КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2008                                                                                           № 5/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від прокуратури - Попович М.А.

від позивача - Самсонова Д.Г.

від відповідача - Безносик А.О.

від третьої особи 1 - Іщенко Г.М. від третьої особи 2 - Батюк П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Прокуратури міста Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.01.2008

у справі № 5/13

за позовом                               Заступника прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Міністерстваохорони навколишнього природного середовища

до                                                   Київської міської ради

треті особи           Обслуговуючий кооператив житлового кооперативу "Текстильник"

Кабінет МіністрівУкраїни

про                                                  визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м. Києва звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України до Київської міської ради про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 01.10.2007 № 348/3172 «Про передачу земельних ділянок обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу «Текстильник» для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва» (далі – рішення № 348/3172).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.12.2007 порушено провадження у справі № 5/13 за позовом Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України до Київської міської ради про визнання недійсним рішення від 01.10.2007 № 348/3172, а також залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Обслуговуючий кооперативу житловий кооператив «Текстильник».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2008 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 18.01.2008, заступником прокурора м Києва до Київського апеляційного господарського суду внесено апеляційне подання з проханням скасувати оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва та постановити нове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційне подання мотивоване тим, що оскаржуване рішенням Київської міської ради прийнято всупереч вимогам статті 149 Земельного кодексу України, а саме - площа земельних ділянок, переданих ОКЖК «Текстильник», перевищує допустиму площу земельної ділянки для винесення рішення про їх передачу органом місцевого самоврядування і є компетенцією Кабінету Міністрів України.

Заступник прокурора м. Києва також не погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо правомірності безоплатної передачі земельних ділянок ОКЖК «Текстильник» на підставі статті 41 Земельного кодексу України і не застосування процедури продажу земельних ділянок на конкурентних засадах в порядку, передбаченому статтями 127, 134 Земельного кодексу України.

В обґрунтування неправомірності рішення місцевого господарського суду заступник прокурора м. Києва посилається на те, що оскаржуваним рішенням Київської міської ради всупереч норм Законів України «Про екологічну експертизу», «Про планування і забудову територій», «Про основи містобудування» без наявності комплексного експертного висновку, а також без проведення екологічної експертизи внесено зміни до Генерального плану розвитку міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2008 прийнято до розгляду апеляційне подання Заступника прокурора м. Києва, порушено апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 залучено до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення розгляду Вищим господарським судом України поданої ОКЖК «Текстильник» касаційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2008.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.05.2008 у прийнятті касаційної скарги ОКЖК «Текстильник» відмовлено.

26.05.2008 матеріали справи № 5/13 повернуті до Київського апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду справа № 5/13 для здійснення апеляційного провадження передана колегії суддів під головуванням cудді Андрієнка В. В.

Ухвалою київського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 поновлено апеляційне провадження у справі № 5/13, розгляд справи призначено на 17.06.2008.

В судовому засіданні прокурор, представник позивача апеляційне подання підтримали та просили рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2008 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник Кабінету Міністрів України апеляційне подання також підтримав, просив скасувати рішення місцевого господарського суду у справі та визнати недійсним рішення Київської міської ради № 348/3182. В обґрунтування своєї позиції посилався на перевищення Київською міською радою своїх повноважень - вилучення земельних ділянок – ріллі площею понад 1 га і, відповідно, порушення вимог частини дев’ятої статті 149 Земельного кодексу України.

Представник Київської міської ради, ОКЖК «Текстильник» заперечували проти задоволення внесеного апеляційного подання. У відзивах на апеляційне подання посилались на обґрунтованість та законність рішення місцевого господарського суду, як такого, що прийняте із правильним застосуванням норм матеріального права та з урахуванням вимог процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.10.2007 Київською міською радою прийнято рішення № 348/3182 «Про передачу земельних ділянок обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу «Текстильник» для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на її території належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста; д) припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом, тощо.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України»Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань, зокрема, міських рад.

Судом встановлено, що земельні ділянки, передані ОКЖК «Текстильник», знаходяться в межах м. Києва, а отже прийняття відповідного рішення про передачу земельних ділянок є компетенцією органу місцевого самоврядування – Київської міської ради.

Відповідно до статті 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для не лісогосподарських потреб.

В статті 149 Земельного кодексу України визначено взаємозалежні підстави за яких Кабінет Міністрів України наділяється відповідними повноваженнями щодо прийняття рішення про передачу, в даному випадку ОКЖК «Текстильник», земельних ділянок. Першою підставою мала б виступати застосування процедури вилучення земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні, а друга це відношення земельних ділянок до найбільш пріоритетних земель сільськогосподарського призначення – рілля.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку обидві підстави для застосування положень статті 149 Земельного кодексу відсутні.

У відповідності до статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою – це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено поняття права оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено підстави припинення права користування земельною ділянкою:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки, у випадках передбачених цим Кодексом.

