ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"22" вересня 2008 р.           Справа № 9/17-02/13

За позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства „Броварський завод залізобетонних конструкцій”, м. Бровари

за участю третіх осіб 1. Державне виробниче підприємство „Техноенерго”, м. Київ

2. Приватне виробничо –випроваджувальне підприємство „Енергосервіс”, м. Київ

про стягнення 213809, 20 грн.

Суддя           Наріжний С.Ю.

Представники:

від позивача Матвєєва В.А. –за довіреністю;

від відповідача Кравченко О.М. –за довіреністю;

від третьої особи 1 не з’явився;

від третьої особи 2 не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” до Відкритого акціонерного товариства „Броварський завод залізобетонних конструкцій” про стягнення 213809, 20 грн., з яких 181833,75 грн. основний борг, 31975,45 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договору на постачання природного газу №39-424 від 15.10.1998 р. щодо оплати за отриманий природний газ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.05.2002р. залучено до участі у справі третіх осіб: ДВП «Техноенерго»та ПВВП «Енергосервіс».

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.05.2002р. господарським судом Київської області призначено бухгалтерську експертизу у справі №9/17-02 та зупинено провадження у справі №9/17-02 до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом висновків експерта.

Ухвалою голови господарського суду Київської області від 24.02.2005 р. справу №9/17-02 передано для подальшого провадження судді Наріжному С.Ю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2005 р. справу прийнято до свого провадження суддею Наріжним С.Ю., присвоєно їй № 9/17-02/13.

Згідно листа Київського науково –дослідного інституту судових експертиз від 23.01.2006р. матеріали справи були повернуті до суду без виконання експертизи, оскільки позивачем не здійснено попередньої оплати вартості експертних досліджень.

Листом від 20.09.2007р. дочірня компанія „Газ України” Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України” повідомило суд про неможливість оплати експертизи без наявності рахунку на його оплату.

09.11.2007р. господарським судом повторно направлено до Київського науково –дослідного інституту судових експертиз матеріали справи №9/17-02/13 для проведення призначеної по ній бухгалтерської експертизи.

14.04.2008р. до господарського суду Київської області з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла справа №9/17-02/13 після проведення призначеної по ній бухгалтерської експертизи разом з висновком експерта.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.05.2008 р. поновлено провадження у справі №9/17-02/13.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав викладених у запереченнях за № 01/610 від 28 листопада 2001 року (а.с. 69); 14 лютого 2002 року поясненням схеми розрахунків та погашення боргу (а.с. 115, 137) заступника директора заводу Михайлової Н.Б.; за № 01/159 від 05 березня 2002 року заява відповідача про доводи та підстави припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору (а.с. 139).

Крім того відповідач зазначає, що експерт-економіст КНДІСЕ Тихоненко І.П. у відповідному висновкe № 14607 від 20.03.2008 року однозначно надала відповідь про те, що заборгованість ВАТ „Броварський ЗБК" (відповідача) перед ДК „Газ України" (позивачем) за поставлений у вересні-грудні 1998 року природний газ, зазначений у позовній заяві, документально та нормативно не підтверджується.

В судовому засіданні 06.08.2008 р. оголошувалась перерва до 01.09.2008 р., про що сторони були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

15 жовтня 1998 року Акціонерне товариство "Укргазпром" в особі філії "Управління по закупівлі та реалізації газу" уклало з Відкритим акціонерним товариством "Броварський завод будівельних конструкцій" договір на постачання природного газу № 39-424. Згідно з цим договором філія УЗРГ АТ "Укргазпром" в вересні-грудні 1998 року передає, а ВАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" приймає та оплачує природний газ в об'ємі 1400000,00 куб. м. за ціною 80 доларів США за 1000 куб. м. природного газу (п.п. 1.1, 2.1, 4.1 договору).

Розрахунки відповідач за отриманий природний газ повинен був здійснювати в гривнях по офіційному курсу Національного банку України до долару США на день зарахування коштів на рахунок УЗРГ АТ "Укргазпром". Оплата за отриманий природний газ повинна була здійснюватись відповідачем грошовими коштами шляхом перерахування вартості поставленого в вересні 1998 року газу - до 25.10.98, поставленого в жовтні-грудні 1998 року - до 10 числа наступного за звітним місяця (п.п. 5.1, 5.2 договору).

