ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.08р.

Справа
№ 9/208-08

За
позовом  Прокурора Жовтневого району м.Кривого Рогу в
інтересах держави в особі:

Міністерства  палива та енергетики України в особі:
Державного підприємства

"Криворізька
теплоцентраль", м.Кривий Ріг
Дніпропетровська область

до
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізична особа                    ОСОБА_1,  м.Кривий Ріг
Дніпропетровська область

про стягнення 3 400 грн. 61 коп.

Суддя  Подобєд І.М.

При
секретарі судового засідання - спеціаліст Бобир Ю.В.

Представники:

Від позивача -Кузнецова-Совенко Л.А., ю/к.,
довіреність № 293/09 від 15.01.08р.

Від відповідача - представник не з'явився

В судовому засіданні прийняли участь - Кріпак
Н.В. прокурор відділу прокуратури

Дніпропетровської обл., посвідчення № 148 від
19.09.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор
Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся в у
травні 2008 року в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики
України в особі ДП „Криворізька теплоцентраль” із позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, в якому просить
господарський суд стягнути стягнення з Відповідача на користь Позивача грошові
кошти у сумі 3400,61 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію.
Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних Відповідачем зобов'язань за
договором № 461 від 01.10.2000р.

Відповідач
відзив на позов не надав, у зв'язку із чим справа розглядається за наявними
матеріалами, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В
судовому засіданні 17.06.08р. за згодою Позивача та прокурора оголошено вступну
та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та  прокурора, дослідивши надані докази,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем -Державним
підприємством „Криворізька теплоцентраль” (“Енергопостачальна організація”) і
Відповідачем -Суб'єктом підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
(„Абонент”) був укладений договір № 461 від 01.10.2000р., згідно до умов якого
Позивач зобов'язався відпускати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді у
відповідності з установленим йому планом тепло споживання в період з
01.10.2000р. по 01.10.2001р. з максимумом теплового навантаження 0,0025
Гкал/год при Т н.п. (-23) Град С (пункт 2 договору), а Відповідач зі своєї
сторони зобов'язався сплатити за відпущену теплову енергію виходячи із вартості
80,00 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал. При цьому Позивач, як енергопостачальна
організація, при зміні тарифів залишив за собою право  змінювати ціну на теплову енергію і воду для
підживлення мереж на протязі договірного строку з повідомленням Абонента
письмово (пункт 9 договору).

Пунктом 15 вказаного договору сторони
встановили, що цей договір  укладається
на строк до 01.10.2001р., набуває сили з дня його підписання і рахується
щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не адійде заява однієї
зі сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Як встановили сторони в умовах пункту
6 вказаного договору, при відсутності
приладів обліку кількість відпущеної теплової енергії Абоненту
розраховується Енергопостачальною організацією як споживачу ІІІ групи тимчасово
розрахунковим способом за середньодобовим температурним перепадом і
максимальною витратою мережної води, вказаним в договорі.

Згідно розрахунку річного споживання
та дислокації об'єктів, які є невід'ємною частиною вказаного договору №461 від
01.10.2000р., об'єктом, на який Позивач зобов'язався постачати теплову енергію,
а Відповідач здійснювати її оплату, вказаний продовольчий магазин „Еридан” по вул.Кремлівська,
25 із орієнтованим річним споживанням
5,0 Гкал.

Протягом з жовтня 2005 року по
березень 2008 року Позивач здійснив постачання теплової енергії на вказаний в
договорі об'єкт, загальна вартість якої становить 2716,15 грн., що підтверджується
розрахунком Позивача та актами здачі-приймання послуг, які є в матеріалах
справи.

Відповідач
доказів оплати за спожиту у спірному періоді теплову енергію суду на час
розгляду справи не надав.

Таким
чином, основний борг Відповідача на час розгляду справи судом становить  2716,15 грн.

