ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.08р.

Справа № 35/30-08(1/17-08)

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" в особі Криворізьких міських електричних мереж,

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 783 222 грн. 05 коп.

Суддя Широбокова Л.П.

Представники:

від позивача: Колісник Л.П., юрисконсульт 1 категорії, дов. № 49 від 19.03.2008 р.

від відповідача: Вербицький О.В.,начальник юр. відділу, довір. №6848/01 від 13.12.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг за спожиту активну електроенергію –554 356,51 грн, за перетоки реактивної електроенергії –142 861,90 грн, інфляційні втрати –46 830,57 грн, 3% річних –7912,54 грн, пеню –31 260,53 грн, посилаючись на договір № 100050 від 27.02.2003р.

Представник позивача вимоги підтримав, просить їх задовольнити, пояснив, що заборгованість частково сплачена.

Відповідач вимоги в частині боргу 554 356,51 грн не визнає, посилаючись на повну сплату за спожиту в спірний період електроенергію, погоджується із сумою боргу за реактивну електроенергію –142 861,90 грн. В решті позовні вимоги не визнає, обґрунтовуючи тим, що знаходиться в процедурі банкрутства, та приймає участь в погашенні заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»та в період дії мораторію не повинні нараховуватися пеня, інфляційні втрати та річні.

За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Між позивачем та відповідачем було укладено договір № 100050 від 27.02.2003р. на постачання електричної енергії, який відповідно до п. 11.4 вважається щорічно продовженим, якщо сторони не заявлять про його припинення. Доказів розірвання договору в спірний період суду не надано.

За вказаним договором позивач постачав електроенергію відповідачу та в спірний період з січня по вересень 2007р. включно поставив електроенергії на суму 3 198 421, 39 грн, що підтверджується звітами відповідача про спожиту електроенергію, рахунками на оплату.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата за спожиту електроенергію проводиться шляхом планової попередньої оплати та остаточний розрахунок - до 7-го числа місяця наступного за розрахунковим. В подальшому сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни строків оплати за спожиту електроенергію (всі додаткові угоди підписувалися з протоколами розбіжностей, які не були врегульовані, доказів врегулювання розбіжностей в судовому порядку також не надано).

На час звернення позивача з позовом відповідач оплатив за спожиту електроенергію в сумі 2 644 064,87 грн. Заборгованість становила 554 356,51 грн, яку відповідач сплатив за час слухання справи, що підтверджується платіжними дорученнями №1380 від 18.03.2008р., №1383 від 18.03.2008р., №1386 від 18.03.2008р. та №1417 від 19.03.2008р. Отже, в частині стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 554 356,51 грн провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору на час розгляду справи.

Відповідно до п. 4.3. договору споживач (відповідач) повинен здійснювати економічну компенсацію втрат енергопостачальника (позивача), які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів на поточний рахунок енергопостачальника протягом п’яти днів після отримання рахунку-фактури.

За спірний період з січня по вересень 2007р. включно відповідач надав позивачу звіти про спожиту електроенергію, в яких визначені обсяги перетоків реактивної електроенергії, економічна компенсація за які за спірний період склала 142 861,90 грн. На оплату вказаної суми позивач надав відповідачу щомісячні рахунки.

В обумовлені договором строки Відповідач не сплатив за перетоки реактивної електроенергії, заборгованість становить 142 861,90 грн, що підтверджується розрахунком позивача та визнається відповідачем.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів сплати цього боргу на час розгляду справи суду не надано.

07.04.2005р. відносно відповідача було порушено справу про банкрутство №Б15/69/05 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Провадження у справі знаходиться на стадії попереднього судового засідання.

Спірні вимоги є поточними вимогами та підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Оскільки, відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовґязань і зобовґязань щодо сплати податків і зборів (обовґязкових платежів), вимоги щодо стягнення неустойки, нарахованої в період дії мораторію, задоволенню не підлягають.

Вказана норма ст. 12 Закону визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховується неустойка та не застосовуються інші санкції, і цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний з його суттю, що розкривається в ст. 1 Закону про банкрутство. Тобто, боржник повинен виконувати зобов’язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання неустойка не нараховується, а інші санкції не застосовуються.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення пені 31 260,53 грн, нарахованої за період з 11.02.2007р. по 07.11.2007р., задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Інфляційні втрати на заборгованість з оплати активної електроенергії 554 356,51 грн з урахуванням індексу інфляції з квітня по жовтень 2007р. включно становлять 35 037,90 грн та вірно розраховані позивачем. Інфляційні втрати на заборгованість по реактивній електроенергії 142 861,90 грн з урахуванням індексу інфляції з березня 2007р. по жовтень 2007р. включно становлять 11 409,13 грн. Всього –46 447,03 грн. В решті вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 383,54 грн задоволенню не підлягають, оскільки при їх розрахунку позивачем не враховані дати виникнення зобов’язань щодо оплати перетоків реактивної енергії, тобто дати вручення рахунків на оплату.

3% річних за прострочення платежів по активній електроенергії в сумі 554 356,51 грн за період прострочення з 08.05., з 08.06., з 08.08. та з 08.10. по 01.11.2007р. становлять 4 056,41 грн, за прострочення платежів по реактивній енергії з 03.03., з 09.03., з 09.04., з 01.05., з 27.05., з 20.07., з 29.07., з 28.08., з 25.09. (з врахуванням дат вручення рахунків на оплату реактивної електроенергії) по 01.11.2007р. становлять 1757,69 грн. Всього в сумі 5814,10 грн. В решті вимоги про стягнення річних в сумі 2098,44 грн задоволенню не підлягають, в зв’язку з невірним розрахунком.

Заперечення відповідача відносно розповсюдження мораторію на нарахування річних та інфляційних втрат суд відхиляються, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” під терміном “грошове зобов’язання” розуміється зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Такі підстави, передбачені, зокрема, ст. 625 ЦК України. В зв’язку з цим, грошовими зобов’язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Оскільки, інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних –платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні річні, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов’язань та в зв’язку з цим відносити до санкцій в розумінні ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

З огляду на викладене, з врахуванням всіх встановлених обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню частково в сумі боргу за реактивну електроенергію –142 861,90 грн, інфляційних втрат –46 447,03 грн, 3% річних –5814,10 грн. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 116,117 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України господарський суд,-

ВИРІШИВ :

В частині стягнення боргу за активну електроенергію 554 356,51 грн провадження у справі припинити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль»- 50014, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Електрична, 1, (р/р 1268 в Жовтневому ТВБВ Центрально –Міського Промінвестбанку у м. Кривому Розі, МФО 305493) на користь Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»в особі Криворізьких міських електричних мереж –50000, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пр. К. Маркса,41, (р/р 347 у філії «Укрексімбанку»м. Кривий Ріг, МФО 305589) борг за реактивну електроенергію –142 861,90 грн (сто сорок дві тисячі вісімсот шістдесят одну грн 90 коп), інфляційні втрати –46 447,03 грн (сорок шість тисяч чотириста сорок сім грн 03 коп), 3% річних –5 814,10 грн (п’ять тисяч вісімсот чотирнадцять грн 10 коп), витрати по сплаті державного мита –7 494,80 грн (сім тисяч чотириста дев’яносто чотири грн 80 коп) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу –112,93 грн (сто дванадцять грн 93 коп).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та в цей термін може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

Л.П. Широбокова

Рішення підписано 21 квітня 2008 р.