ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.2008 року                                                                      Справа № 11-13/229-14/35

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

за присутністю секретаря

судового засідання          Антонової І.В.

та представників сторін:

від позивача                                                  - Вєтрова М.В., довіреність № 157 від 01.03.08,

від відповідача                                        - повноважний представник не прибув,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                         Приватного підприємства

„Завод продовольчих товарів „КАРЄ”,

м. Луганськ

на рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                            06.03.08 (підписано 11.03.08)

по справі                                                  № 11-13/229-14/35 (суддя Лісовицький Є.А.)

за позовом                                                  Товариства з обмеженою відповідальністю

„ФОЗЗІ - СІЧ”, м. Запоріжжя

до відповідача                                        Приватного підприємства

„Завод продовольчих товарів „КАРЄ”,

м. Луганськ

про                                                             стягнення 7 493 грн. 31 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ФОЗЗІ - СІЧ”, м. Запоріжжя (далі за текстом –ТОВ „ФОЗЗІ - СІЧ”, позивач по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до приватного підприємства „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, м. Луганськ (далі за текстом –ПП „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, відповідач по справі) про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 7 493 грн. 31 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.03.08 по справі № 11-13/229-14/35 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Дане рішення мотивовано положеннями ст. 1212 Цивільного кодексу України та тим, що відповідачем безпідставно отримано кошти в сумі 7 493 грн. 31 коп., що підтверджено матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області повністю та прийняти нове.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що акт звірення взаємних розрахунків від 24.01.08 та заява про зарахування зустрічних вимог від 03.01.08 містять суперечливі дані про суму заборгованості; що судом першої інстанції не було прийнято до уваги акт звірення взаємних розрахунків від 24.01.08, згідно якого позивач визнав, що сума за накладними № 08.02 від 12.01.05, № 07.02 від 13.01.05 складає не 3697 грн. 41 коп., а 5442 грн. 82 коп.; що місцевим господарським судом порушено вимоги ст. 84 ГПК України.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 25.03.08 у справі № 11-13/229-14/35 прийняв апеляційну скаргу відповідача до апеляційного провадження.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду по справі для розгляду вказаної вище апеляційної скарги на рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя –Баннова Т.М., суддя – Парамонова Т.Ф.

У зв’язку з відпусткою судді Баннової Т.М. розпорядженням першого заступника голови суду здійснено заміну: виключено із складу колегії суддю Баннову Т.М. та введено до судової колегії суддю Єжову С.С.

Позивач відзивом № 02/04-юр від 02.04.08 відхилив доводи апеляційної скарги, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Апеляційна скарга розглядалась 08.04.08. Розгляд скарги відкладався до 06.05.08 та до 20.05.08. Постанова приймається 20.05.08.

Відповідач ні на одне судове засідання не з’являвся та не забезпечував явку свого повноважного та компетентного представника, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце всіх судових засідань, що підтверджується наявними у справі відповідними поштовими повідомленнями.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи неповно з’ясував обставини справи і зробив висновок про наявність за відповідачем суми боргу у розмірі 7493 грн. 31 коп., при цьому господарський суд Луганської області не прийняв до уваги акт звірення розрахунків, за яким позивач визнає, що сума вартості товару за накладними № 08.02 від 12.01.05 та № 07.02 від 13.01.05 складає не 3697 грн. 41 коп., а 5442 грн. 82 коп.

Але ці доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Позивач –ТОВ „ФОЗЗІ - СІЧ”, 28.02.05 та 25.04.05 платіжними дорученнями № 2657 та № 4985 перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 5635 грн. 32 коп. та 5537 грн. 40 коп.; у платіжних дорученнях було вказано призначення платежу: „за алкоголь згідно договору № 111/08 від 18.03.03”.

У позовній заяві позивач зазначив, що вказані перерахування грошових коштів є помилковими, оскільки договір № 111/08 від 18.03.03 сторонами не укладався, алкоголь відповідачем позивачу не поставлявся.

На момент безпідставного перерахування грошових коштів за позивачем обліковувався борг в сумі 3679 грн. 41 коп. перед відповідачем за відвантажені безалкогольні напої за накладними № 08.02 від 13.01.05 та № 07.02 від 12.01.05. У зв’язку з цим відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України 03.01.08 позивачем було проведено залік взаємних зустрічних вимог на суму 3697 грн. 41 коп., заява про залік зустрічних вимог № 1 від 03.01.08 була направлена на адресу відповідача.

Таким чином, сума безпідставно набутих відповідачем грошових коштів, що підлягає поверненню, за твердженням позивача, складає 7493 грн. 31 коп.

Місцевий господарський суд прийняв до уваги вказані обставини та задовольнив позовні вимоги ТОВ „ФОЗЗІ - СІЧ” у повному обсязі.

Стосовно доводів відповідача про необхідність прийняття до уваги акту звірення розрахунків слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції дійсно не надав оцінки акту звірки розрахунків від 24.01.08 (а. с. 45), підписаний сторонами, у якому зазначено сума дебіторської заборгованості позивача перед відповідачем 5 445 грн. 60 коп., а не 3 679 грн. 41 коп., про що зазначає відповідач у апеляційній скарзі як порушення норм процесуального права, але саме це не слід вважати процесуальним порушенням, яке призвело до прийняття невірного рішення у справі.

