ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2008

Справа №2-22/7326-2008

30 вересня 2008 року                     Справа №2-22/7326-2008

За позовом           Приватного підприємства «Глазго-Сіті», м. Київ

до           Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Агрофірма Крим»

про           стягнення 177592 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :           не з’явився.

Відповідача:           Дем’янович К.С. – представник, дов. у справі, паспорт ЕЕ 697318 від 25.06.2002 р.

Позивач - Приватне підприємство «Глазго-Сіті» - звернулось до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Агрофірма-Крим» 177592 грн., у тому числі 88796 грн. основного боргу та 88796 грн. штрафних санкцій.

Позивач надіслав телеграму, у який заявив клопотання розглянути справу без участі його представника, за матеріалами, наявними у справі.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що вимоги позивача безпідставні, оскільки ним отримано товару лише на 92366 грн., а не на 100000 грн., як вказано у договорі. Крім того, строк погашення заборгованості за отриманий товар у договорі не визначений, тому застосування штрафних санкцій за невчасну сплату є неправомірним.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

Між ПП «Глазго-Сіті» та ЗАТ «Агрофірма «Крим» та відповідачем 15.02.2008 р. було укладено договір № 6/8, згідно із яким Приватне підприємство «Глазго-Сіті» зобов’язалось поставити Сільськогосподарському акціонерному товариству «Агрофірма-Крим» товар, а останній був зобов’язаний його прийняти та оплатити.

На виконання договору позивач поставив відповідачу склопляшку, на суму 93366 грн., разом із тарою – піддонами вартістю 4550 грн, що підтверджується видатковими та податковими накладними, а також довіреністю ЯОП № 15.02.2008р.(а.с. 5 - 14)

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, перерахувавши позивачу 31.03.2008 р. 10000 грн.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Стаття 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно статтею 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора) певні дії ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України (стаття 526 ЦК України).

На думку відповідача, заявлені позовні вимоги заявлені необґрунтовано, адже відповідно до п.5.4 договору №6/8 від 15.02.2008 від має право на товарний кредит у кількості 100000 пляшок. Оскільки ПП «Глазго-Сіті» 93366 пляшок, зобов’язання відповідача щодо сплати отриманої продукції ще не виникло.

Відповідно до статті 626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з положеннями статті 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до п. 7 договору, він набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.03.2008 року, а в частині розрахунків – до остаточного розрахунку покупця за отриманий товар.

На думку суду, положення пункту 5.4 договору, з урахуванням положень пункту 7 слід тлумачити таким чином, що якщо за результатами виконання договору виявиться, що кількість поставленої продукції не перевищує 100000 пляшок, відповідач не звільняється від обов’язку сплатити отриманий товар, адже договір не передбачає право ЗАТ «Агрофірма «Крим» на безвідплатне отримання продукції, а пункт 5.4 договору містить термін «кредитування продукцією».

Оскільки договором №6/8 від 15.02.2008 не встановлено строку виконання зобов’язання щодо оплати пляшок в тому випадку, коли кількість постановленої продукції не перевищує 100000 шт., суд виходить із необхідності застосування положень статті 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Глазго-Сіті» 13 березня 2008 року направило на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості та штрафних санкції, що підтверджується оригіналом поштової квитанції №00311769 від 13.03.2008.

З матеріалів справи, пояснень позивача та відповідача неможливо встановити дату отримання СЗАТ «Агрофірма «Крим» вимоги позивача про виконання зобов’язання, тому суд вважає за необхідне застосувати положення пункти 14, 15 наказу Міністерства транспорту та зв’язку України №759 від 14.11.2005 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів» та виходити з того, що днем пред’явлення вимоги є 18.03.2008 року, отже строк виконання зобов’язань настав 26.03.2008 року.

Саме з 26.03.2008 року на думку суду, слід нараховувати інфляційні витрати та 3% річних, які передбачені статтею 625 ЦК України.

Відповідно до наданих позивачем документів, всього СЗАТ «Агрофірма «Крим» поставлено 93366 шт. пляшок, на загальну суму 93366 грн., з урахуванням того, що за твердженням позивача СЗАТ «Агрофірма «Крим» частково розрахувалась за отриманий товар, сплативши 31.03.2008 10 000 грн., загальна сума заборгованості складає 83366 грн.

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги ПП «Глазго-Сіті» про стягнення з відповідача вартості піддонів та штрафу, передбаченого п.8.2. договору №6/8 від 15.02.2008 року з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.5 товар передається покупцю в пакет-піддонах, які підлягають поверненню. Постачальником зараховується заставна вартість піддонів у розмірі 50 грн. за один піддон. Покупець зобов’язаний повернути піддони протягом 30 днів, з дня отримання товарів за свій рахунок. При несвоєчасному поверненні таки заставна вартість піддонів повертається покупцю. В разі невиконання покупцем умов даного розділу, заставна вартість за неповернуті піддони залишається у постачальника.

Отже, договором не передбачено обов’язку СЗАТ «Агрофірма «Крим» оплачувати вартість піддонів після одержання продукції. В той же час, позивач не позбавлений права вимагати від відповідача у судовому порядку виконати зобов’язання з повернення піддонів.

Згідно з п. 8.2 договору №6/8 від 15.02.2008 року за неналежне виконання п.5.4 цього договору, покупець сплачує продавцю штрафні санкції в розмірі 100% від несвоєчасне сплаченої суми.

Оскільки загальна кількість поставленої позивачем продукції не перевищила 100 000 шляшок, а строк виконання зобов’язань відповідачем визначено судом не на підставі п.5.4. договору, а виходячи з положень цивільного законодавства, факту невиконання СЗАТ «Агрофірма «Крим» п. 5.4 договору не вбачається, отже відсутні підстави для застосування штрафних санкції.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість відповідача складає 83366 грн, позовні вимоги ПП «Глазго-Сіті» щодо стягнення інфляційних втрат та 3% відсотків річних підлягають задоволенню частково, а саме: 6085,7 грн. інфляційних втрат та 972,98 грн. 3% річних.

У судовому засіданні, яке відбулось 30.09.2008 р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення Повний текст рішення оформлено та підписано 10.10.2008 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Агрофірма Крим» ( 98433, АР Крим, Бахчисарайський район, с.Віліне, вул.Леніна, 128, п/р 8003 АБ «Укрбазнесбанк» м.Донецьк, МФО 334969 ) на користь Приватного підприємства «Глазго-Сіті» (04071, м.Київ, вул.Ярославська, 58, п/р АБ Синтез м. Києва МФО 322711 ) 83366 грн. заборгованості, 6085,7 грн. інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 972,98 грн., 889,14 грн. державного мита та 60,08 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.