ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№
2-11/1664-2007(2-13/1664-2007)

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Шаргала В.І.

суддів:

Данилової Т.Б.

Мачульського
Г.М.

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні

касаційні
скарги  та

Закритого
акціонерного товариства "Укроб'єднання "Експрес"  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Віпос ЛТД"

на
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду

від

09.10.2007р.

у
справі

№2-11/1664-2007

Господарського
суду

Автономної
Республіки Крим

за
позовом

Фонду
державного майна України

до

1). Державного виробничого об'єднання
"Златоустівський машинобудівельний завод"  2). Закритого акціонерного
товариства "Златоуст" 3). Закритого акціонерного товариства
" Українське республіканське об'єднання "Експрес" 4).
Товариства з обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД"  5). Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Кримської
республіканської філії акціонерно-комерційного банку соціального розвитку
"Укрсоцбанк"

за
участю

прокурора
Автономної Республіки Крим

про

визнання
корпоративних прав та зобов'язання вчинення дій

за
участю представників

-
позивача:

Григораша
О.В. (довіреність №65 від 15.01.2008р.)

-
відповідача-1:

не
з'явився

- відповідача-2:

Мельниченко
Т.С. (довіреність від 20.02.2007р.)

- відповідача-3:

Стадного
Ю.В. (довіреність №44 від 17.09.2007р.)

- відповідача-4:

1). Дрьоміної Л.В. (довіреність №44/5
від 27.11.2007р.) 2). Журавля В.В. (довіреність №78/1 від
27.11.2007р.)

- відповідача-5:

не
з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.10.2007р.
(колегія суддів у складі: головуючого -судді Горошко Н.П., суддів Гоголя Ю.М.,
Голика В.С.) залишено без змін рішення Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 09.08.2007р. (суддя Цикуренко А.С.), яким в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

В
своїй касаційній скарзі Закрите акціонерне товариство "Укроб'єднання
"Експрес" просить вказані судові рішення скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким позов Фонду державного майна України задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.1 Закону України
"Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України", ст.4 Угоди між Україною та Російською
Федерацією про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності,
Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1995р. №316 "Про управління
майном, що є у загальнодержавній власності, і розташоване на території
Автономної Республіки Крим", ст.ст.4, 42, 43 Господарського процесуального
кодексу України.

В
касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД"
також просить ці судові рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення,
яким позов Фонду державного майна України задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права, а саме: ст.1 Закону України "Про
підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на
території України", ст.4 Угоди між Україною та Російською Федерацією про
взаємне визнання прав та регулювання відносин власності, Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.05.1995р. №316 "Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності, і розташоване на території Автономної Республіки
Крим", ст.ст.4, 42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

В
письмових поясненнях до касаційної скарги Товариство з обмеженою
відповідальністю "Віпос ЛТД" посилається на незаконне проведення
25.12.2006р. загальних зборів відповідача-2 та незаконне укладання в подальшому
угод від імені генерального директора Ремез В.В. Крім того в цих же поясненях
відповідач-4 посилається на незаконне проведення 30.08.2007р. загальних зборів
акціонерів відповідача-2 з повісткою дня про припинення діяльності товариства і
в бюлетені Цінні папери України від 16.11.2007р. була надрукована об'ява про припинення
діяльності відповідача-2 за рішенням загальних зборів від 30.08.2007р. з
причини недоцільності подальшої господарської діяльності товариства. На даний
час це рішення оспорюється відповідачем-4 в апеляційному порядку. Крім того,
було здійснено неправомірний перерозподіл акцій і визначено їх власником
Товариство з обмеженою відповідальністю "Еней ЛТД".

Оскільки
на сьогоднішній день відповідач-2 закінчує процедуру ліквідації, відповідач-4
просить свою касаційну скаргу задовольнити, судові рішення господарських судів
попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити
позов в повному обсязі.

Відзиву
на касаційні скарги не надійшло.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 08.11.2007р. касаційні скарги прийняті
до провадження та призначені до розгляду.

