ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.08 р.                     Справа № 17/73

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про стягнення 728,00 грн.

за участю представників сторін

від позивача: Кир’ян Є.В. - довіреність

від відповідача: Манерова Ю.В. - довіреність

СУТЬ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ звернулось з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення 728,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що після прибуття вагонів на станцію призначення перевіркою маси вантажу була встановлена нестача, яка підтверджена комерційним актами, та виникла у зв’язку з незбереженням залізницею вантажу під час перевезення.

Відповідач позов не визнав із посиланням на норми Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2008р. на адресу позивача - Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ у трьох вагонах надійшов вантаж – вугілля АС за залізничною накладною № 50524028, вантажовідправником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю вуглевидобувна фірма “Восток – уголь АГ”. За даними накладної, загальна маса вантажу – 208700кг., зокрема, у вагоні № 67863951 - 68’900кг.

На станції призначення – Комунарськ Донецької залізниці, у зв’язку із виявленням заглиблень вантажу у вагоні № 67863951, перевізником 16.03.2008р. був складений акт загальної форми №3фГУ-106, АОФ. У зв’язку з чим на підставі абз.2 ч.1 ст. 52 Статуту залізниць України (далі – «Статут») вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Комунарськ Донецької залізниці. Під час видачі вантажу була виявлена його нестача у вагоні № 67863951 у розмірі 2500кг.

За результатами перевірки залізницею 17.03.08р. був складений комерційний акт № БА 785145/2 (а.с. 17), згідно з якими:

у вагоні № 67863951:

· вага нетто зважування вантажу 66400кг (брутто 87400кг, тари з документа 21000кг)

· навантаження у вагоні нижче бортів на 400мм; над 5,6 люками по ходу поїзда воронкоподібне поглиблення розміром 00мм через нещільне прилягання кришки люка до підлоги вагону, зазор 30мм;

· є теч вантажу.

Комерційний акт підписаний, зам. начальником станції, двома прийомоздавальниками станції та представником одержувача.

Позивач просить стягнути із залізниці, яка не забезпечила збереження прийнятого до перевезення вантажу у кількістю 2’500 кг (з урахуванням норми недостачі - 1%), яка з урахуванням ПДВ складає 728,00 грн.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення вартості нестачі вантажу (вугілля антрацит АС) підлягають задоволенню у сумі 728,00 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу (ЦК)України за договором перевезення перевізник зобов’язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно ч.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про залізничний транспорт” залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджено комерційним актом.

Виявлені на станції призначення розбіжності між накладною та фактичними даними при перевірці свідчить про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу. Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно пункту 27 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (Правила), вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

З накладної № 50524028 вбачається, що вантаж – вугілля антрацит АС не зазначено у перевізному документів як вологе, тому відповідно до п.27 Правил до нього мала б бути застосовувати норму природної втрати 1 %., у зв’язку з чим вартість вантажу, що не достає мала б складати 1177,15 грн. Позивач здійснив розрахунок вартості недостачі, застосувавши норму природної втрати 2 % та вимагає стягнути з відповідача 728,00 грн. виходячи з наданих господарському суду прав щодо межі розгляду справ позов підлягає задоволенню у сумі 728,00 грн.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймається. Виходячи з наступного.

За ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно ч. 5 цієї статті вантажовідправник визначає лише придатність вагону до перевезення у комерційному складі.

Складання відповідачем акту № 3 від 16.03.08р. про технічний стан вагону форми ГУ-105 свідчить про те, що несправність вагону є технічною, а не комерційною. Крім того, відповідач не довів, що на станції відправлення вантаж був завантажений відправником у технічно чи комерційно несправний вагон.

Підстави, які звільняють залізницю від відповідальності за втрату , нестачу, псування чи пошкодження вантажу, містяться у ст. 111 Статуту. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження наявності хоча б одної з визначених зазначеною статтею підстав, які б звільнили відповідача від відповідальності за незбереження вантажу.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 73 в Донецькій філії АБ “Експрес-банк”, МФО 335838, код ЄДПОУ 01074957) на користь Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (94202, м. Алчевськ Луганської області, вул.. Шмідта, 4, р/р у Луганській обласній дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, МФО 304007, ) суму основного боргу (вартість нестачі) вантажу у розмірі 728,00 грн.; на відшкодування сплаченого державне мита – 102,00 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 118,00 грн.

Суддя