ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2008 р.

Справа № 15/44-08-1038

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.

при секретарі - Волощук О.О.,

за участю представників:

Від Управління СБУ: Калашнікова Т.Б., Семенов Є.В.

Від ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат”: не з'явився

Від СБУ: Калашнікова Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат”

на рішення господарського суду Одеської області

від 18 квітня 2008 року

у справі № 15/44-08-1038

за позовом: Управління Служби безпеки України в Одеській області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат”

про розірвання угоди № 19/1-53 від 17.09.2003 р.

та за зустрічним позовом: Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат”

до відповідачів: Управління Служби безпеки України в Одеській області та Служби безпеки України

про визнання додаткової угоди № 1-19/2-49 від 24.09.2007 року недійсною

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року Управління Служби безпеки України в Одеській області (далі - Управління) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат” (далі - Комбінат) про розірвання угоди № 19/1-53 про інвестування у будівництво житлових будинків у м. Одесі та у реконструкцію санаторію „Одеса”, укладеної 17.09.2003 року між сторонами, із змінами та доповненнями до неї внесеними додатковими угодами № 1-19/3-52-ж17 від 12.02.2005р. та № 1-19/2-49 від 24.09.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідачем протягом майже п'яти років не виконуються його зобов'язання за цією угодою, яка була укладена з метою вирішення питання покращення житлових умов співробітників Управління. А тому, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України позивач просив про задоволення позову.

Комбінат позов не визнав та подав до господарського суду Одеської області зустрічний позов до Управління про визнання недійсною на підставі ст. 230 ЦК України додаткової угоди № 1-19/2-49 обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Управління не має належних повноважень щодо управління майном, яке закріплено за Службою безпеки України, та виступати стороною угод, що за своїм змістом відповідають спірній угоді. Окрім того, Управління утримується за рахунок коштів державного бюджету України, в той же час за умовами спірної угоди Управління прийняло на себе зобов'язання відшкодувати Комбінату документально підтверджені витрати, пов'язані з розробкою документації та підготовкою будівництва, сума яких складає близько 3 млн. грн. А тому, спірна угода суперечить тому, на що розраховував Комбінат при її укладенні, а саме: на отримання права власності на належну йому частину “Об'єкта №-1”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.04.2008 року залучено до участі у справі в якості відповідача за зустрічним позовом Службу безпеки України (далі - СБУ).

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.04.2008 року у справі (суддя - Петров В.С.) первісний позов задоволено з мотивів доведеності позовних вимог, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

В апеляційній скарзі Комбінат посилаючись на порушення судом норм чинного матеріального та процесуального законодавства просить зазначене рішення скасувати та відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

Відзиви на апеляційну скаргу від Управління та СБУ не надходили.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони були повідомлені належним чином, проте Комбінат не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду.

Витребувані ухвалою господарського суду апеляційної інстанції від 03.06.2008 року документи сторони без поважних причин не надали, а тому відповідно до ст. 75 ГПК України справа переглядається за наявними в ній матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників Управління та СБУ, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 17.09.2003 року між СБУ (замовник) та Комбінатом (інвестор) було укладено угоду № 19/1-53 про інвестування у будівництво житлових будинків у м. Одесі та у реконструкцію санаторію „Одеса”, відповідно до якої Комбінат прийняв на себе обов'язок інвестувати власні кошти у будівництво житлових будинків з вбудованими торговими та офісними приміщеннями за адресою: м. Одеса, пров. Кирпичний, 9 та вул. Говорова, 1-9 - Зоопаркова, 10-14, а також у будівництво і реконструкцію будівель, споруд, інженерних мереж та благоустрою санаторію „Одеса”.

Умовами даної угоди визначено, що Комбінат бере на себе витрати, пов'язані з будівництвом та реконструкцією об'єктів інвестування (відселення, погодження технічних умов, розробки проектно - кошторисної документації, відшкодування третім особам та ін.) у розмірах, передбачених цією угодою та додатковими угодами; попередній орієнтований розмір інвестицій за даною угодою складає 50 000 000 грн.; інвестор не пізніше 25.12.2003 року: - після попереднього узгодження із замовником здійснює оплату в обговореному сторонами розмірі погодження технічних умов, розробки проектно - кошторисної документації, оплати робіт з землевідведення ділянок для будівництва жилих будинків з вбудованими офісними та торговими приміщеннями і т. ін.; - фінансує 50% вартості ескізного проекту з реконструкції та будівництва “Об'єкта 2”, на визначених замовником площах (ділянках); - у 2003 році фінансує виконання невідкладних робіт з реконструкції “Об'єкта 2” в обсягах з погоджених із замовником переліку; датою початку виконання робіт вважається дата передачі інвестору будівельного майданчика по акту прийому - передачі, який підписується сторонами; тривалість виконання робіт з будівництва “Об'єкту 1”, а також реконструкції та будівництву “Об'єкту 2” становить 38 календарних місяців із моменту початку виконання робіт. Датою закінчення виконання робіт за угодою вважається дата підписання акту Державної технічної комісії; після отримання базових даних з будівництва “Об'єкту 1” та “Об'єкту 2” замовник та інвестор зобов'язуються укласти до 1 лютого 2004 року додаткову угоду, предметом якої буде: по “Об'єкту 2” - визначення обсягів фінансування та термінів виконання робіт з реконструкції та будівництва санаторію “Одеса”; по “Об'єкту 1” - визначення термінів виконання робіт та розподілу між інвестором і замовником часток результату будівництва жилих будинків, яка буде становити невід'ємну частину даної угоди; дана угода дійсна із дня її підписання і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