Отже, Земельним кодексом України визначено таку підставу припинення права користування землею, як добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земель, наданих в постійне користування.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням Київської міської ради передбачалось передати земельні ділянки ОКЖК «Текстильник» за рахунок земель, які перебували в оренді у сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хотівський» згідно з договором оренди земельної ділянки від 29.10.2004 № 79-8-00247.

В матеріалах справи наявна добровільна відмова СГ ТОВ «Хотівський» від 18.06.2007 № 2229 від права користування земельною ділянкою.

На момент віднесення оскаржуваним рішенням Київської міської ради до земель запасу житлової та громадської забудови не були пріоритетними землями земель сільськогосподарського призначення (ріллям), що, в свою чергу, також виключає реалізацію Кабінетом Міністрів України відповідних повноважень.

Рішенням Київської міської ради від 22.08.2007 № 192/2026 «Про впорядкування існуючого землекористування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хотівський» в межах Голосіївського району» земельні ділянки переведено з ріллі з подальшим використанням цих земель як пасовищ, без зміни цільового призначення.

За таких обставин положення статті 149 Земельного кодексу України не підлягають застосуванню, оскільки оскаржуваним рішенням передбачено передати ОКЖК «Хотівський» земельні ділянки, за рахунок земель, які були надані в оренду, а не в постійне користування, які до того ж не були ріллям.

У відповідності до статті 41 Земельного кодексу України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Як вбачається з матеріалів справи ОКЖК «Текстильник» за своєю організаційно-правовою формою та напрямком діяльності є житловим (житлово-будівельним) кооперативом у розумінні статті 41 Земельного кодексу України.

Вказаний висновок обґрунтовується нормами Закону України «Про кооперацію», в статті 6 якого зазначено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми тощо. З урахуванням роз‘яснень Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, місцевим господарським судом встановлено, що житлово-будівельний кооператив слід відносити до типу обслуговуючого кооперативу.

У зв‘язку з цим, Київською міською радою правомірно застосовано положення статті 41 Земельного кодексу України щодо безоплатної передачі ОКЖК «Текстильник» земельних ділянок у відповідності до затвердженої містобудівної документації, оскільки третя особа є житлово-будівельним (житловим) кооперативом.

В матеріалах справи наявні рішення господарського суду міста Києва від 24.07.2007 р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 р., у справах № 3/341, 3/342, 3/343, 3/344 за позовом обслуговуючих кооперативів житлових кооперативів «Текстильник», «Механізатор» «Медтехнік» до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про зобов’язання підготувати на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОКЖК для житлової забудови відповідний проект рішення Київської міської ради та передати його на розгляд Київської міської ради. Зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що Кооператив за своєю організаційно-правовою формою та напрямком діяльності є житловим (житлово-будівельним) кооперативом.

Вищий господарський суд України в постановах від 14.05.2008, прийнятих у справах № 5/15 – 5/19 за позовом заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України до Київської міської ради, третя особа - Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Медтехнік» (справа № 5/15), Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Тарасівець» (справа № 5/16), Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Житлодар» (справа 5/17), Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Транспортник» (справа № 5/18), Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Містобудівник» (справа № 5/19) про визнання недійсним рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок, також погоджується з висновком що обслуговуючий кооператив житловий кооператив за своєю організаційно-правовою формою та напрямком діяльності є житлово-будівельним (житловим) кооперативом в розумінні статті 41 Земельного кодексу України.

Врахувавши обставини справи та зібрані докази колегія судів прийшла до висновку , що положення ст. ст. 127, 134, 136 Земельного кодексу України та рішення Київської міської ради від 19.07.2005 р. № 810/3385 «Про затвердження Тимчасового порядку набуття права на землю на конкурентних засадах в місті Києві» щодо продажу земельної ділянки на земельних торгах не підлягають застосуванню до спірних відносин сторін, оскільки рішенням Київської міської ради передбачено безоплатно передати ОКЖК «Текстильник», який є житловим кооперативом, у власність земельні ділянки в порядку статті 41 Земельного кодексу України.

Зазначений висновок обґрунтовується тим, що третя особа є житловим кооперативом в розумінні статті 41 Земельного кодексу України. Вказаною статтею встановлено право житлово-будівельних (житлових) кооперативів на безоплатну передачу земельних ділянок. При цьому, в згаданій статті не міститься застережень щодо обов'язкового спорудження житловим кооперативом будь-яких житлових будівель. Водночас, підставою для отримання дозволу на проведення будівельних робіт виступає відповідне рішення органу місцевого самоврядування про надання в оренду та/або у власність певної земельної ділянки. Тому, застосування правового інституту безоплатної передачі земельних ділянок виключає одночасно з цим застосування правового інституту продажу таких земельних ділянок на конкурентних засадах.

Не є обґрунтованими посилання апелянта щодо обовґязковості проведення комплексної експертизи, наявності комплексного експертного висновку при внесенні змін до Генерального плану розвитку міста Києва та проекту планування його приміської зони.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про екологічну експертизу" екологічна експертиза в Україні –це вид науково-практичної діяльності спеціально уповноважених державних органів, еколого-експертних формувань та об'єднань громадян, що ґрунтується на міжгалузевому екологічному дослідженні, аналізі та оцінці передпроектних, проектних та інших матеріалів чи об'єктів, реалізація і дія яких може негативно впливати або впливає на стан навколишнього природного середовища, і спрямована на підготовку висновків про відповідність запланованої чи здійснюваної діяльності нормам і вимогам законодавства про охорону навколишнього природного середовища, забезпечення екологічної безпеки.

