ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2008 р.
Справа № 53/137-08

вх.
№ 4412/1-53

Суддя
господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1 дов. НОМЕР_1 від 27.06.2008 року
відповідача - не з'явився

розглянувши
справу за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Харків

до  Харківська міська рада, м. Харків

про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Розглядається
вимога позивача про визнання права власності на нежитлові приміщення цокольного
поверху № 70-1, загальною площею 116,0 кв.м., № 70-2, загальною площею 8,3
кв.м., 1/2 частиною приміщення № 69-2, загальною площею 21,8 кв.м., а взагалі
площею 146,10 кв.м, в літері «А-5» по АДРЕСА_1

Представник позивача
в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та
просить суд їх задовольнити.

Представник
відповідача в призначене судове засідання не з'явився, відзив на позов та
витребувані судом документи не надав, про час та місце слухання справи був
повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим справа
розглядається згідно ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами у справі.

Суд, вислухавши
пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши надані до матеріалів
справи документи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2  (надалі
"Позивач")
належить  на  праві
приватної власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 64,5 кв.м. жилою
площею 43,1 кв.м. на підставі договору дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 13.09.2000 року
за реєстром НОМЕР_1

Вказана
квартира зареєстрована в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»
належним чином.

Зазначена
квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку. Оскільки в
житловому будинку НОМЕР_2 де знаходиться квартира позивача, відсутні підвальні
приміщення, тому позивач з моменту придбання квартири був змушений для
задоволення своїх побутових потреб користуватися підвальним приміщенням
сусіднього будинку за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням домовленостей усіх
мешканців цих двох будинків.

Як стало відомо
позивачу, мешканці будинку АДРЕСА_1користуються цокольним поверхом у житловому
будинкуАДРЕСА_2 з моменту побудови цих будинків - вже більш 50 років. Житловий
будинок АДРЕСА_2 з житловим будинком по вулиці АДРЕСА_3 утворюють загальний
двір.

Отже, позивач,
як і попередні власники квартири, користується нежитловими приміщеннями
цокольного поверху № 70-1, загальною площею 116 кв.м., № 70-2, загальною площею
8.3 кв.м. 1/2 частиною приміщення № 69-2. загальною площею 21,8 кв.м. в літері
«А-5» по АДРЕСА_2 з 2000 року по теперішній час.

За цей час
позивачем в зазначених приміщеннях цокольного поверху був проведений ремонт,
зроблені поліпшення приміщень. Також приміщення підвалу призначені виключно для
задоволення побутових потреб мешканців, в цих приміщеннях відсутні будь-які
комунальні мережі та наявний окремий вхід.

Здійснений
ремонт та поліпшення приміщень відповідно до технічного висновку про можливість
використання нежитлових приміщень, розташованих в житловому будинку по АДРЕСА_2
під цокольний поверх, виконаного на замовлення позивача ВАТ
“Харківреконструкція” (ліцензія НОМЕР_3), визнана такою, що технічний стан
будівельних конструкцій знаходиться в задовільному стані, що забезпечує несучу
здатність, необхідну для подальшої експлуатації під цокольний поверх.

Будь-яких ознак
порушення цілісності конструкцій в обслідуваних приміщеннях не виявлено.
Експлуатація не протирічить будівельно-технічним, санітарним і протипожежним
нормам. Застосовані матеріали і розміри конструктивних елементів даної частини
будівлі володіють достатньою надійністю і відповідають вимогам будівельних норм
по несучій здатності. Візуальний огляд будівельних конструкцій приміщень і
фасадів будівлі не виявив наявності пошкоджень і деформацій несучих і
огороджуючи конструкцій і відхилення від архітектурно-будівельних норм, що
здатні вплинути на можливість експлуатації нежитлових приміщень цокольного
поверху.

Згідно статті
328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

У відповідності
до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, виготовлену (створену)
особою, набувається нею якщо інше не встановлено договором або законом. Особа,
яка виготовила (створила) речі із своїх матеріалів на підставі договору,
являється власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Відповідно до
п. 4 ст. 332 Цивільного кодексу України якщо
вартість  переробки  і
створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу,  право власності на нову річ набуває за її
бажанням особа,  яка здійснила таку
переробку.

Відповідно до
ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної власності приміщення загального
користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та
інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у
житловому будинку.

Оскільки
зазначені приміщення цокольного поверху, призначені для задоволення потреб
власників квартир у будинку й з урахуванням їх розташування - під квартирою
позивачів, позивачі, як власники вказаної квартири, можуть звернутися до суду з
цим позовом про визнання права власності за ними на нежитлові приміщення
цокольного поверху.

У відповідності
до ст. 4 Закону речові права на нерухоме майно, зокрема, право власності
фізичних та юридичних осіб на нерухоме майно, що знаходиться на території України
підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно п.1.3.
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно :
Державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства
бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених
адміністративно-територіальних одиниць на підставі відповідних рішень
виконавчих органів місцевого самоврядування.

У відповідності
до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності
до ст. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом своїх
цивільних прав, а способом захисту цивільного права може бути, зокрема,
визнання судом цього права.

Враховуючи
викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими
наданими до матеріалів справи документами та підлягають задоволенню.

Відповідно до
статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі
задоволення позову, витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторони,
пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з тим, що позивач не наполягає
на стягненні судових витрат з відповідача, суд вважає за необхідне витрати по
сплаті державного мита та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу залишити на позивача.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 328, 331, 332, 382 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 2, 33, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати за
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2(АДРЕСА_1 іпн НОМЕР_1) право власності на
нежитлові приміщення цокольного поверху в літері «А» № 70-1, загальною площею
116,0 кв.м., № 70-2, загальною площею 8,3 кв.м., 1/2 частиною приміщення №
69-2, загальною площею 21,8 кв.м., а взагалі площею 146,10 кв.м, по АДРЕСА_1

Суддя
Прохоров С.А.