На підставі положень ст. 231
Господарського кодексу України та ст. 625 Цивільного кодексу України, Позивач
нарахував Відповідачу додатково до вищевказаного основного боргу та вимагає
стягнути з останнього суму 31,25 грн. пені за період з 15.11.07р. по
15.03.08р., 511,08 грн. -суми, на яку збільшився основний борг з урахуванням
індексу інфляції за період з грудня 2005 року по березень 2008 року включно та
суму 69,86 грн. трьох процентів річних за прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 15.11.2005р. по 15.03.2008р., а також суму 72,27 грн.
-7% штрафу.

З урахуванням встановлених обставин
позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Позивача підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони
є суб'єктами господарської діяльності, тому згідно частини 2 пункту 4 і пункту
10 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та ст. ст. 4,
173-175, 193, частини 2 пункту 4 і пункту 5 розділу ІХ Прикінцеві положення
Господарського кодексу України до прав і обов'язків сторін, що виникли на
підставі зазначених договорів і продовжують існувати, мають застосовуватися
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей
встановлених Господарським кодексом України, а щодо відповідальності
відповідача за порушення виконання зобов'язань -мають застосовуватися
відповідні положення договору і Цивільного кодексу УРСР (1963р.), а також
Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України -щодо порушень,
які були вчинені після набрання чинності положеннями цих Кодексів.

Відповідно
до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором
енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію,
пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним
використовується.

Статтею
530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін).

Згідно
до приписів ст. ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають
бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння
відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених
законом.

Згідно
положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В
силу положень ст. ст. 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.
ст. 20, 216-220, 224-226 та 230-231 Господарського кодексу України, учасники
господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а
держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі,
відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідач
неналежним чином виконав свої, встановлені вищевказаним договором
майново-господарські зобов'язання перед Позивачем зі своєчасної оплати
отриманої теплової енергії, тому позовні вимоги прокурора в інтересах держави в
особі Позивача про примусове стягнення з Відповідача суми 2716,15 грн.
основного боргу, 511,08 грн. збитків від інфляції, 69,86 грн. трьох процентів
річних за несвоєчасні розрахунки -є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо
решти позовних вимог про стягнення суми 31,25 грн. пені та 72,27 грн. -7%
штрафу, то у задоволенні цих вимог слід відмовити з наступних підстав.

Частиною
2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції
застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких
розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вбачається із укладеного між
сторонами договору №462 від 01.10.2000р., його умови не передбачають обов'язок
Відповідача сплатити на користь Позивача пеню у разі прострочення виконання
оплати за теплову енергію. Водночас, пункт 14 цього договору  містить умови про відповідальність Споживача,
яка настає у разі прострочки оплати спожитої теплової енергії понад 5-ти днів
проти строку встановленого договором або графіком, а саме: відпуск теплоенергії
продовжується на строк 30 днів тільки після отримання від споживача-боржника
одного із наступних документів: - векселя, авальованого банком; векселя
державного казначейства; - договору застави (акції або нерухомість) на суму, що
включає основний борг і середню розрахункову вартість тепло енергії за період
до спливу строку договору або векселя; - акцептованої платіжної вимоги
-доручення на списання суми боргу, а у разі прострочки оплати боргового
зобов'язання (векселя, вимоги-доручення та т.і.) понад 5-ти днів подача
теплоенергії припиняється до повного погашення заборгованості.

Таким чином, умовами укладеного між
сторонами договору для Відповідача була передбачена певна відповідальність, яку
мав застосувати Позивач, що у своє чергу виключає можливість застосування до
Відповідача положень ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, на підставі
яких Позивач нарахував та вимагає стягнення з Відповідача суми 31,25 грн. пені
та 72,27 грн. -7% штрафу.

Судові
витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись
ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 на користь
Державного підприємства „Криворізька теплоцентраль” суму 2716 грн. 15 коп.
основного боргу, 511 грн. 08 коп. збитків від інфляції, 69 грн. 86 коп. трьох
процентів річних.

В
решті позовних вимог відмовити.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 в доход
Державного бюджету України суму 98 грн. 88 коп. витрат на держмито та 114 грн.
40 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати
накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення
підписано 09.07.08р.