Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2008 р. Справа № 21/545-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Морока Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Юркова І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгової компанії "Трейд-Маркет", м. Харків (вх. № 1073 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 14.02.08р. по справі № 21/545-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Наталка", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгової компанії "Трейд-Маркет", м. Харків

про стягнення 71955,02 грн., -

встановила:

У грудні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Наталка" (м. Київ) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгової компанії "Трейд-Маркет" (м. Харків) про стягнення 67790,00 грн. основного боргу, штрафу в розмірі 3389,50 грн., пені в сумі 775,52 грн. та суми судових витрат, посилаючись на те, що позивач на підставі дистриб’юторського договору №9/20 -Д від 25.09.2007р. з протоколом розбіжностей №1 від 25.09.2007р. по видатковій накладній № ТН-0017 від 28.09.2007р. поставив відповідачеві продукцію на суму 70290,00 грн., а відповідач свої зобов’язання щодо оплати продукції здійснив лише частково.

В процесі розгляду справи позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України із заявою (вх. №2602 від 14.02.2008р.), якою уточнив позовні вимоги та просив господарський суд стягнути з відповідача 63629,90 грн. основного боргу, штраф в розмірі 5% від суми простроченого платежу в сумі 3181,49 грн., пеню в сумі 2323,50 грн., вказуючи на часткову оплату та повернення відповідачем товару по зворотній накладній №1 від 14.11.2007р. на суму 3160,10 грн. Крім того, позивач повідомив господарський суд про те, що згідно довідки головного управління статистики у Харківській області від 12.02.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова компанія "Трейд -Маркет" числиться в єдиному державному реєстрі як юридична особа, яка знаходиться за адресою: м. Харків, Московський район, проспект. П’ятдесятиріччя ВЛКСМ, 56.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.02.08р. по справі № 21/545-07 (суддя Пелипенко Н.М.) позовні вимоги задоволені та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгової компанії "Трейд-Маркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Наталка" 63629,90 грн. основного боргу, пені в сумі 2232,50 грн., 5% штрафу в сумі 3181,49 грн., витрати на державне мито в сумі 690,43 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Відповідач з даним рішенням господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з’ясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, зокрема розгляд справи за відсутністю сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення. Крім того, відповідач просить зупинити дію постанови № 2-317/08 від 08.04.2008р. головного державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції про арешт коштів боржника в сумі 76837,55 грн.

Позивач письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його представник в судове засідання 10.06.08р. не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки свого представника суд апеляційної інстанції не повідомив.

Враховуючи статтю 4-3 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також беручи до уваги те, що позивач належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представника позивача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноваженого представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 25 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено дистриб’юторський договір за № 9/20-Д (далі - Договір).

Пунктом 4.2. даного Договору сторони обумовили, що оплата за кожну отриману партію товару здійснюється дистриб’ютором (відповідачем) у безготівковій формі протягом двадцяти одного календарного дня з моменту отримання товару.

На підставі заявки на поставку від 19.09.2007р. позивач по видатковій накладній № ТН-0017 від 28.09.2007р. передав відповідачеві товар на суму 70290,00 грн., який діяв через свого представника за довіреністю ЯОЖ № 151912 від 28.09.2007р., проте відповідач в свою чергу оплату вартості товару здійснив лише частково на суму 3500,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку № 6301, МФО 300164 від 08.10.2007р. в сумі 1000,00 грн., від 19.10.2007р. в сумі 500,00 грн., від 26.10.2007р. в сумі 1000,00 грн., від 14.11.2007р. в сумі 500,00 грн., від 19.11.2007р. в сумі 500,00 грн., а також частково повернув позивачеві товар по зворотній накладній № 1 від 14.11.2007р. на суму 3160,10 грн. Таким чином, заборгованість відповідача склала 63629,90 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приймаючи оскаржене рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що заборгованість у вказаній сумі відповідачем не погашена та не оспорена, позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються наданими доказами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до загальних засад відповідальності учасників господарських відносин, сторони у п. 6.3. Договору з протоколом розбіжностей №1 від 17.09.2007р. передбачили відповідальність за затримку оплати вартості товару, шляхом застосування до правопорушника санкцій у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 5 % від суми простроченого платежу більш, ніж на двадцять календарних днів від строку вказаного в п. 4.2. Договору.

На підставі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи умови спірного Договору та вимоги чинного законодавства, господарський суд визнав вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 2232,50 грн. та 5% штрафу в сумі 3181,49 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав свої зобов’язання по оплаті вартості товару в термін, встановлений п. 4.2. Договору.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду у даній справі, відповідач у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що в порушення норм процесуального права суд розглянув справу у відсутності його представника, який не був повідомлений про день, час та місце її розгляду, чим позбавив відповідача права на користування рівними процесуальними правами з позивачем, а також не надав можливості його представнику брати участь у судових засіданнях, подавати докази, давати усні та письмові пояснення, наводити свої міркування з усіх питань, що виникли у ході судового процесу, визнати повністю або частково позов, своєчасно оскаржити рішення, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими Господарським процесуальним кодексом України. Більш того, відповідач стверджує про неотримання ним і рішення господарського суду, про яке він дізнався випадково, а саме з телефонного повідомлення банківської установи, в зв’язку з чим просить зупинити дію постанови № 2-317/08 від 08.04.2008р. головного державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського МУЮ про арешт коштів боржника в сумі 76837,55 грн.

Проте, вказані посилання заявника апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки суперечать наявним у справі документам, а правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що місцевим господарським судом у відповідності до вимог частини 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторонам були створені необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.07р. про порушення провадження у справі, дану справу призначено до розгляду, зобов’язано сторони вчинити певні дії та надати відповідні документи. Вказана ухвала направлена відповідачеві за адресою: 61022, м. Харків, вул. Лодзинська,7, яка зазначена в позовній заяві, як фактична. Враховуючи повернення до господарського суд поштового повідомлення про неодержання адресатом ухвали від 21.12.07р. з відміткою поштового органу "За вказаною адресою ТОВ "ВТК "Трейд-Маркет" не значиться", господарський суд відклав розгляд справи у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України та надіслав відповідачеві ухвалу про відкладення розгляду справи за його юридичною адресою, вказаною у довідці ЄДРПОУ, а саме: 61022, м. Харків, пр-т 50-річчя ВЛКСМ, 56 (наявна у справі).

Колегією суддів також встановлено, що неодноразово відкладаючи розгляд справи, господарський суд направляв відповідні ухвали саме за юридичною адресою відповідача, яка міститься у довідці реєструючого органу, тобто з дотриманням вимог щодо належного повідомлення сторони про день, час та місце судового засідання. Разом з цим, за вказаною адресою господарський суд Харківської області направив відповідачеві і прийняте по суті даного спору рішення. Доказів неотримання цих ухвал та рішення у справі відповідач суду апеляційної інстанції не надав.

Більш того, саме за цією адресою відповідачем була отримана і ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.08р. про відкладення розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення № 4300304, яке повернулося до суду з відміткою поштового органу про вручення адресатові та долучено до матеріалів справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачу була надана можливість скористатись своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а саме направити в суд свого представника, прийняти участь при розгляді справі по суті позову, а також надати відповідні документи в обґрунтування своїх заперечень проти позову, маючи на це достатньо часу. Проте, всупереч викладеним обставинам, відповідач наданим йому правом не скористувався, хоча йому було відомо про розгляд даного спору у господарському суді Харківської області, та жодних документів в підтвердження своєї позиції у справі відповідач на вимогу господарського суду не представив. За таких обставин, колегія суддів вважає, що господарський суд у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирішив справу по суті за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача з дотриманням норм процесуального права. Водночас, колегія суддів визначає, що вказані заявником апеляційної скарги обставини, не впливають на прийняття господарським судом правильного та цілком правомірного рішення по суті спору, оскільки відповідач ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції жодних доказів сплати вартості у повному обсязі отриманої від позивача продукції по спірному Договору не надав, та документів в підтвердження сплати заборгованості в сумі 67790,00 грн. судам не представив.

При розгляді апеляційної скарги колегією суддів також встановлено, що в порушення вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обов’язок доказування законодавчо покладений на сторони, доводи заявника апеляційної скарги не містять жодних посилань на висновки господарського суду щодо вирішеного даного господарського спору по суті. При цьому, факт наявності заборгованості в сумі 67790,00 грн., штрафу в сумі 3181,49 грн., пені в сумі 2323,50 грн. та їх розміру відповідач в апеляційній скарзі не оспорює.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги про необхідність зупинення дії постанови № 2-317/08 від 08.04.2008р. головного державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського МУЮ про арешт коштів боржника в сумі 76837,55 грн., колегія суддів вважає необхідним зауважити наступне.

Зупинення виконавчого провадження передбачено лише у випадках обумовлених Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІV, а тому ні суд першої ні суд апеляційної інстанції не вправі зобов’язувати державну виконавчу службу до вчинення тих дій, які згідно з зазначеним Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Виходячи із змісту статті 1211 Господарського процесуального кодексу України повноваження на зупинення виконання судового рішення має виключно суд касаційної інстанції. Про це також зазначено і у п. 7 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/365 від 28.03.2002 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", де вказано, що згідно з вимогами статті 121-1 Господарського процесуального кодексу України зупиняти виконання судового рішення має право виключно суд касаційної інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за будь-яких обставин не вправі зупиняти виконання судового рішення суду першої інстанції, а вимога заявника апеляційної скарги про зупинення дії постанови державного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи вищезазначені вимоги чинного законодавства колегія суддів вважає, що господарський суд у своєму рішенні дійшов вірного висновку про правомірність вимог позивача, оскільки факт порушення відповідачем умов спірного Договору та вимог чинного законодавства доведений позивачем належним чином та у повному обсязі.

Однак відповідач в обґрунтування своїх заперечень та викладених в апеляційній скарзі доводів, не надав як суду першої так і апеляційної інстанції належних доказів які б підтверджували реальну і правову обґрунтованість для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за спірним Договором, адже згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2008р. по справі № 21/545-07 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи відповідача, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгової компанії "Трейд-Маркет" (м. Харків) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.02.2008р. по справі № 21/545-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.