Відповідач-2
звернувся із заявою про відвід колегії суддів Вищого господарського суду
України та передачу справи іншій колегії суддів.

Ухвалою
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 13.12.2007р. заявлений
відвід колегії суддів відхилено. Справу передано для розгляду в іншому складі
суддів.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 17.12.2007р. касаційні скарги Закритого
акціонерного товариства "Укроб'єднання "Експрес" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД" на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 09.10.2007р. у справі №2-11/1664-2007
Господарського суду Автономної Республіки Крим прийняті до касаційного
провадження та призначені до розгляду у засіданні Вищого господарського суду
України.

Зазначені
ухвали Вищого господарського суду України від 13.12.2007р. та від 17.12.2007р.
Закритим акціонерним товариством "Укроб'єднання "Експрес"
оскаржені до Верховного Суду України.

Ухвалою
Верховного Суду України від 24.01.2008р. відмовлено у порушенні касаційного
провадження з перегляду ухвал Вищого господарського суду України від
13.12.2007р. та від 17.12.2007р., і справа повернута до Вищого господарського
суду України.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 04.02.2008р. касаційні скарги Закритого
акціонерного товариства "Укроб'єднання "Експрес" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД" на постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 09.10.2007р. у справі №2-11/1664-2007
Господарського суду Автономної Республіки Крим призначені до розгляду у
засіданні Вищого господарського суду України.

Ухвали
Вищого господарського суду України від 13.12.2007р. та від 04.02.2008р.
оскаржені Товариством з обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД" до
Верховного Суду України.

Ухвалою
Верховного Суду України від 28.02.2008р. відмовлено у порушенні провадження з
перегляду у касаційному порядку ухвал Вищого господарського суду України від
13.12.2007р. та від 04.02.2008р., і справа повернута до Вищого господарського
суду України.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 26.03.2008р. призначений розгляд
касаційних скарг Закритого акціонерного товариства "Укроб'єднання
"Експрес" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Віпос
ЛТД" у засіданні Вищого господарського суду України.

Відповідач-1,
відповідач-5 та прокурор не використали наданого законом права на участь своїх
представників у судовому засіданні.

Переглянувши
у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції,
приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як
встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, закрите акціонерне
товариство “Златоуст” створене на підставі засновницького договору та є
правонаступником пансіонату “Південний Урал” виробничого об'єднання
“Златоустівський машинобудівний завод”.

Відповідно
до Статуту закритого акціонерного товариства “Златоуст” засновниками товариства
є Товариство з обмеженою відповідальністю “Віпос-ЛТД”, (місто Київ, вул.
Владимирська, 76); Виробниче об'єднання “Златоустівський машинобудівний завод”,
(Росія Челябінська обл., місто Златоуст, Парковий проїзд, 1); Закрите
акціонерне товариство “Укроб'єднання “Експрес”, (місто Київ, вул. Десятинна,
13).

15
жовтня 1992 року засновники: Українське республіканське об'єднання “Експрес”,
Виробниче об'єднання “Златоустівський машинобудівний завод”, Товариство з
обмеженою відповідальністю “Фірма “Еней ЛТД”, Товариство з обмеженою
відповідальністю “Віпос ЛТД” уклали договір про створення Акціонерного
товариства закритого типу "Златоуст".

Згідно
договору засновники акціонерного товариства закритого типу “Златоуст”, (м.
Ялта, м.Алупка, Дворцове шосе, 16) за рахунок своїх часток, акцій, що
набуваються, зобов'язалися внести у Статутний фонд товариства внески: Виробниче
об'єднання “Златоустівський машинобудівний завод” в якості внеску передає на
баланс Акціонерного товариства закритого типу “Златоуст” основні та зворотні
кошти пансіонату “Південний Урал” в місті Ялта, що числяться за  виробничим об'єднанням на суму 474 000 000
грн., що складає 53% Статутного фонду; Українське республіканське
об'єднання “Експрес” 285 000 000 руб., що складає 32% Статутного фонду;
Товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Еней ЛТД” -93 000 000 руб, що
складає 10% Статутного фонду; Товариство з обмеженою відповідальністю “Віпос
ЛТД”, (м. Київ, вул. Пушкінська, 20) -42 000 000 руб, що складає 5% Статутного
фонду.

