ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 р.

№ 05/254-07 (16/281-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Разводової С.С., Шевчук С.Р., за участю представника позивача –Кулешова В.О. дов. №08/к-05 від 08.05.2008 року та представника ВАТ "Мегабанк" –Стражинської О.С. дов. №69-506 від 15 січня 2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Фірма "Восток" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 березня 2008 року у справі господарського суду Харківської області за позовом ТОВ "Фірма "Восток" до ВАТ "Мегабанк" та ЗАТ "Фінансова компанія "М-Брок", третя особа –ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Богодухівський комбікормовий завод", про визнання недійсним договору уступки права вимоги,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року ТОВ «Фірма «Восток»звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ «Мегабанк»та ЗАТ «Фінансова компанія «М –Брок», 3-я особа –ТОВ СП «Богодухівський комбікормовий завод», про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 09-720 від 13 грудня 2004 року.

Позов було обґрунтовано невідповідністю спірної угоди ст.ст.203, 216, 512, 516 ЦК України.

Справа в судах розглядалась неодноразово.

Позивачем було уточнено позовні вимоги. Відповідно до цих уточнень позивач просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги №09-720 від 13 грудня 2004 року між ВАТ "Мегабанк" та ЗАТ "Фінансова компанія "М - Брок" та зобов’язати ВАТ "Мегабанк" і ЗАТ "Фінансова компанія "М - Брок" повернути одне одному все, що вони одержали за договором відступлення права вимоги №09-720 від 13 грудня 2004 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 січня 2008 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту укладення договір відступлення права вимоги №09-720 від 13 грудня 2004 року, укладений між ВАТ „Мегабанк” та ЗАТ „Фінансова компанія „М-Брок” .           Зобов’язано ЗАТ „Фінансова компанія „М-Брок” повернути ВАТ „Мегабанк” документи, що одержані по договору відступлення права вимоги № 09-720 від 13 грудня 2004 року за актом прийому-передачі документів від 15 грудня 2004 року: документи, які засвідчують права вимоги первісного кредитора за кредитним договором № 130/2003 від 30 грудня 2003 року на 10 аркушах; документи згідно з п. 3.2.5 кредитного договору на 17 аркушах; договір застави майна № 130/2003-з від 30 грудня 2003 року, правоустановчі документи на предмет застави та інші документи, які є важливими для реалізації права звернення стягнення на предмет застави на 40 аркушах. Стягнено з ЗАТ „Фінансова компанія „М-Брок” на користь Відкритого акціонерного товариства „Мегабанк” штраф, сплачений ВАТ „Мегабанк” за договором відступлення права вимоги № 09-720 від 13 грудня 2004 року, в сумі 1000000 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 березня 2008 року апеляційну скаргу ВАТ "Мегабанк" на рішення господарського суду Харківської області від 24 січня 2008 року задоволено частково, рішення суду скасовано, провадження у справі припинено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фірма «Восток»просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 березня 2008 року, а рішення господарського суду Харківської області від 24 січня 2008 року залишити без змін.

Заявник вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема, положення ст. ст. 512, 516 та 640 ЦК України.

Наголошує, що оскільки позивач не надавав своєї письмової згоди ВАТ "Мегабанк" на передачу прав та обов'язків за кредитним договором, кредитор у кредитному договорі не може бути замінений згідно норм ЦК України.

Представники ЗАТ "Фінансова компанія "М-Брок" та третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що про час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути касаційну скаргу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судами встановлено, що 30 грудня 2003 року між позивачем і ВАТ «Мегабанк»укладено кредитний договір № 130/2003, за яким ВАТ «Мегабанк»зобов’язався надати позивачу кредит на виробничі потреби в сумі 1 500 000 гривень на строк з 29 грудня 2003 року по 28 грудня 2006 року та 500 000 гривень на строк з 20 січня 2004 року по 28 грудня 2006 року, а позивач зобов’язався вчасно повернути кредит і сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24 % річних.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору 30 грудня 2003 року між ВАТ «Мегабанк»та третьою особою було укладено договори застави майна № 130/2003-з та № 130/2003-з-1, якими у заставу було передано рухоме і нерухоме майно, яке належить третій особі на праві власності.

13 грудня 2004 року між відповідачами укладено спірний договір № 09-720 відступлення права вимоги, за яким ВАТ «Мегабанк»передав ЗАТ «Фінансова компанія «М – Брок»права вимоги до позивача за кредитним договором в обсязі, що виникнуть за кредитним договором після підписання спірного договору, крім права вимоги сплати поточної заборгованості в розмірі 40000 гривень.

