ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 р.

№ 15/353/06-8/310/06-7/198/07-25/216/07-7/319/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Полянського А.Г.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Приватного підприємства "Агрофірма зміна"

на рішення

господарського суду Запорізької області

від 26.05.2008 р.

у справі

господарського суду Запорізької області

за позовом

Приватного підприємства "Агрофірма зміна"

до

Селянського фермерського господарства "Лещенко В.М."

третя особа

Вільнянський районний відділ земельних ресурсів, м. Вільнянськ, Запорізька область

про

повернення самовільно зайнятих ділянок

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився,

третьої особи: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агрофірма Зміна" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом із змінами та доповненням до Селянського фермерського господарства "Лещенко В.М." про стягнення 25294 грн. 54 коп. збитків та про заборону відповідачу використовувати земельні ділянки, що розташовані на території Любимівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області до закінчення терміну дії договору оренди їх землевласників з ПП "Агрофірма Зміна".

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в акті перевірки дотримання законодавства по використанню земель від 27.06.2006р. складеному державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Плохим М.М., зазначено, що на спірних земельних ділянках загальною площею 20,46 га, що знаходяться на території Любимівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, в тому числі 8,6 га сіножатей біля села Грізне на контуру №40, земельні ділянки №№ 5501, 5502, 5503, 5511, 5512, 5513, 5514 контуру №40, площею 11, 86 га Фермерським господарством "Лещенко В.М." вирощується соняшник –майбутній врожай 2006р., підстави для використання землі у відповідача відсутні. Висновки про безпідставне використання відповідачем землі зроблені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.07.2006р., що також підписаний інспектором Плохим М.М. відносно В.М. Лещенко, як посадової особи, був складений протокол від 13.07.2006р. № 000906 про адміністративне правопорушення за ст. 531 КУАП, підписаний інспектором М.М. Плохим, винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 58 від 13.07.2006р., підписана начальником Вільнянського районного відділу земельних ресурсів О.В. Приходьмо.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.05.2008р. у справі № 15/353/06-8/310/06-7/198/07-25/216/07-7/319/07 в позові відмовлено.

Вказане рішення суду мотивовано відсутністю у позивача належних доказів в підтвердження заявлених вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням з даної справи, ПП "Агрофірма зміна" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського першої інстанції, посилаючись на невірне застосування та порушення судом норм процесуального та матеріального права, а саме ст.ст. 12, 27, 35, 43 ГПК України, Постанову КМУ від 19.04.1993р. №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам".

Розпорядженням в.о. Голови судової палати з розгляду спорів, пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин від 12.08.2008р. №02-12.2/290 суддю Божок В.С. замінено на суддю Полянського А.Г.

Сторони з даної справи та третя особа не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

У відзиві СФГ "Лещенко В.М." на касаційну скаргу, останнє просить залишити судове рішення в силі, а касаційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на понесення ним збитків, так як не мав можливості використання земельних ділянок у зв’язку з безпідставним використанням (самовільним зайняттям) її відповідачем. Згідно з вимогами позивача збитки полягають в тому, що він з вини відповідача не одержав доходи в вигляді врожаю сільськогосподарських культур, що мав би одержати в випадку особистого використання цих земельних ділянок.

Згідно розрахунку позивача збитки внаслідок неодержання доходів складають 25294,54 грн., в тому числі: збиток від неодержання доходів в вигляді врожаю ячменя ярого в сумі 7060,00 грн. (8,6 га х 18,7 ц/га х 43,9 грн. за 1ц); збиток від неодержання доходів в вигляді врожаю соняшника в сумі 18234,54 грн. (11,8 Гах 17,0 ц/га х 90,9 грн. за 1ц).

Відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284 розмір збитків, заподіяних власникам землі і землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям у встановленому порядку земельних ділянок, а також обмеженням прав власників землі та землекористувачів (у тому числі орендарів), погіршенням якості земель або приведенням їх у непридатний для використання за цільовим призначенням стан визначається комісіями, створеними Київською та Севастопольськими міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного підпорядкування) рад.

Згідно з ч. 4 п. 2 названого Порядку результати роботи цих комісій оформляються відповідними актами, які позивачем суду не надано.

Крім того, як встановлено судом 1-ї інстанції, у позивача відсутні будь які документальні докази на підтвердження позовних вимог, а надані позивачем докази спростовуються матеріалами справи, зокрема матеріалами адміністративної справи в рамках якої встановлено відсутність вини Лещенко В.М. у вчиненні правопорушення щодо самовільного використання земельної ділянки (паї) 11,8 га та земельної ділянки (пасовище) площею 8,6 га.

Також, як встановлено місцевим господарським судом, згідно тексту постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2007р., виходячи з акту перевірки дотримання законодавства по використанню земель від 27.06.2006р., який було складено одноособово державним інспектором Плохий М.М. у відсутності Лещенко В.М, не вбачається яким чином інспектор проводив обстеження земельних ділянок на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області загальною площею 20,46 га і на підставі яких доказів визначився, що на зазначених земельних ділянках вирощується соняшник - майбутній врожай 2006р. саме ФГ "ЛещенкоВ.М.".

З постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.08.2007р. (справа №2-а-83/2007р) вбачається, що будь –які дії, які б свідчили про використання спірних земельних ділянок зі сторони СФГ "Лещенко В.М." відсутні.

Згідно ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Таким чином, місцевим господарським судом встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким попередній суд дав належну оцінку, правом переоцінки яких в силу приписів ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не наділена, з огляду на що висновок господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в зв’язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю, колегія визнає правомірним.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування та порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваного судового акту, який відповідає чинному законодавству України і обставинам справи.

Як наслідок, прийняте судом рішення відповідає положенням ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про судове рішення", а отже і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.05.2008р. у справі № 15/353/06-8/310/06-7/198/07-25/216/07-7/319/07 залишити без змін.

Головуючий суддя          : Г.П. Коробенко

Судді: Т.Ф. Костенко

А.Г. Полянський