Статтею
12 Договору про створення акціонерного товариства закритого типа “Златоуст” від
15 жовтня 1992 року передбачено, що натуральне майно, яке вноситься
Засновниками в якості внеску до Статутного фонду, передається по акту
прийому-передачі.

На
підставі акту передачі в якості засновницького внеску Виробничого об'єднання
“Златоустівський машинобудівний завод”, передані основні засоби, у тому числі
будівля пансіонату “Південний Урал” (спальні корпуса на 500 місць, їдальня,
адміністративно-побутовий корпус, танцзал, кінозал), (а.с.56-58, т.1).

Рішенням
виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 13 листопада 1992 року за №
804 зареєстрований Статут Акціонерного товариства закритого типу “Златоуст”,
затверджений рішенням зборів засновників від 23 жовтня 1992 року протокол №1.

Засновницький
договір про створення та діяльність Закритого акціонерного товариства
“Златоуст”, зареєстрований рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської
ради від 13 листопада 1992 року № 804 був перереєстрований розпорядженням
виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 02 лютого 2000 року,
реєстраційний № О4О55765юОО1О57.

Статтями
11.2 та 11.3 засновницького договору Закритого акціонерного товариства
“Златоуст” у новій редакції встановлено, що засновницький договір відміняє усі
раніше укладені акціонерами угоди, що мають відношення до предмета
засновницького договору. Статут товариства є додатком до
Засновницького договору.

Відповідно
до статей 1.1, 1.2 Статуту у новій редакції -Закрите акціонерне товариство
“Златоуст” утворено на підставі засновницького договору “Про створення та
діяльність закритого акціонерного товариства “Златоуст”, зареєстрованого 13
листопада 1992 року та є правонаступником АТЗТ “Златоуст”.

Статутний
фонд товариства складає 8940 грн.

Визначений
розподіл акцій товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю “Віпос-ЛТД”,
Україна (місто Київ, вул. Володимирська, 76) -27 акцій, загальною номінальною
вартістю 804 грн., що складає 9% у Статутному фонді товариства; Виробниче
об'єднання “Златоустівський машинобудівний завод”, Росія (Челябінська область,
місто Златоуст, Парковий проїзд, 1) -176 акцій, загальною номінальною вартістю
5275 грн., що складає 59% у Статутному фонді товариства; Закрите акціонерне
товариство “Укроб'єднання “Експрес”, Україна (місто Київ, вул. Десятинна, 13)
-95 акцій, загальною номінальною вартістю 2861 грн., що складає 32% у
Статутному фонді товариства.

Згідно
рішення виконавчого комітету Ялтинської міської
ради від 29 серпня 2000 року № 307 (5), свідоцтва про право власності №
562 від 29 вересня 2000 року, будівництво пансіонату закритого акціонерного
товариства “Златоуст” було завершено у 2000 році. Власником пансіонату є
закрите акціонерне товариство “Златоуст”.

