СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

06 серпня 2008 року

Справа № 2-24/15537-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Котлярової О.Л.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання                                        Клюєва О.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Чебанов Михайло Петрович, довіреність № 01-134-к від 30.03.01

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 03.06.2008 по справі № 2-24/15537-2007А

за позовом           Управління Пенсійного Фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим (вул. Будівельна, 6-а, місто Саки, 96500)

до           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Саки (вул. Курортна, 4, місто Саки, 96500)

про стягнення 15565,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі АР Крим звернулось до господарського суду АР Крим з позовом про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму невідшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійних захворювань та пенсій в у зв’язку зі втратою годувальника, котрий помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 15565,49 грн. У судовому засіданні представник позивача зменшив суму до 13452,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані відмовою відповідача у період з 01.05.2007 р. по 31.09.2007 р. щодо прийняття до відшкодування суми витрат на виплату та доставку пенсій особам, які проживають у Сакському районі у вказаному розмірі, тоді як відповідно до статті 21, 28 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні”, а також статті 7 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку та виплатити йому або особам, що перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання й пенсій у зв'язку із втратою годувальника, що вмер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.06.2008 (суддя Привалова А.В.) у справі № 2-24 /15537 -2007А у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що у позивача відсутні правові підстави для відшкодування пенсій, які призначені особам, які отримали каліцтво у державах колишнього Радянського Союзу, а також особам особисті справи яких не передані до Відділення виконавчої дирекції Фонд соціального страхування від нещасних випадків .

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити.

На думку позивача, постанову прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та при неповному з’ясуванні обставини справи.

Статтею 81 Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991 передбачено, що призначення пенсії й оформлення документів для їхньої виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Однак, статтями 21, 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-XIV від 23.09.1999 передбачений обов'язок Фонду відшкодувати шкоду, заподіяну працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, що знаходилися на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання і пенсій у зв'язку з утратою годувальника, що помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні.

Згідно статті 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні” № 2272-III від 22.02.2001 Фонд виплачує страхові виплати і надає соціальні послуги визначеній категорії осіб при наявності необхідного переліку документів. Відповідно до цієї ж статті Закону, якщо потерпілим документи не передані у Фонд, він продовжує одержувати належні йому суми пенсії з Пенсійного фонду України, а між фондами надалі виробляються відповідні розрахунки. Згідно пункту 5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, зв'язаних з виплатою пенсій по інвалідності в наслідок нещасного випадку на підприємстві або професійному захворюванні і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, що помер у наслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України і Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 03.03.2003 № 5-4 органи Пенсійного фонду України щомісяця, на підставі списку осіб, яким виплачені вищевказані пенсії проводять с відділеннями Фонду соціального страхування від нещасних випадків звірення витрат по особистих справах потерпілих, складають Акт щомісячного звірення витрат по особистих справах потерпілих, яким виплачений даний вид пенсії. У цьому акті визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на централізованому рівні до 25 числа місяця наступного за звітним, перелічує відповідні суми Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України в Сакському районі Автономної Республіки Крим щомісяця подає у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків списки пенсіонерів, яким призначені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання і пенсії в зв'язку з утратою годувальника, що помер унаслідок нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, для відшкодування сум витрат.

Однак Відділення виконавчої дирекції Фонд соціального страхування від нещасних випадків по тим чи іншим причинам, приймає до відшкодування суми виплачених пенсій не на всіх пенсіонерів, що мають право на зазначені види пенсій, чим порушує вимоги закону і завдає шкоди інтересам держави, в особі Пенсійного фонду України.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень не надійшло.

Розпорядженням заступника. голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.08.2008 змінено склад судової колегії, суддю Фенько Т.П. замінено на суддю Котлярову О.Л.

В судове засідання не з’явився представник позивача, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач не надіслав клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

Судова колегія розглядає апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, якій помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.03.2003 № 5-4 та від 04.03.2003 № 4 органи Пенсійного фонду щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, разом з Відділянням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань складають акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, якій помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в якому визначають загальну суму витрат. На підставі вищевказаного акту узгоджується довідка про відшкодування, згідно якої на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, Фонд соціального страхування перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, створено в Україні з метою фінансового забезпечення відповідальності роботодавця-страхувальника за шкоду, заподіяну працівнику у зв’язку з виконанням трудових обов’язків.

Згідно зі статтею 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХIV від 23.09.1999 у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законом порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні (у тому числі) пенсію у зв’язку з втратою годувальника, якій помер унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Цей Закон набрав чинності з 01.04.2001.

Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 2272-III від 22.02.2001 Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпіли, документи яких не передані Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є страхові внески, яки Фонд отримує від підприємств, установ, закладів (страхувальників стосовно Закону). Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не отримує. Тому, виплата Пенсійному фонду пенсій у зв’язку з каліцтвом та втратою годувальника можлива лише при умовах передання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих. Особисті справи не передані Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

З матеріалів справи вбачається, що відмова Фонду до включення до акту сум пенсій по інвалідності по особистим справам таких осіб як : Росія (Рощупкін А.Д., Тищенко Н.С, Шаяхметов А.Х., Горитько Ю.В.); Казахстан (Тихоненко В.В., Бохвалов А.В.); Узбекистан (Хафізов Р.Ф., Аблаєв Р.Д., Джемілєва Л.Д., Дігірменджі Х., Жамалідінов К., Сейдаметов Р.Р., Джаппаров Р.І, Бурмамбетов З.П.); Таджикистан (Абдуллаєв Ш.К.), Білорусія (Юденков Л.М.). обґрунтована тим, що нещасний випадок у цих осіб трапився на території Росії, Казахстану, Узбекистану, Таджикистану, Белорусії.

Порядок відшкодування збитку визначений Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.1994. Дана Угода підписана державами колишнього Радянського Союзу: Азербайджаном, Вірменією, Білорусією, Грузією, Казахстаном, Киргизією, Молдовою, Росією, Таджикистаном, Туркменією, Узбекистаном, Україною та ратифікована Верховною Радою України.

Відповідно до частині 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Згідно із статтею 2 вищевказаної Угоди відшкодування шкоди потерпілим провадиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час одержання шкоди або іншого ушкодження здоров’я, смерті.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, при вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Особи, які потерпіли внаслідок нещасного випадку на виробництві на підприємствах держав Співдружності Незалежних Держав не мають статусу застрахованої особи, яка має право на відшкодування від нещасного випадку на підставі Закону України № 1105-XIV від 23.09.1999. Одночасно з цим, потерпілі, які пошкодили здоров’я внаслідок нещасного випадку, мають право на пенсію на підставі Закону України „Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХII від 05.11.1991, дію якого не скасовано.

Таким чином, аналіз діючого законодавства вказує на відсутність правових підстав для відшкодування пенсій по інвалідності або в разі втрати годувальника внаслідок трудового каліцтва, які призначені особам, які отримали каліцтво у державах колишнього Радянського Союзу, Пенсійному фонду за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки постанову суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги з вищевказаних підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1) Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду в Сакському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2) Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.06.2008 у справі №2-24/15537-2007А залишити без змін.

Головуючий суддя                                         В.А. Лисенко

Судді                                                                       О.Л. Котлярова

Г.К. Прокопанич