Судом встановлено, що УЗРГ АТ '"Укргазпром" свої зобов'язання по договору виконало. В період з по грудень 1998 року УЗРГ АТ "Укргазпром" передало ВАТ "Броварський залізобетонних конструкцій" 1349,000 тис. м. куб. природного газу на загальну суму 107920 доларів США, а саме: у вересні 1998 року - 273,000 тис. куб. м.; у жовтні 1998 року - 330,000 тис. куб. м.; у листопаді 1998 року - 407,000 тис. куб. м.; у грудні 1998 року - 339,000 тис. куб. м. Зазначені обсяги природного газу підтверджуються актами, наданими транспортувальником природного газу - газотранспортним підприємством ВАТ "Київоблгаз".

Протягом 1998 року відповідач частково виконав свої зобов'язання за договором від 15.10.98 №39-424 та погасив борг за отриманий природний газ на суму 14590,02 доларів США.

Таким чином, як зазначає позивач станом на 01.01.99 заборгованість відповідача складала 93329,98 доларів США (107920,00 доларів США - 14590,02 доларів США = 93329,98 доларів США), що підтверджується атом контрольної перевірки інвентаризації дебіторської заборгованості УЗРГ АТ ргазпром".

З матеріалів справи вбачається, що в зв'язку з реорганізацією АТ "Укргазпром" права кредитора по стягненню з ВАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" заборгованості за спожитий газ передані ДК "Торговий дім "Газ України". Набуття ДК "Торговий дім "Газ України" прав кредитора по відношенню до ВАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" та інших боржників УЗРГ АТ "Укргазпром" підтверджується та здійснено на підставі Указу Президента України від 25 лютого 1998 року №151/98 "Про реформування нафтогазового комплексу України", Постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 року №747 "Про утворення НАК "Нафтогаз України", наказу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 06 листопада 1998 року №68/234 "Про реорганізацію АТ "Укргазпром", протоколу засідання правління НАК "Нафтогаз України" від 15 березня 1999 року №17 НАК "Нафтогаз України".

На виконання протокольного рішення № 17 НАК "Нафтогаз України" видала Розпорядження №109-р про здійснення передачі балансу УЗРГ АТ "Укргазпром" до ДК "Торговий дім "Газ України". Передача майна, кредиторської та дебіторських прав та боргових зобов'язань від УЗРГ АТ "Укргазпром" до ДК "Торговий дім "Газ України" підтверджується передаточним актом від 03.12.1999 р.

Таким чином, судом встановлено, що до ДК "Торговий дім "Газ України", як правонаступника УЗРГ АТ "Укргазпром" була передана дебіторська заборгованість ВАТ "Броварський завод залізобетонних конструкцій" по договору від 15.10.98 №39-424 у розмірі 93329,98 доларів США.

20 квітня 2000 року відповідач частково розрахувався з ДК "Торговий дім "Газ України" як правонаступником УЗРГ АТ "Укргазпром" за отриманий в 1998 році природний газ шляхом передачі векселя на суму 319841,02 гривень, що не заперечується позивачем.

З матеріалів справи також вбачається, що ДК "Торговий дім "Газ України" та Дочірня компанія "Укртрансгаз" були реорганізовані в ДК "Газ України", яка виступила їх правонаступником відповідно до протоколу № 2 засідання спостережної ради НАК "Нафтогаз України" від 26.12.2000 та наказу НАК "Нафтогаз України" від 18.01.2001 №14. Згідно з вищезазначеними документами, передаточним балансом від 01.05.2001 р. та п. 4.1 Статуту ДК «Газ України»останнє є правонаступником ДК «Торговий дім «Газ України».

Позивач вважає, що за курсом НБУ гривні до долара США станом на 20.04.2000 (5,4250 грн. за 1 дол. США) 319841,02 грн. становить 58956,87 доларів США (319841,02 грн. : 5,4250 грн./1 дол. США = 58956,87 доларів США), а тому заборгованість відповідача станом на 15.11.2001 складає: (1349,000 тис. куб. м. х 80 дол. США) - 14590,02 доларів США - 58956,87 доларів США = 34373,11 долари США., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.11.2001 р. складає 181833,75 грн.

Проте суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивачем не враховано наявність акту звіряння розрахунків між ДК "Торговий дім "Газ України", як правонаступником УЗРГаз АТ "Укргазпром" та ВАТ "Броварський завод будівельних конструкцій" станом на 1 грудня 1999 року. За цим Актом визнано заборгованість ВАТ "Броварський завод будівельних конструкцій" перед ДК "Торговий дім "Газ України" - разом в сумі 319841,84 грн., що за курсом НБУ 3,427 гривні до долара США дорівнює 93329,98 доларів США.

В матеріалах справи наявний лист ДК «Торговий дім «Газ України» № 30/28-75 від 11.01.2000 ) що адресований директору ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»в якому вказано, що згідно Договору доручення від 17.12.99р. за № 10х-181 робота з питання по погашенню заборгованості за спожитий природний газ по Договору постачання газу від 15.10.98р. за № 39-424 та Акту звіряння розрахунків станом на 01.12.99р. на суму 319841,84 грн. передана Державно-виробничому підприємству "Техноенерго".

В договорі доручення від 17 грудня 1999 року №10х-181, укладеному між ДК «Торговий дім «Газ України»(Довіритель) та Державно-виробничим підприємством «Техноенерго»(Повірений), вказано наступне: довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання від імені та за рахунок довірителя проводити роботу з погашення заборгованості дебіторів, зазначених в додатку №1 (п.1.1); повірений зобов'язаний: виконати доручення, що визначене в п.1.1 даного Договору з метою отримання розрахунків за поставлений природний аз та передати їх Довірителю (п.2.1.1); перерахувати на розрахунковий рахунок Довірителя всі грошові кошти, або передати Довірителю всі товарно-матеріальні цінності, інші активи, що отримані в результаті виконання доручення за цим Договором протягом трьох банківських днів з моменту одержання Повіреним таких грошових коштів, або товарно-матеріальних цінностей, інших активів, якщо інше не визначене цим Договором, або додатковими угодами до нього (п.2.1.2).

Відповідно до виписки з Додатку №1 до договору доручення від 17 грудня 1999 року №10х-181, ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»є дебітором ДК «Торговий дім «Газ України»за договором постачання газу №39-424 від 15.10.1998р. розмір заборгованості ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»становить 319841.84 грн.

Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу Української РСР, повірений зобов'язаний виконати дане йому доручення відповідно до вказівок довірителя. Повірений вправі відступити від цих вказівок, якщо за обставинами справи це необхідно в інтересах довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав своєчасно відповіді на свій запит. В цьому разі повірений зобов'язаний повідомити довірителя про допущені відступи, як тільки повідомлення стало можливим.

Виходячи зі змісту листа ДВП «Техноенерго»від 18 грудня 1999 року №91-99, адресованого Голові правління ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»Дудар М. І., товариство «Броварський завод залізобетонних конструкцій»звернулося до підприємства «Техноенерго»з пропозицією передати в рахунок заборгованості за договором постачання газу №39-424 від 15.10.1998р. квартири №82, 83, 84 в будинку по вулиці Грушевського, 15, в м. Бровари. ДВП «Техноенерго»не заперечувало про отримання даних квартир, навпаки просило керівництво ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій», з метою прискорення взаєморозрахунків, передати вищевказані квартири безпосередньо покупцю - виробничому підприємству «Енергосервіс».(т.1,а. с. 82)

Відповідно до договору пайової участі у будівництві житла від 23 грудня 1999 року №27, укладеного між ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»(Забудовник) та Приватним виробничо-впроваджувальним підприємством «Енергосервіс»(Пайовик), Забудовник приймає Пайовика у пайове будівництво на три квартири загальною площею 266 кв. м., на загальну суму 319841,84 грн.

В пункті 2.2. договору пайової участі у будівництві житла від 23 грудня 1999 року №27 вказано, що оплата здійснюється Пайовиком в національній валюті України. Сторони домовляються, що днем оплати вважається день отримання акту звірки від «Торговий Дім «Газ Ураїни».

Листом від 19 січня 2000 року №31/03-201 ДК «Торговий дім «Газ України»надав ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»гарантію, що не буде мати майнових вимог до даного підприємства за поставлений природний газ за договором від 15.10.98р. №39-424 на суму 319841,84 грн. після передачі матеріальних активів від ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»до ДВП «Техеноерго»та оформлення відповідних актів.

Згідно з актом від 21 січня 2000 року, товариством «Броварський завод залізобетонних конструкцій»передано, а підприємством «Енергосервіс»отримано квартири №№ 82, 83, 84, передбачені договором від 23 грудня 1999 року №27. Загальна вартість даних квартир складає 319841,84 грн.