Фонд
державного майна України, дійшовши до висновків, що він наділений правом
визначати розмір корпоративних прав у майні товариств з підстав, визначених
законом та може набувати право, оскільки Російська Федерація не підтвердила
своє право власності на основні та зворотні засоби незавершеного будівництва
пансіонату “Південний Урал”, що були внесені Виробничим об'єднанням
“Златоустівський машинобудівний завод” до статутного фонду Закритого
акціонерного товариства “Златоуст”; на сьогоднішній день об'єкт незавершеного
будівництва пансіонату “Південний Урал” є завершеним будівництвом, введений в
експлуатацію та належить на праві колективної власності Закритому акціонерному
товариству “Златоуст”; права держави, на майні якої було створено Закрите
акціонерне товариство “Златоуст”, можуть бути поновлені шляхом визнання Фонду
державного майна України учасником господарського товариства з розміром частки
59% у статутному фонді Закритого акціонерного товариства “Златоуст” та
реалізовані шляхом придбання права власності на 59% акцій Закритого
акціонерного товариства “Златоуст”; Виробниче об'єднання "Златоустівський
машинобудівельний завод", як суб'єкт підприємницької діяльності Російської
Федерації, всупереч законодавству України безпідставно володіє корпоративними
правами Закритого акціонерного товариства “Златоуст”, і тим самим порушує
майнові та корпоративні права держави Україна на частку в статутному фонді
Закритого акціонерного товариства
“Златоуст”, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим
з позовом до відповідачів -Виробничого об'єднання "Златоустівський машинобудівельний
завод", Закритого акціонерного товариства "Златоуст", Закритого
акціонерного товариства "Українське республіканське об'єднання
"Експрес", Товариства з обмеженою відповідальністю "Віпос
ЛТД" та Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк"
в особі Кримської республіканської філії про визнання корпоративних прав та
зобов'язання внести зміни до системи реєстру.

Місцевий
господарський суд відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що іноземні
громадяни, особи без громадянства, іноземні юридичні особи можуть бути засновниками
та учасниками господарчих товариств нарівні із громадянами і юридичними особами
України, крім випадків, встановлених законодавчими актами України; суду не було
надано доказів визнання недійсним чи розірвання договору про створення
Акціонерного товариства закритого типу "Златоуст" або визнання
недійсним Статуту цього підприємства; у ст.6 Цивільного кодексу України (ред.
1963р.) відсутній такий захід захисту, як визначення неналежним засновником
(учасником) та виключення зі складу засновників товариства; на момент розгляду
справи ані засновницький договір ані статут Закритого акціонерного товариства
"Златоуст" в редакції 1999р. не визнавався недійсним та не
розривався; Виробниче об'єднання "Златоустівський машинобудівний
завод" як на момент реєстрації Закритого акціонерного товариства
"Златоуст", так і дотепер розташовано у Російський Федерації, отже
норми Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на території України" не можуть
застосовуватись до майна та фінансових ресурсів Виробничого об'єднання
"Златоустівський машинобудівний завод"; акції Закритого акціонерного
товариства "Златоуст" були придбані зазначеним Виробничим об'єднанням
в 1992р., тобто пізніше строку, зазначеного в Угоді між Україною та Російською
Федерацією "Про взаємне визнання прав і регулювання відносин
власності" від 15.01.1993р.; позивачем не надано будь-яких доказів, що
підтверджують здійснення будівництва пансіонату, придбання устаткування й
транспортних засобів, які були внесені Виробничим об'єднанням
"Златоустівський машинобудівний завод" у статутний фонд Закритого
акціонерного товариства "Златоуст" як оплату за акції, що
здобуваються за рахунок коштів республіканського бюджету РСФР; предметом спору
є акції Закритого акціонерного товариства "Златоуст", а не об'єкт
соціальної сфери або відповідна частка в ньому; акціонерне товариство є
власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність,
придбаного за рахунок продажу акцій, отриманого в результаті його господарської
діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених
законом, а акціонер є лише власником акцій; Фондом державного майна України
пропущений строк позовної давності, визначений ст.71 Цивільного кодексу України
(ред. 1963р.), ст.257 Цивільного кодексу України (ред. 2000р.); в обґрунтування
залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1, не надано доказів того, що ОСОБА_1
є акціонером товариства, а також не надано доказів того, що
Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку в особі Кримської
республіканської філії є реєстратором Закритого акціонерного товариства
"Златоуст", а відтак місцевий господарський суд, посилаючись також на
приписи ст.ст.3, 12, 26 Закону України "Про господарські товариства",
ст.8 Закону України "Про підприємництво" (в редакції, що діяла на
момент створення Закритого акціонерного товариства "Златоуст"), ст.1
Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України", ст.80 Цивільного кодексу України (в
ред. 1963р.), ст.267 Цивільного кодексу України (в ред. 2001р.), ст.ст.27, 33
Господарського процесуального кодексу України, дійшов до висновків про
наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Апеляційний
господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду,
зазначивши також в оскарженій постанові, що посилання позивача на його
необізнаність щодо відсутності права на володіння майном та акціями є
необґрунтованими, оскільки розподіл акцій Закритого акціонерного товариства
"Златоуст" був проведений 16.08.1999р. та затверджений у новій
редакції Статуту Закритого акціонерного товариства "Златоуст",
перереєстрованого розпорядженням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради
від 02.02.2000р. за №04055765ю001057.

