «Національний депозитарій України» зобов'язані додержуватись норм Статуту ВАТ «Національний депозитарій України» та рішень Загальних зборів акціонерів ВАТ «Національний депозитарій України» щодо призначення на 3 роки Голови Ради та Голови Правління та рішення Загальних зборів акціонерів НДУ (протокол від 14.12.05, 23.12.05 № 1) про призначення Голови Правління НДУ та Голови Ради НДУ.

Судом першої інстанції було вжито заходи до забезпечення позову та заборонено ТОВ «Одеський приватизаційний центр» та іншим акціонерам ВАТ «Національний депозитарій України» вчиняти дії щодо включення до порядку денного загальних зборів ВАТ «Національний депозитарій України» питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови правління ВАТ «Національний депозитарій України» та приймати рішення з питання відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління ВАТ «Національний депозитарій України».

Тобто, як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом було дотримано умов співрозмірності та пов'язаності заявлених позовних вимог та вжитих судом заходів до забезпечення позову, вжиті судом заходи стосувалися лише питання щодо відкликання та призначення Голови Ради та Голови Правління за позовними вимогами про зобов'язання дотримуватися положень Статуту щодо призначення на 3 роки Голови Ради та Голови Правління.

Крім того, ухвала Господарського суду міста Києва прийнята з дотриманням рекомендацій Верховного суду України, викладених у Листі від 01.08.2007 «Практика розгляду судами корпоративних спорів» (надалі - Рекомендації). Так Рекомендаціями передбачено, що оскільки ст. 67 ГПК передбачає можливість вжиття такого заходу до забезпечення позову як заборона відповідачеві вчиняти певні дії, господарські суди лише за наявності підстав, передбачених ст. 66 ГПК, вправі заборонити загальним зборам приймати рішення з конкретних питань, включених до порядку денного, і лише за умови, якщо ці питання безпосередньо пов'язані з предметом спору.

Таким чином, у суду першої інстанції були всі підстави для вжиття заходів до забезпечення зустрічного позову, так як невжиття таких заходів утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду про зобов'язання дотримуватись положень Статут ВАТ «Національний депозитарій України».

Щодо вимог Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, що не

заявляє самостійних вимог на предмет спору. викладених в апеляційній скарзі слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Відповідно до п. 31 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/164 від 18.03.2008 року «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, допущені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році», що ж до третіх осіб (як тих, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору, та і тих, які таких вимог не заявляють), то за змістом частини першої статті 26 та частини першої статті 27 ГПК України такі особи можуть вступити у справу (бути залученими до участі у справі) лише до прийняття рішення господарським судом. Пов'язані з цим процесуальні питання вирішуються виключно ухвалами господарського суду (частина друга статті 26 та частина третя статті 27 ГПК).

Тобто, враховуючи те, що в даному апеляційному провадженні судом не розглядалась справа по суті позовних вимог (а лише з приводу правомірності вжиття заході забезпечення позову), то вирішення питання про залучення Державної комісії з цінних паперів до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, може бути вирішено після повернення справи до суду першої інстанції при розгляді судом першої інстанції позовних вимог до прийняття рішення у даній справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105 ГПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Держаної комісії з цінних паперів залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2008 р. по справі №32/276 – без змін.

2.          Матеріали справи № 32/276 повернути Господарському суду м. Києва для розгляду позовних матеріалів по суті.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко А.І.