ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 р.

№ 18/095-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач)

Владимиренко С.В.

розглянувши касаційну скаргу

Великоолександрівської сільської ради

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.05.2008р.

у справі

№18/095-08 господарського суду Київської області

за позовом

Корпорації "Українська універсальна агропромислова біржа"

до

Великоолександрівської сільської ради

про

зобов’язання вчинити дій

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Молчанова Н.Г., Олійник В.В., Пухальська І.С.

-          відповідача: Горленко М.С., Оксентюк А.І.

-

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "Украгропромбіржа" звернулась до господарського суду Київської області з позовною заявою про зобов’язання Великоолександрівської сільської ради укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок.

В процесі розгляду справи, позивач уточнив свої вимоги і просив визнати укладеними договори купівлі-продажу земельних ділянок розміром 10,0779 га та 0,539 га, що знаходяться на території Великоолександрівської сільської ради, Бориспільського району, Київської області.

Рішенням господарського суду Київської області від 06.03.2008р. (суддя Кошик А.Ю.) позов задоволено. Визнано договори купівлі-продажу земельних ділянок розміром 10,0779 га та 0,539 га, що знаходяться на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області укладеними в редакції, яка зазначена в резолютивній частині рішення.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.05.2008р. (головуючий Зеленіна Н.І., судді Жук Г.А., Чорногуз М.Г.) вказане рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та залишити позов без розгляду.

У відзиві на касаційну скаргу позивач повністю заперечує підстави скасування рішення та постанови та просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу відповідача–без задоволення.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 03.09.2008р. змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Кота О.В., суддів Шевчук С.Р., Владимиренко С.В.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що між сторонами у справі 02.03.05 укладено договір оренди земельної ділянки для розміщення виставкового комплексу із загальною площею 10,0779 га забудованих земель, за рахунок земель державної власності в адмінмежах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області в межах села Чубинське. 12.07.2005р. між сторонами у справі укладено ще один договір оренди земельної ділянки для розміщення виставкового комплексу із загальною площею 0,539 га забудованих земель, за рахунок земель державної власності в адмінмежах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області в межах села Чубинське.

Позивач, як власник нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках площами 10,0779 га та 0,539 га, що складають єдиний масив та знаходяться за адресою: село Чубинське Бориспільський район Київської області в адміністративних межах і віданні Великоолександрівської сільської ради, звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на викуп вищевказаних земельних ділянок, який рішенням від 15.12.06 №387-12-V надав дозвіл на продаж цих земельних ділянок несільськогосподарського призначення під виставковим комплексом та дозволив організаціям, які мають ліцензію на виконання цих робіт, підготувати технічну документацію на земельну ділянку, яка підлягає викупу.

На підставі цього рішення товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Корогод” на замовлення позивача розробило Звіти про експертну грошову оцінку вказаних земельних ділянок, визначивши їх вартість в розмірі 5572709,54 грн. із розрахунку вартості 1 м2 –61,07 грн. та 52,03 грн. Звіти про експертну грошову оцінку земельної ділянки пройшли державну землевпорядну експертизу та були подані відповідачеві для його затвердження.

Предметом даного судового спору, з урахуванням уточнень, стала матеріально-правова вимога Корпорації "Українська універсальна агропромислова біржа" про визнання укладеними між ним та відповідачем договорів купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок, оскільки вважає, що ним виконані всі необхідні дії для укладення цих договорів, тоді як відповідач ухиляється від їх укладення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про задоволення вказаної вимоги, зважаючи на ухилення відповідача від обов'язку укладення спірних договорів.

Втім , з аналізу ст. 16 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і суд може захистити таке право та інтерес способами, що встановлені договором або законом.

Суди ж задовольняючи позов про визнання укладеними договори купівлі-продажу не зазначили норму закону, яка передбачає захист права позивача вказаним способом.

При розгляді позову, в редакції уточнених вимог, суди не звернули уваги, що наявність рішення ради про надання дозволу на продаж земельних ділянок згідно з положенням ч. 6 ст. 128 Земельного кодексу України не є власне укладенням відповідних договорів купівлі-продажу, а лише підставою для його укладення та не врахували, що в силу ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а відтак згідно з ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 132 Земельного кодексу України та ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. При цьому визнання в судовому порядку такого договору дійсним передбачено лише в разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

З рішення та постанови у справі не вбачається встановлення на підставі певних доказів обставин щодо погодження сторонами усіх істотних умов договору. Визнаючи спірні договори укладеними, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходив лише з умов, запропонованих позивачем.

Окрім цього, згідно зі ст. 210 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації і вчиненим він є з моменту такої реєстрації. Тобто положення щодо визнання в судовому порядку дійсним правочину, який не є вчиненим через нездійснення його державної реєстрації, у чинному законодавстві відсутні.

Отже, під час розгляду і вирішення спору суди попередніх інстанцій не врахували вимоги ст. 14 Конституції України, ст.ст. 210, 220, 657 Цивільного кодексу України і ст.ст. 128, 132 Земельного кодексу України та не дослідили обставини щодо дотримання передбачених цими нормами вимог.

Тоді як, відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи не дотримано вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України, а відтак рішення та постанова підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Великоолександрівської сільської ради задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 21.05.2008р. та рішення господарського суду Київської області від 06.03.2008р. у справі №18/095-08 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                               Владимиренко С.В.