Стосовно прийняття до уваги акту звірення розрахунків як доказу у справі суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Акт звірки –це акт звірки бухгалтерів, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь –яких зобов’язань сторін підтверджується первинними документами – договором, рахунком та іншими. Отже акт звірки не може використовуватися як письмова форма визнання боргу.

Заперечуючи проти позову, відповідач документально не довів існування іншого, ніж 7493 грн. 31 коп., боргу, не визначив його суму.

Матеріали справи свідчать про наступне.

Документально доведено, що позивач дійсно помилково перерахував відповідачу платіжними дорученнями № 2657 та № 4985 суму 11172 грн. 72 коп. (відповідачем не заперечується).

За ініціативою позивача відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України проведений залік суми 3 697 грн. 41 коп., проти проведення якого (саме в сумі 3697 грн. 41 коп.) відповідач не заперечував. Отже неповернутою залишилась сума 7475 грн. 31 коп., але позивач помилився у написанні суми боргу (у заяві про взаємозалік ( а. с. 18) зазначена сума 3697 грн. 41 коп., а не 3679 грн. 41 коп., як зазначає позивач у претензії (а. с. 46) та у позовній заяві (а. с. 3-4)), повернути яку позивач пропонував відповідачу листом № 328-юр від 17.12.07 (а. с. 46), відправлення якого підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції від 18.12.07 (а. с. 49-52).

Відповідач із зустрічним позовом про стягнення будь –якого боргу з позивача у даній справи до суду першої інстанції не звертався. Отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави з’ясовувати наявність заборгованості позивача перед відповідачем, який не позбавлений права звернутися у загальному порядку за стягненням заборгованості з позивача.

Окремим способом припинення правовідношення є зарахування (ст. ст. 603, 604, 605 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 601 Цивільного кодексу України зарахування являє собою спосіб припинення зобов’язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов’язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов’язання, його змісту, умов виконання тощо.

Зарахування є односторонньою угодою, для нього достатньо заяви однієї сторони.

Як зазначено вище, позивач подав відповідачу заяву № 1 від 03.01.08 (а. с. 18) про взаємозалік сум – 11172 грн. 72 коп. та 3697 грн. 41 коп., внаслідок чого сума помилково перерахованих грошей склала 3697 грн. 41 коп. Позивач припустився помилки в рахуванні залишку суми, яка підлягає поверненню як помилково перерахована.

Так, у позовній заяві позивач вказав, що був проведений взаємозалік на суму 3679 грн. 41 коп.(фактично був проведений взаємозалік на суму 3697 грн. 41 коп.).

Таким чином, поверненню підлягає сума 7 475 грн. 31 коп., а не 7 493 грн. 31 коп.

Внаслідок викладеного, рішення про повне задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, оскільки приймається нове рішення про часткове, а не повне задоволення позову в сумі 7 475 грн. 31 коп.; в решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки за текстом апеляційної скарги відповідач просить змінити рішення, а позов задовольняється частково, тобто рішення фактично змінюється, але не на суму, яку вказав відповідач у апеляційній скарзі, то апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито за позовом в сумі 101 грн. 76 коп., державне мито за апеляційною скаргою в сумі 50 грн. 88 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 72 коп. слід покласти на відповідача, а державне мито за скаргою в сумі 0 грн.12 коп. - на позивача. Зайве сплачене державне мито за подання апеляційної скарги у розмірі 10 грн. слід повернути заявнику із Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу приватного підприємства „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, м. Луганськ на рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 по справі № 11-13/229-14/35 задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 06.03.08 по справі № 11-13/229-14/35 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          Позов задовольнити частково.

5.          Стягнути з приватного підприємства „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, м. Луганськ, вул. Дачна, 3, ідентифікаційний код 30463879, на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ФОЗЗІ-СІЧ”, м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 30, ідентифікаційний код 31953106 безпідставно отримані гроші в сумі 7475 грн. 31 коп., державне мито за позовом в сумі 101 грн. 76 коп., державне мито за апеляційною скаргою в сумі 50 грн. 88 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117 грн. 72 коп.

6.          В решті позовних вимог відмовити.

7.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „ФОЗЗІ-СІЧ”, м. Запоріжжя, бульвар Вінтера, 30, ідентифікаційний код 31953106 на користь приватного підприємства „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, м. Луганськ, вул. Дачна, 3, ідентифікаційний код 30463879, державне мито за апеляційною скаргою в сумі 0 грн. 12 коп.

Доручити місцевому господарському суду видати відповідні накази.

8.          Повернути приватному підприємству „Завод продовольчих товарів „КАРЄ”, м. Луганськ, ідентифікаційний код 30463879, вул. Дачна, 3, м. Луганськ із Державного бюджету України, рахунок 0006, банк одержувача –ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, код бюджетної класифікації –22090200, зайво сплачене державне мито за подання апеляційної скарги в сумі 10 грн. згідно квитанції від 21.03.08 № 00050 на підставі даної постанови, яка скріплена гербовою печаткою суду.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                            І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                С.С. Єжова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова