КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2008                                                                                           № 3/231

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Склопак"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.07.2008

у справі № 3/231

за позовом                               Закрите акціонерне товариство "Склопак"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Стеклоград"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення заборгованості на суму 151082,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.07.2008 р. у справі № 3/231 позов ЗАТ „Склопак” до ТОВ „Стеклоград” про стягнення 149298,79 грн. залишений без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, з 18.12.2006 сторони мали позадоговірні зобов’язання, за умовами яких позивач приймав на себе зобов’язання виготовляти та постачати метало пластикові конструкції, а відповідач прийняти та оплатити товар для реалізації його кінцевим покупцям.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач за замовленням поставило товар, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 68-189 т.1, а.с.6-126 т.2), але відповідач не розрахувався за поставлений товар.

Заперечуючи проти рішення про відмову у задоволенні позову, позивач звертає увагу на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання у позові та пояснення про ведення з відповідачем переговорів щодо погашенні заборгованості, а тому відмова в порядку ст. 530 ЦК України безпідставна; суд не витребував у відповідача документи у підтвердження позовних вимог що призвело до порушення господарським судом норм ч.3 ст. 4-3 ГПК України, тощо.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Отже, позивач не повинен перекладати обов’язку надання суду документів у підтвердження та обґрунтування позовних вимог позивача на відповідача або суд, оскільки господарський суд додержується встановленого порядку розподілу обов’язків доказування і не може вимагати від відповідача доказувати те, що має зробити позивач.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що не можна брати до уваги вимоги позивача на суму 2680,27 грн., оскільки накладні № 581 від 12.04.07, № 596 від 18.04.07, № 813 від 30.05.07, № 828 від 05.06.07 та № 2059/3 від 28.11.07 у матеріалах справи відсутні, так як за вимогами ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи повинні бути підтверджені певними засобами доказування та не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо основної заборгованості на загальну суму 148401,86 грн., то колегія суддів бере до уваги те, що акти звірки взаєморозрахунків, наданих у підтвердження позову не можуть бути належним доказом, так як підписані у односторонньому порядку, вимога місцевого суду щодо проведення двосторонньої звірки виконана не була. Заперечення позивача, що вимога суду не могла бути задоволена в зв’язку з відсутністю у нього частки накладних не приймається до уваги, оскільки акт звірки повинен був складений з занесенням у даному випадку зауважень.

Крім того, відповідно до ст. 36 ГПК України вимога про погашення заборгованості повинна бути оформлена у письмовій формі, а тому позивач безпідставно наголошує на усних домовленостях з відповідачем, оскільки з пояснень представників сторін вбачається взаємна заборгованість та претензії один до одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк ( термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час;боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, господарський суд вірно примінив до спірних правовідносин вимоги норми ст. 530 ЦК України, оскільки накладні не містять обов’язку здійснення оплати у встановлений строк, договір з зазначенням строку оплати не укладався, як зазначалося вище претензія на оплату товару направлена на адресу відповідача не була, а тому у відповідача не настав строк виконання обов’язку по оплати.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ЗАТ „Склопак” залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2008 року у справі № 3/231 залишити без змін.

2.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

06.11.08 (відправлено)