Суд
касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів попередніх
інстанцій виходячи з наступного.

В
своїх касаційних скаргах особи що їх подали посилаються на те, що судом апеляційної
інстанції не звернуто увагу на неналежне повідомлення цих підприємств місцевим
господарським судом про слухання справи, що, згідно висновків осіб, які подали
касаційні скарги, є порушенням місцевим господарським судом норм процесуального
права, яке є підставою для скасування або зміни рішення.

Про
те вказані доводи не можуть бути підставою для скасування постанови суду
апеляційної інстанції  виходячи з
наступного.

Рішення
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2007р. було переглянуто
в апеляційному порядку за участю представників цих осіб.

Згідно
приписів ст.11110 ч.2 п.2 ГПК України порушення норм процесуального
права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або
постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за
відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце
засідання суду.

За
результатами перегляду судових рішень у касаційному порядку таких обставин
виявлено не було.

Стосовно
клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віпос ЛТД" щодо
залучення в якості відповідача ОСОБА_1, господарськими судами попередніх
інстанцій зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для
задоволення такого клопотання через відсутність доказів, що ця особа є
акціонером товариства, і Вищий господарський суд України, з врахуванням
приписів ст.33 Господарського процесуального кодексу України, погоджується з
такими висновками господарських судів попередніх інстанцій.

Відповідно
до ч.3 ст.3 Закону України "Про господарські товариства" іноземні
громадяни, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні
організації можуть бути засновниками та учасниками господарських товариств
нарівні з громадянами та юридичними особами України, крім випадків,
встановлених законодавчими актами України.

Як
встановлено господарськими судами попередніх інстанцій статут Закритого
акціонерного товариства "Златоуст" не визнаний недійсним,
засновницький договір не розірваний та не визнаний недійсним. При цьому частка
в Акціонерне товариство закритого типу "Златоуст" (правонаступником
якого є Закрите акціонерне товариство "Златоуст") була внесена
Виробничим об'єднанням "Златоустівський машинобудівний завод" в
1992р., тобто пізніше строку, зазначеного в Угоді між Україною та Російською
Федерацією "Про взаємне визнання прав і регулювання відносин
власності" від 15.01.1993р. Також, судами встановлено, що зазначеним
Виробничим об'єднанням у 1992р. до статутного фонду Акціонерного товариства
закритого типу "Златоуст" (правонаступником якого є Закрите
акціонерне товариство "Златоуст") було внесено майно, яке рахувалось
саме за цим підприємством, а не за державою Російська Федерація, предметом
спору по справі є частина акцій Закритого акціонерного товариства "Златоуст",
що належить Виробничому об'єднанню "Златоустівський машинобудівний
завод", а не об'єкт, внесений цим підприємством до статутного фонду
Акціонерного товариства закритого типу "Златоуст", право власності на
який після його добудови і введення в експлуатацію визнано за Закритим
акціонерним товариством "Златоуст", а відтак колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновками господарських судів
попередніх інстанцій стосовно відсутності правових підстав для визнання
Виробничого об'єднання "Златоустівський машинобудівний завод"
неналежним засновником та виключення цього підприємства зі складу засновників
(учасників) юридичної особи -Закритого акціонерного товариства
"Златоуст" з розміром частки 59%.

