ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 р.

№ 08/369-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.,

суддів

Барицької Т.Л.,

Грека Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення

та на постанову

господарського суду Харківської області від 28.01.2008 року

Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2008 року

у справі

№ 08/369-07

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до

Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

про

стягнення 75 954 723,03 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Рак О.В. (дов. №240/10 від 29.12.2007);

- відповідача: Ващенко Т.Д. (дов. №38-134/209юр від 18.01.2006);

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 19.08.2008 року здійснено заміну у складі колегії суддів при розгляді касаційної скарги по справі № 08/369-07 у зв’язку з завантаженістю судді Подоляк О.А. та призначено колегію суддів у складі: Губенко Н.М. –головуючий, Барицької Т.Л. (доповідач), Грека Б.М.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення боргу за поставлений на підставі договору №06/06-547 ТЕ-32 від 30.10.2006 протягом листопада –грудня 2006 року природний газ в сумі 60 385 544,19 грн., пені в сумі 4 840 142,91 грн., інфляційних в сумі 9 003 784,56 грн., 3% річних в сумі 1 725 251,37 грн., всього 75 954 723,03 грн.

У відзиві на касаційну скаргу від 18.01.2008 №51юр Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 60 385 544,19 грн. визнало, та просило, відповідно до ст. 83 ГПК України, зменшити розмір штрафних санкцій на 87,1%.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.01.2008 у справі № 08/369-07 (суддя Ковальчук Л.В.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму основного боргу в розмірі 60 385 544,19 грн., інфляційні в сумі 9 003 784,56 грн., 3% річних в сумі 1 725 251,37 грн., пеню в сумі 624 378,43 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 25500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.; в частині стягнення пені в розмірі 4 215 764,48 грн. відмовлено, у зв’язку із застосуванням судом норм п.3 ст.83 ГПК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2008 у справі № 08/369-07 (колегія суддів у складі головуючого судді Істоміної О.А., судді Горбачової Л.П., Пуль О.А.) рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2008 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції в частині зменшення пені Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2008 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2008. у справі № 08/369-07 скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в частині стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

Відзив на касаційну скаргу позивача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30.10.2006 року між Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (покупець) був укладений договір №06/06-547 ТЕ-32 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Відповідно до п.1.1. договору позивач зобов’язався передати у власність покупцю в 2006 році природний газ, а покупець зобов’язався прийняти природний газ та оплатити його на умовах даного договору.

У відповідності до п.6.1. договору, оплата за газ мала бути здійснена грошовими коштами в наступному порядку: перша оплата в розмірі 34 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати –плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок мав бути здійснений на підставі акту приймання - передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

30.11.2006 року до договору №06/06-547 ТЕ-32 від 30.10.2006 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, за якою сторони узгодили, що обсяг газу, який передається з 01 грудня 2006 року по 31 грудня 2006 року становитиме 78 000 тис. куб. м., а даний договір набуває чинності з 01 листопада 2006 року і діє до 31 грудня 2006 року (включно).

Позивач свої зобов’язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору передав відповідачу природний газ протягом листопада - грудня 2006 року в обсязі 147389,586 тис. куб. м. на загальну суму 101109244,19 грн., що підтверджено актами приймання-передачі природного газу, що складені у відповідності з договором №06/06-547-ТЕ-32 від 30.10.2006 року (акт прийому-передачі природного газу від 30.11.2006 року, акт прийому-передачі природного газу від 31.12.2006 року).

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" не виконав належним чином свої зобов’язання, лише частково оплатив надані позивачем послуги за поставлений природний газ в сумі 40723700 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість з оплати за договором постачання природного газу в сумі 60385544,19 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за поставлений природний газ, а тому стягненню підлягає основний борг, втрати від інфляції та три проценти річних у розмірах, який встановив господарський суд.

Відповідно до п. 7.2 договору в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 даного договору, відповідач (Покупець) сплачує на користь позивача (Постачальник) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач нарахував пеню у сумі 4840142,91грн. за період з 11.06.2007року по 11.12.2007року.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд першої інстанції врахував, що основною причиною невиконання зобов’язань відповідача по договору є важке фінансове становище підприємства, в зв’язку з невиконанням споживачами перед КП "Харківські теплові мережі" зобов’язань по сплаті поставленої їм теплової енергії та звільнення цих споживачів від сплати штрафних санкцій згідно з Законом України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" і за таких обставин вважав можливим зменшити розмір пені на 87,1% та стягнути з відповідача пеню в сумі 624378,43 грн., в стягненні іншої частині пені в розмірі 4215764,48 грн. відмовити.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що застосування таких санкцій, у розмірах нарахованих позивачем у позовній заяві, є надмірно великим порівняно зі збитками кредитора.

Таким, чином, суди з урахування майнового стану сторін та того, що відповідач є комунальним підприємством, а розмір пені надмірно перевищує розмір збитків кредитора, тим більше що позивачем не надано доказів настання негативних наслідків від прострочення виконання відповідачем зобов’язання, що свідчить про невідповідність розміру пені наслідкам порушення, у відповідності до ст.233 ГК України і ст.83 п.3 ГПК України, суди першої та апеляційної інстанцій скористалися повноваженнями, наданими процесуальним законодавством, встановили обставини, з якими законодавець пов’язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

За таких обставин, Вищий господарський суд України вважає висновки судів попередніх інстанції щодо зменшення розміру нарахованих позивачем санкцій до 624378,43грн. на 87,1% вірними.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на порушення господарським судом інших норм матеріального права також не знайшли свого підтвердження.

З врахуванням викладеного, судова колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування оскаржуваних рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2008 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2008 року у справі №08/369-07, як таких, що прийняті у відповідності з нормами чинного законодавства на підставі фактичних обставин і матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2008 року та рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2008 року у справі №08/369-07 залишити без змін.

Головуючий

Н.М. Губенко

Судді

Т.Л. Барицька

Б.М. Грек