ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий
господарський суд України у складі: суддя
Селіваненко В.П. -головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши
касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Косівщина Сумського району Сумської
області,

на
рішення господарського
суду Сумської області від 10.01.2008

та
постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 24.03.2008

зі
справи № 5/723-06

за
позовом прокурора
Зарічного району міста Суми в інтересах держави в особі Сумського обласного
управління у справах захисту прав споживачів (далі -Управління), м. Суми,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі -Підприємець)

про
стягнення 1 700
грн.,

за
участю представників:

позивача
- не з'явився,

відповідача
-Павляк О.С.,

прокурора
-не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У
листопаді 2006 року прокурор Зарічного району міста Суми звернувся до
господарського суду Сумської області з позовом в інтересах держави в особі
Управління про стягнення з Підприємця 1 700 грн. штрафу.

Рішенням
названого суду від 10.01.2008 (суддя Гудим В.Д.), залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 (колегія суддів у
складі: Карбань І.С. -головуючий суддя, судді Бабакова Л.М., Істоміна О.А.),
позов задоволено. Прийняті судові рішення мотивовано наявністю правових підстав
для задоволення позову.

У
касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємець просить
рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи
скасувати внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права, а провадження у справі припинити.

Відзиви
на касаційну скаргу не надходили.

Учасників
судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено
про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши
повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та
правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права,
заслухавши представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов
висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Причиною
виникнення спору зі справи стало намагання Управління стягнути штраф.

У
зв'язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України
(далі -КАС України) з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів
віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист
прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб'єкта
владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

За
змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна справа) -це переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах
здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт
4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів
відносяться спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

Визначення
суб'єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це -
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до пункту 1 статті 26 Закону України “Про захист прав споживачів” державний
контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів та
забезпечення реалізації державної політики щодо захисту прав споживачів
здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно
з пунктом 1 Положення про Головне управління у справах захисту прав споживачів
в Автономній Республіці Крим, головні обласні, обласні, Севастопольське міське
управління у справах захисту прав споживачів та Департамент у справах захисту
прав споживачів у місті Києві (яке було чинним на час подання даного позову),
затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики (далі - Держспоживстандарт України) від
09.10.2003 № 169, Головне управління у справах захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, головні обласні, обласні, Севастопольське міське
управління у справах захисту прав споживачів та Департамент у справах захисту
прав споживачів у місті Києві (далі -Управління) підпорядковуються
Держспоживстандарту України та є його територіальними органами. Управління
забезпечують реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів на
території відповідного регіону. Управління входять до системи органів
Держспоживстандарту України і в межах своїх повноважень здійснюють державний
захист прав споживачів.

Отже,
в даному випадку позивач -Управління - виступає саме як суб'єкт владних
повноважень у сфері захисту прав споживачів, тоді як звернення прокурора до
суду з даним позовом не змінює його змісту.

З
огляду на наведене даний спір є публічно-правовим, а посилання суду апеляційної
інстанції на відсутність ознак справи адміністративної юрисдикції -помилковим.

Абзацами
першим та другим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в
редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що
до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами
здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте
даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та  апеляційним господарськими судами у порушення
вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України
розглянуто в порядку господарського судочинства.

Вищий
же господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду
публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах
Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87,
07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Водночас
розгляд попередніми судовими інстанціями публічно-правового спору в порядку
господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки
прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, у
зв'язку з чим зазначені судові рішення підлягають скасуванню згідно зі статтею
11110 ГПК України з передачею справи місцевому суду для виконання
вимог розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідну
правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006
зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та №
25/162-06-4457.

Керуючись
статтями 1117, 1119 -11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.
Рішення господарського суду Сумської області від 10.01.2008 та постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 зі справи №
5/723-06 скасувати.

Справу
передати до господарського суду Сумської області для виконання вимог розділу
VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя                                                                                                В.Селіваненко

Суддя              І.Бенедисюк

Суддя
Б.Львов