12.02.2005 року на продовження виконання умов угоди від 17.09.2003р. № 19/1-53 сторони погодили внести до неї зміни та доповнення, у зв'язку з чим уклали додаткову угоду № 1-19/3-52-ж17, відповідно до якої назву угоди було викладено в наступній редакції: “Про спільну забудову земельної ділянки в межах вулиць Говорова, 1-9 та Зоопарковій, 10-14 та реконструкцію санаторію „Одеса”. Умовами даної додаткової угоди визначено, що після її підписання СБУ передає Комбінату функції замовника будівництва по об'єкту інвестування з узгодженими повноваженнями. Окрім того, Комбінат, зокрема, зобов'язався відшкодовувати СБУ документально підтверджені поточні витрати, понесені останньою в процесі будівництва об'єктів, пов'язані з оплатою технічних умов, оформленням документів по відведенню земельної ділянки, дозволів, погоджень необхідних для будівництва та інші, а також з метою прискорення вирішення питання покращення житлових умов співробітників СБУ сторони погодили, що до завершення будівництва об'єкта інвестування Комбінат може передавати СБУ нові квартири в інших новобудовах м. Одеси на умовах цієї угоди в межах квоти на отримання житла.

24.09.2007 року між СБУ, Управлінням та Комбінатом було укладено трьохсторонню додаткову угоду № 1-19/2-49 до угоди № 19/1-53 від 17.09.2003р., відповідно до якої СБУ передала, а Управління прийняло на себе права і обов'язки останньої за угодою № 19/1-53 від 17.09.2003р. і стало стороною за цією угодою.

29.02.2008 року Управління надіслало Комбінату листа № 65/20/431, у якому повідомило, що взяті на себе зобов'язання за угодою 19/1-53 від 17.09.2003р. Комбінатом не виконуються, будівництво житлових будинків дотепер не здійснено і навіть не почато, квартири в інших новобудовах не передані, з огляду на вищевикладене Управління не має наміру продовжувати договірні відносини з Комбінатом і пропонує розірвати вищезгадану угоду за взаємною згодою сторін та у п'ятиденний термін підписати доданий до цього листа проект угоди про дострокове розірвання угоди від 17.09.2003р

Листом № 75-08 від 03.03.2008 року Комбінат повідомив Управління, що згідно з даною угодою ним виконуються роботи пов'язані з виготовленням проектної документації та відмовився від її дострокового розірвання, що і змусило Управління звернутися до господарського суду з цим позовом.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Господарським судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів та з урахуванням визначених умовами спірних угод зобов'язань сторін з достовірністю встановлено, що Комбінатом була істотно порушена угода № 19/1-53 від 17.09.2003р., якою встановлена тривалість виконання робіт з будівництва об'єкта інвестування, яка становить 38 календарних місяців, та яка була укладена з метою вирішення питання покращення житлових умов співробітників Управління, внаслідок чого останнє позбавилося того, на що розраховувало при укладенні цієї угоди, а саме: на отримання відповідної квоти житла для своїх співробітників, оскільки протягом більше трьох років Комбінат всупереч взятим на себе зобов'язанням не забезпечив навіть виготовлення та затвердження у встановленому порядку проектно - кошторисної документації для будівництва об'єкта, у зв'язку з чим порушене право позивача за первісним позовом підлягає захисту відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, а спірна угода № 19/1-53 від 17.09.2003р. зі змінами та доповненнями до неї внесеними додатковими угодами № 1-19/3-52-ж17 від 12.02.2005р. та № 1-19/2-49 від 24.09.2007р., підлягає розірванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України “Про службу безпеки України” систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, Служба безпеки Республіки Крим, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Згідно з п. 16 Положення про Управління Служби безпеки України в Одеській області, затвердженого наказом СБУ від 12.03.2007р. № 191, Управління є юридичною особою, що також підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 257800 від 26.05.2005р.