Суд
касаційної інстанції також відзначає, що, як встановлено судами, розподіл акцій
Закритого акціонерного товариства “Златоуст” був проведений 16 серпня 1999 року
у зв'язку з чим здійснено перереєстрацію Статуту Закритого акціонерного
товариства “Златоуст”, який перереєстрований розпорядженням виконавчого
комітету Ялтинської міської ради від 02 лютого 2000 року №04055765ю001057.

Тобто,
вказана обставина правомірно визнана господарським судом підставою для відмови
у позові.

Крім
того, відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Між
тим, звернувшись із даним позовом про визнання корпоративних прав та
зобов'язання внести зміни до системи реєстру, вважаючи що він наділений правом
визначати розмір корпоративних прав у майні товариств, Фонд державного майна
України діяв не у межах наданих йому повноважень, встановлених Тимчасовим
положенням про Фонд державного майна України, затвердженим Постановою Верховної
Ради України від 7 липня 1992 року №2558-XII, та Законом України "Про управління
об'єктами державної власності".

Так,
згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1). Способи
захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій цієї норми.

Відповідно
до ст.26 Закону України "Про господарські товариства" засновники
акціонерного товариства укладають між собою договір, що визначає порядок
здійснення ними спільної діяльності по створенню акціонерного товариства,
відповідальність перед особами, що підписалися на акції, і третіми особами
(ч.2). Засновники несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що
виникли до реєстрації акціонерного товариства (ч.3). Для створення акціонерного
товариства засновники повинні зробити повідомлення про намір створити
акціонерне товариство, здійснити підписку на акції, провести установчі збори і
державну реєстрацію акціонерного товариства (ч.4). Згідно ст.28 цього закону
перехід та реалізація права власності на акції здійснюються відповідно до
законодавства України (ч.3). Акції купуються учасниками при створенні
акціонерного товариства на підставі договору з його засновниками, а при
додатковому випуску акцій у зв'язку із збільшенням статутного (складеного)
капіталу - з товариством (ч.1). Акція може бути придбана також на підставі
договору з її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або
за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства
громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав, передбачених
законодавством (ч.2).

Із
загальних засад вказаних норм чинного законодавства вбачається, що не
позбавивши у встановленому законом порядку корпоративних прав інших учасників
товариства, при наявності до того законних підстав якими можуть бути зокрема
встановлення незаконного придбання таких прав що має доводитись при наявності
відповідного позову, передача у судовому порядку таких прав Фонду державного
майна України означало б відчуження таких корпоративних прав цих осіб,
безпідставне втручання в діяльність товариства, та призвело б до порушення
приписів ст.ст.26 -28 Закону України "Про господарські товариства".

Таким
чином за вказаних обставин даний позов Фонду державного майна України про
визнання корпоративних прав та зобов'язання внести зміни до системи реєстру не
може бути задоволений.

Доводи,
що викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків господарських судів
попередніх інстанцій.

Відповідно
до вимог ст.111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права (ч.1). Касаційна інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2).

Статтею
111-10 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави для
скасування або зміни рішення або постанови. Згідно цієї норми підставами для
скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або
постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Під
час розгляду касаційних скарг суд касаційної інстанції таких підстав не
встановив.

За
вказаних обставин суди попередніх інстанцій дійшли вичерпних юридичних
висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних
правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а відтак
постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав
для її скасування немає.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні
скарги Закритого акціонерного товариства "Укроб'єднання
"Експрес" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Віпос
ЛТД" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 09.10.2007р. у справі №2-11/1664-2007 Господарського
суду Автономної Республіки Крим -без змін.

Головуючий
суддя                                                                 В.І.
Шаргало

С
у д д і
Т.Б. Данилова

Г.М. Мачульський