Таким чином виходячи з вищевикладеного, передача квартир товариством «Броварський завод залізобетонних конструкцій»підприємству «Енергосервіс»в рахунок заборгованості за отриманий газ проведена у відповідності до договору доручення від 17 грудня 1999 року №1 Ох-181, укладеного між ДК «Торговий дім «Газ України»(Довіритель) та Державно-виробничим підприємством «Техенерго»(Повірений), за вказівкою ДВП «Техенерго», що відповідає вимогам Цивільного кодексу Української РСР, згідно з яким Повірений вправі відступити від цих вказівок, якщо за обставинами справи це необхідно в інтересах довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав своєчасно відповіді на свій запит.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі векселів від 20 квітня 2000 року №15/3-450, згідно з яким товариством «Броварський завод залізобетонних конструкцій»передано, а ДК «Торговий дім «Газ України»отримано прості векселі на суму 319841,84 грн.

В запереченнях на позов ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»від 6 лютого 2002 року вказано, що видані ДК «Торговий дім «Газ України» векселі були повернути підприємством «Енергосервіс»відповідачу.

Отже, суд вважає, що зазначені вище операції вказують, що ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»повністю розрахувалось за поставлений газ за договором від 15 жовтня 1998 року №39-424.

Відповідно до заперечення ДК «Газ Україна» НАК «Нафтогаз України», що міститься в матеріалах справи, ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз України»не погоджується з твердженням ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»про те, що він виконав зобов'язання за договором від 15.10.98р. №39-424 шляхом передачі квартир, оскільки дані квартири були передані підприємству «Енергосервіс», а ДК «Торговий дім «Газ Україна», ні її правонаступник ДК «Газ України»не доручали ПВВП «Енергосервіс»проводити стягнення заборгованості відповідача та не укладали з цього приводу ніяких угод.

В даному заперечені вказано, що ДК «Торговий дім «Газ України», відповідно до договору доручення від 17.12.99 №10х-181. доручила проводити роботу по стягненню боргу ДВП «Техенерго», а не ПВВП «Енергосервіс». Зазначений договір не надає повіреному права передоручати виконання доручення іншій особі. Відповідно до ст. 389 Цивільного кодексу України, повірений повинен виконати дане йому доручення особисто, тому передача товариством «Броварський завод залізобетонних конструкцій»квартир підприємству «Енергосервіс»не є погашенням боргу за договором від 15.10.98р. №39-424 .

Дане заперечення не приймається судом до уваги, оскільки, відповідно до матеріалів справи, ДВП «Техенерго»не доручало ПВВП «Енергосервіс»проводити роботу по стягненню боргу, а дало вказівку, в межах своєї компетенції, товариству «Броварський завод залізобетонних конструкцій»передати квартири підприємству «Енергосервіс».

Дані обставини також підтверджуються наступним.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №14607 від 20.03.2008 р. та наявних в справі матеріалів в результаті проведеного дослідження експерт прийшов до висновку, що заборгованість ВАТ „Броварський ЗБК" (відповідача) перед ДК „Газ України" (позивачем) за поставлений у вересні-грудні 1998 року природний газ, зазначений у позовній заяві, документально та нормативно не підтверджується.

Згідно з актом від 21.01.2000 року товариством „Броварський завод будівельних конструкцій" передано, а підприємством „Енергосервіс" отримано квартири № 82, 83, 84, передбачені договором від 23.12.1999р. №27.

Загальна вартість даних квартир складає 319 841, 84 грн.

Згідно з актом прийому-передачі векселів від 20.04.2000 року товариством „Броварський завод будівельних конструкцій" передано, а ДК ТД „Газ України" отримано прості векселі на відповідну суму 319 841,84 грн.

Також суд враховує, що у висновку встановлено, що заборгованість ВАТ «Броварський завод залізобетонних конструкцій»за поставлений природний газ, що визначена в акті звіряння розрахунків між ДК «Торговий дім «Газ Уркїхани»в сумі 319841,84 грн. (93329,98 грн. дол.. США х 3,427) є такою, що визначена відповідно до вимог законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України в тому числі по оплаті послуг пов’язаних з проведенням судово-економічної експертизи в сумі 15510 грн. та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                          Наріжний С.Ю.