ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.

№ 50/45-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Сільськогосподарського ТзОВ "Сосонівка-Агро"

на постанову

від 30.07.08 Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№ 50/45-08 господарського суду Харківської області

за позовом

Сільськогосподарського ТзОВ "Сосонівка-Агро"

до

Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу "Росія"

про

зобов'язання припинити дії

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Крецул Л.М. довір. від 25.10.08 №257

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.08 (суддя Усатий В.О.) заяву позивача про забезпечення позову задоволено: заборонено державним органам та установам, що здійснюють державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювати державну реєстрацію договорів оренди, укладених громадянами - власниками земельних ділянок на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області з Сільськогосподарським багатофункціональним кооперативом "Росія".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.08 (колегія суддів у складі: Сіверін В.І.. Білоконь Н.Д., Фоміна В.О.) ухвалу господарського суду Харківської області від 03.04.08 скасовано в частині вжиття запобіжних заходів. Постанову суду мотивовано тим, що вжиття заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач- Сільськогосподарське ТзОВ "Сосонівка-Агро" у поданій касаційній скарзі просить постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування запобіжних заходів скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.66,67,86 ГПК України. Зокрема, скаржник вважає, що державна реєстрація договорів оренди громадян із СБК "Росія" ще до вирішення справи по суті закріпила би право СБК "Росія" на використання земельних ділянок.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанції було встановлено наступне.

Предметом позову у даній справі є вирішення питання про заборону здійснення сільськогосподарських робіт та іншого використання спірних земельних ділянок. Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим державним органам та установам, які здійснюють державну реєстрацію договорів оренди землі (ХРФ ДП Центр ДЗК, Нововодолазький районний відділ ДП Центр ДЗК) здійснювати державну реєстрацію договорів оренди, укладених громадянами-власниками земельних ділянок на території Сосонівської сільської ради з СБК "Росія"

В касаційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції, обираючи запобіжні заходи, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності безпосереднього зв'язку із предметом спору, оскільки можливість правомірно використовувати земельну ділянку виникає лише після проведення процедури державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Однак, ці доводи скаржника колегія суддів не може взяти до уваги з огляду на таке.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову відповідно до ст.66 ГПК України, суд має з урахуванням доказів, наведених позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має з'ясувати факти про наявність у відповідача (боржника) спірного майна або знаходження належного відповідачеві спірного майна у інших осіб, а також брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що позивач в заяві про вжиття запобіжних заходів як і суд першої інстанції не обґрунтували, яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим державним органам та установам, які здійснюють державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювати державну реєстрацію договорів оренди, укладених між громадянами –власниками земельних ділянок на території Сосонівської сільської ради Нововдолазького району Харківської області з відповідачем можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у спорі про заборону здійснення сільхозробіт та іншого використання спірних земельних ділянок. Суд апеляційної інстанції правомірно послався на те, що відсутність зв"язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки відсутність державної реєстрації не може забезпечити фактичного припинення дій, які позивач просить суд зобов'язати припинити відповідача.

Окрім цього, вжиття запобіжних заходів впливає на права фізичних осіб - власників земельних ділянок, які не були залучені до участі у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, судом апеляційної інстанції вірно враховані обставини справи та адекватно до предмету позову скасовані заходи до забезпечення позову. Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження за результатами їх касаційного перегляду, тому підстави для скасування прийнятої постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115,1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського ТзОВ "Сосонівка-Агро" залишити без задоволення, постанову від 30.07.08 Харківського апеляційного господарського суду у справі № 50/45-08 господарського суду Харківської області - без змін.

Головуючий, суддя            В.Овечкін

Судді:           Є.Чернов

В.Цвігун