Підпунктом 16 п. 10 вказаного Положення передбачено, що начальник Управління має право укладати цивільні, господарські та колективні договори.

Наказом Голови Служби безпеки України від 31.08.1999р. № 185 “Про окремі права керівників у Службі безпеки України” начальнику регіонального органу надано право на укладення господарських договорів.

Наведеним спростовуються доводи Комбінату викладені у зустрічній позовній заяві щодо відсутності повноважень у Управління щодо управління майном, а також можливості виступати стороною оспорюваної угоди. Господарським судом першої інстанції правильно визначено, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ГК України така діяльність Управління спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально - технічних умов його функціонування, що здійснюється за участю суб'єкта господарювання та є господарчим забезпеченням своєї діяльності

Посилання Комбінату на те, що за умовами оспорюваної угоди Управління прийняло зобов'язання відшкодовувати йому документально підтверджені витрати, пов'язані з виготовленням документації та підготовкою будівництва, обґрунтовано були відхилені господарським судом як неспроможні, оскільки умовами п. п. 4, 5.4 додаткової угоди № 1-19/3-52-ж17 від 12.02.2005 року такі зобов'язання були покладені саме на нього.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з роз'ясненнями президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. № 02-5/ІІІ “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”, що містяться у п. 13, у вирішенні спорів про визнання угод недійсними на підставі статті 57 Цивільного кодексу господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності фактів обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо укладення угоди.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації, що уклала угоду, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди.

Звернувшись до господарського суду з даним зустрічним позовом про визнання додаткової угоди № 1-19/2-49 недійсною на підставі ст. 230 ЦК України Комбінат у позовній заяві не вказав і не обґрунтував, у чому саме полягає навмисне введення його представника в оману зі сторони СБУ або ж Управління щодо обставин, які мають істотне значення для цієї угоди, і таких обставин з матеріалів справи не убачається. А також, належних доказів, які б підтверджували факт обману свого представника при укладенні оспорюваної угоди зі сторони СБУ або ж Управління та наявність його безпосереднього причинного зв'язку з своїм волевиявленням щодо укладення оспорюваної угоди позивачем за цим позовом всупереч вимогам ст. 33 ГПК України до суду не подано і таких доказів у справі не міститься.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання оспорюваної додаткової угоди недійсною, встановивши необґрунтованість та безпідставність зустрічних позовних вимог.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків місцевого господарського суду та з урахуванням всіх обставин даної справи, всебічно, повно і об’єктивно встановлених господарським судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Твердження скаржника про виконання у повному обсязі першочергових робіт з будівництва і реконструкції будівель, споруд, інженерних мереж та благоустрою санаторію “Одеса” визнаються колегією суддів недоведеними, оскільки жодного належного доказу, який би підтверджував виконання цього зобов'язання у повному обсязі у справі не міститься, а витребування таких доказів з урахуванням предмета спору у справі не є процесуальним обов'язком суду за обставин відсутності відповідного клопотання заінтересованої сторони, заявленого в порядку визначеному ч. 2 ст. 38 ГПК України.

Посилання Комбінату на те, що ним здійснюються роботи з узгодження проектної документації, а суд не встановлював, чи достатнім є трирічний строк для погодження такої документації, не заслуговує на увагу з огляду на неподання скаржником жодного належного доказу на підтвердження того, що такого строку замало для виготовлення та погодження у встановленому порядку відповідної проектно - кошторисної документації для будівництва об'єкту інвестування.

З огляду на дослідження в процесі розгляду даної справи визначених Положенням та Наказом повноважень начальника Управління щодо розпорядження майном та укладення господарських договорів і здійснення оцінки доказів у цій частині, а також недоведеність факту обману і наявність його безпосереднього причинного зв'язку із волевиявленням Комбінату щодо укладення додаткової угоди № 1-19/2-49, колегія суддів не визнає переконливими доводи скаржника щодо наявності підстав для визнання недійсною оспорюваної додаткової угоди.

Клопотання скаржника про залучення ТОВ “Цивільпроект” до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору колегією суддів визнається необґрунтованим та відхиляється з огляду на те, що скаржник не вказав яким чином рішення з цього господарського спору може вплинути на права або обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що в процесі розгляду даної справи фактичні її обставини були встановлені місцевим господарським судом на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження наданих сторонами в обґрунтування своїх доводів і заперечень доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та є безпідставними, оскільки зводяться до намагання бездоказово переоцінити встановлені судом обставини, у зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2008 року у справі № 15/44-08-1038 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Бєляновський В.В.

Судді Шевченко В.В.

Мирошниченко М.А.