ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.10.08р.

Справа № 14/276-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "САНА Лтд", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Графіт", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2453,26 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача Донець С.О. - представник за довіреністю від 03.09.2008 року

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "САНА Лтд", м. Дніпропетровськ, звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Графіт", м. Дніпропетровськ, про стягнення на підставі договору поставки та монтажу № 120-16 від 12.02.2007 року пені в сумі 2453,26 грн., а також здійснити забезпечення позову.

Відповідач позовні вимоги не визнає (відзив на позов від 07.10.2008 року), посилаючись на те, що:

- пеня встановлюється виключно за порушення грошового зобов'язання;

- позивачем не вірно встановлений період нарахування пені, оскільки позивач має право на стягнення пені за період з 29.07.2007 року до 11.09.2007 року.

22.10.08 р. до суду надійшла уточнена позовна заява від 17.10.08 р., в якій позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 2017,87 грн. - пені, судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнає (заява від 23.10.08 р.) у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, по справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.08 р. у справі № 9/71-08 з Приватного підприємства "Графіт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНА Лтд" було стягнуто 17220,00 грн. - збитків - на підставі договору поставки та монтажу № 120-16 від 12.02.07 р.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки та монтажу № 120-16 від 12.02.07 р., у відповідності до умов якого відповідач зобов'язався виготовити, змотнувати та передати у власність позивача товар, а позивач - прийняти цей товар та оплатити його вартість.

У відповідності до п. 3. 1 Договору оплата за товар здійснюється шляхом перерахування 70% передоплати, відповідно рахунку постачальника на його розрахунковий рахунок згідно Графіку фінансування та монтажу, 30% протягом 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

Згідно Графіка фінансування та монтажу граничний термін виготовлення, відвантаження та монтажу дверей та воріт становить 10.03.07 р., що підтверджується позивачем в уточненій позовній заяві від 17.10.08 р.

Відповідно до п. 7. 2 Договору у разі недодержання постачальником строків відвантаження товару покупцю, постачальник на вимогу покупця виплачує на користь останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки, що діє в період прострочення відвантаження, за кожний день, від вартості недопоставленої продукції.

Відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Тобто позивач повинен був звернутись до суду з вимогою про стягнення пені у строк до 10.03.07 р., а звернувся 29.07.08 р. - зі спливом строків позовної давності.

23.10.08 р. відповідач подав до суду заяву від 23.10.08 р., в якій у відповідності до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України просить суд відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення пені у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Заява підлягає задоволенню господарським судом.

В позовних вимогах позивача по стягненню на його користь з відповідача пені у сумі 2017,87 грн. необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Судові витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись п. 1. ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "САНА Лтд", м. Дніпропетровськ, - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя

С.П. Панна

Рішення підписано 10.11.08 р.

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

І. В. Левицька