ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р. Справа № 42/39-08

вх. № 2002/4-42

Суддя господарського суду Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання Кириленко М.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора - Зуєва І.В., посвідчення № 249 від 08.06.2005р.; позивача - не з*явився 3-й особи - Ремінний В.І., дов. № 20/2198 від 20.06.2008 року відповідача - не з*явився

розглянувши справу за позовом Прокурора Краснокутського району Харківської області, смт. Краснокутськ в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, смт. Краснокутськ

3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління з контролю за використанням та охороною земель в Харківській області

до ТОВ "Ковалівське", смт. Костянтинівка

про заборону використання земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Краснокутського району Харківської області в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить заборонити відповідачу використовувати земельну ділянку гр. Грибеник В.В. до укладення та реєстрації у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки (паю).

Прокурор у судовому засіданні підтримує позовні вимоги повністю.

Позивач в судове засідання свого повноважного представника не направив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник 3-ї особи у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників прокуратури та третьої особи, суд встановив наступне.

19.11.2007 року держінспектором з контролю за використанням та охороною земель у Харківської області за участю старшого помічника прокурора Краснокутського району Харківської області та землевпорядника Костянтинівської селищної ради була проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства відповідачем. У результаті перевірки було встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку № 505 площею 5,6 га гр. Грибеник В.В., про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що між відповідачем та гр. Грибеник В.В. 01.03.2002 року було укладено договір оренди земельної частки (паю) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), який належить гр. Грибеник В.В., за № ХР 0276171.

Прокурорською перевіркою було встановлено, що станом на 21.09.2007 року Грибеник В.В. виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку та видано державний акт на право власності на землю.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналізуючи положення розділу 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", яким передбачено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін, господарський суд вважає, що власник земельної ділянки та користувач земельної ділянки має право, а не обов'язок на переукладення договору оренди.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Однією з форм представництва, що визначено ч. 3 вказаної норми, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст. 36 - 1 Закону, прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку , передбаченому процесуальним законом.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Власником спірної земельної ділянки є гр. Грибеник В.В., користувачем земельної ділянки є відповідач, вищезазначені особи знаходяться у договірних відношеннях та мають відносно один одного певні обов'язки та права. Позов подано в інтересах держави в особі Краснокутського районного відділу земельних ресурсів, який не є стороною за даним договором оренди.

Враховуючи, що прокурором не надано до суду доказів порушення законних прав та інтересів позивача відповідачем, господарський суд приходить до висновку, що позов прокурора є необґрунтованим, безпідставним, у зв'язку з чим він не підлягає задоволенню.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 125, 126 п.17 Прикінцевих положень Земельного кодексу України, розділом 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про оренду землі", ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Хачатрян В.С.

Повний текст рішення підписано "10" липня 2008 року.