Згідно положень зазначеного Закону суб‘єктами екологічної експертизи виступають, зокрема: спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органи на місцях, створювані ними спеціалізовані установи, організації та еколого-експертні підрозділи чи комісії; інші державні органи, місцеві Ради і органи виконавчої влади на місцях відповідно до законодавства.

Згідно ст. 13 Закону України "Про екологічну експертизу" здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 р. № 554 затверджено Перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Так, до таких об‘єктів, зокрема, відносять атомну енергетику і атомну промисловість, біохімічне, фармацевтичне виробництво, утилізацію промислових і побутових відходів тощо.

З урахуванням того, що проведення державної екологічної експертизи є обов‘язковим для тих видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку, проекти генеральних планів населених пунктів мають виступати об‘єктами екологічної експертизи лише у тому разі, коли в таких проектах наявні фактори, що можуть становити підвищену екологічну небезпеку – становити екологічну загрозу або мати негативний вплив на екологічне середовище.

Як вбачається зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 р. № 554 "Про перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку" житлова забудова не підпадає під визначення переліку видів діяльності та об‘єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Також, відповідно до ст. 10 Закону України "Про планування і забудову територій" зміни до містобудівної документації вносяться рішенням ради, яка затвердила містобудівну документацію, після погодження з відповідним спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури. Судом апеляційної інстанції встановлено, що містобудівне обґрунтування внесення змін до генерального плану розвитку м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 р. № 370/1804, програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 р. та концепції формування зелених насаджень в м. Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2006 р. № 806/3381, зміни цільового призначення сільськогосподарських земель під малоповерхову житлову забудову ОКЖК «Текстильник» на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, перед її затвердженням Київською міською радою була погоджена, зокрема, Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища.

Крім того, доводи апеляційного подання суперечать положенням розділу ІV ЗК України, що регламентують порядок набуття права на землю. Згідно із нормами ст. ст. 118, 123, 124 ЗК України проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронними і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини. Інших вимог щодо обов'язковості будь-яких погоджень або експертиз положення зазначених статей Земельного кодексу України не містять.

Київська міська рада приймаючи оспорюване рішення затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОКЖК «Текстильник», який в свою чергу було погоджено усіма органами, що згідно з положеннями Земельного кодексу України були зобов‘язані подати свої висновки.

Крім цього, оспорюваним рішенням Київської міської ради для упередження в майбутньому можливих порушень вимог законодавства було зобов'язано ОКЖК «Текстильник» при використанні переданих земельних ділянок виконувати вимоги Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Міністерства охорони здоров’я України, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві, Державної служби з питань національної культурної спадщини, Головного управління охорони культурної спадщини, Головного управління земельних ресурсів. Таким чином, оспорюване рішення Київської міської ради було прийнято, зокрема, на підставі позитивних висновків та погоджень тих органів, які за колом своїм повноважень та функціональним призначенням зобов'язані надати відповідні висновки про наявність або відсутність можливості для передачі земельних ділянок.

Не може бути кваліфіковано як порушення вимог законодавства Київською міською радою передача земельних ділянок ОКЖК «Текстильник» в межах охоронних зон ліній електропередач у власність чи користування.

Відповідно до ст. 76 Земельного кодексу України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об‘єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об‘єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюють ся охоронні зони.

П. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, передбачено, що у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об‘єкти електричних мереж, зобов‘язані вживати належних заходів до збереження зазначених об‘єктів.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил охорони електричних мереж забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, а саме: перебувати стороннім особам на території і в приміщеннях трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, відчиняти люки і двері цих споруд, здійснювати самовільне переключення електричних апаратів та підмикання до електричних мереж і наближати до них сторонні предмети, підніматися на опори повітряних ліній електропередачі, електрообладнання трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, демонтувати їх елементи; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок; влаштовувати спортивні майданчики для ігор, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, проводити будь-які заходи, пов‘язані з великим скупченням людей, не зайнятих виконанням дозволених у встановленому порядку робіт; запускати спортивні моделі літальних апаратів, повітряних зміїв, здійснювати зупинки усіх видів транспорту (крім залізничного) в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище; виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, скидати вантажі масою понад 5 тонн, скидати і зливати їдкі і ті, що спричиняють корозію, речовини, пально-мастильні матеріалаи (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередачі); кидати якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами (в охоронних зонах підводних кабельних ліній електропередачі).

П. 7.10. оскаржуваного рішення Київської міської ради зобов‘язано ОКЖК «Текстильник» використовувати земельну ділянку в межах охоронних зон електричних мереж з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.97 № 209.

За наведених обставин колегія cуддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2008.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2008 у справі № 5/13 залишити без змін, а апеляційне подання –без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

19.06.08 (відправлено)