Згідно п.1.2 спірного договору до нового кредитора перейшли також усі права, що забезпечують виконання позивачем зобов’язань за кредитним договором, згідно із зазначеними договорами застави майна.

За п.2.1.1 спірного договору ВАТ «Мегабанк»зобов’язався передати ЗАТ «Фінансова компанія «М –Брок»документи, які засвідчують права вимоги за кредитним договором, а саме: щоквартальні баланси позивача, звіти про фінансові результати, довідки про стан кредиторської та дебіторської заборгованості, відомості про рух грошових коштів тощо.

Пунктом 10.3 кредитного договору визначено, що жодна з сторін не має права передавати свої права та обов’язки за цим договором третій особі без письмової згоди іншої сторони.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не надавав своєї письмової згоди ВАТ «Мегабанк»на передачу прав та обов’язків за кредитним договором.

Крім того, з огляду на положення ст. 35 ГПК України, судами підставно взято до уваги те, що, що рішенням господарського суду Харківської області у справі №53/446-06(40/278-04) від 17 травня 2007 року за позовом ВАТ „Мегабанк”, до ТОВ фірма „Восток”, треті особи - ЗАТ „ФК „М-Брок” та ТОВ „СГП „Богодухівський комбікормовий завод” про стягнення збитків, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 липня 20007 року та постановою Вищого господарського суду України від 25 жовтня 2007 року, встановлено, що спірний договір про відступлення права вимоги № 09-720 від 13 грудня 2004 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки першим відповідачем передано другому відповідачу недійсну вимогу, тобто таку, яка на момент укладання спірного договору не існувала, та при укладанні спірного договору порушені положення статті 60 Закону України „Про банки та банківську діяльність”, так як позивач по даній справі не давав згоди на розповсюдження інформації, яка становить комерційну та банківську таємницю.

Суди правильно встановили, що відсутність письмової згоди позивача на відступлення права вимоги є порушенням ч.1 ст.516 ЦК України.

Також вбачається, що судами обох інстанцій було повно та всебічно встановлено всі обставини справи.

Відповідно до положень п. 11 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

І саме з цієї підстави суд апеляційної інстанції припинив провадження у справі, виходячи з тих мотивів, що спірний договір не містить вказівок на суму боргу, право вимоги якої передається, умови і строки виконання договору а також не обумовлює суму винагороди.

Проте, зазначені мотиви видаються надуманими, а висновок суду апеляційної інстанції є хибним, оскільки прямо протирічить встановленим судами обставинам та матеріалам справи.

Застосовуючи положення п.1.1 ст. 80 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що предметом спору у справі є недійсність угоди, примірник якої міститься в матеріалах справи, а на її виконання сторони вчинили дії: передали ряд документів і сплатили неустойку.

Таким чином, предмет спору існує, а спір підлягає вирішенню по суті.

Натомість, з рішення суду першої інстанції видно, що останнім будо надано правильну юридичну оцінку зазначеним вище обставинам та, на виконання вимог ст.ст. 38, 43, 65 ГПК України, під час повторного розгляду справи повно та всебічно було встановлено всі обставини справи, належним чином перевірено доводи сторін, правильно застосовано положення норм матеріального права і обгрунтовано задоволено позов.

Отже, місцевий господарський суд правильно визнав спірний договір недійсним з тих мотивів, що позивач не надавав своєї письмової згоди на передачу прав та обов’язків за кредитним договором та підставно застосував положення ст. 35 ГПК України щодо встановлених рішенням господарського суду Харківської області у справі № 53/446-06(40/278-04) від 17 травня 2007 року обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення вимог п. 10.3. кредитного договору ВАТ „Мегабанк” передав свої права та обов'язки за цим договором третій особі без письмової згоди позивача, що є безпосередньою підставою для визнання спірного договору уступки права вимоги недійсним із застосуванням наслідків встановлених ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Відтак, з огляду на викладене та враховуючи встановлені судами обставини, Вищий господарський суд приходить до висновку про законність рішення суду першої інстанції та про помилковість висновків постанови суду апеляційної інстанції, в зв'язку з чим остання підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 березня 2008 року.

Рішення господарського суду Харківської області від 24 січня 2008 року залишити без зміни.

Головуючий Т. Козир

Судді С. Разводова

С. Шевчук