ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"02"
червня 2008 р.

Справа
№ 02/101-2А.

Господарський суд
Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при
секретарі судового засідання Абрамович І. В.

за
участю представників сторін:

від
позивача   : ОСОБА_2, дов. від 26.05.2008 року,
ОСОБА_3, дов. від 29.08.2007 року,

від
відповідача :
Сахарук О. В., дов. № 94 від 11.03.2008р..

Розглянув
справу

за
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

до
Луцької об'єднаної державної податкової
інспекції, м. Луцьк

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 03.08.2007 року № /0 форми «Р»та № 002691701/3
форми «ВІ»

Відповідно
до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, спір розглядається за нормами КАС
України.

В
судовому засіданні сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені
ст.ст.49, 51 КАС України. Заяви про відвід судді відповідно до ст.27 КАС
України не поступило.

Відповідно
до ст. 126 КАС України здійснюється повна фіксація судового процесу технічними
засобами, а саме: програмно-апаратним комплексом «Діловодство суду».

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть
спору: Позивач -СПД
фізична особа ОСОБА_1 просить суд визнати нечинними податкові повідомлення
-рішення Луцької ОДПІ від 03.08.20087року № /0 форми «Р», яким йому
визначено суму податкового зобов'язання з ПДВ 96791,5 грн., (в т.ч. основного
боргу -77455 грн., фінансові санкції -22336,5 грн.) та № /0 форми
«В», яким йому відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ на суму 147690 грн.

Свої
вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ототожнює звичайну ціну, по якій товар
має реалізуватися в Україні, із митною вартістю ввезених ним товарів. Такий
висновок Луцька ОДПІ зробила на основі тлумачення п. 13 Указу Президента
України від 23.07.1998 року № 817/98 «Про деякі заходи з урегулювання
підприємницької діяльності (у подальшому Указ), що є хибним і не відповідає
діючому законодавству. Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає
рівню звичайної ціни покладається на податкові органи, при цьому чинне
законодавство не містить приписів про те, що митна вартість товару є його
звичайною ціною при реалізації його на внутрішньому ринку України. Згідно
приписів Закону України № Про оподаткування прибутків підприємств»звичайною
ціною товарів (робіт, послуг) вважається ціна визначена сторонами договору.
Якщо не доведено зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін. Уповноваженим державним органом, що встановлює
звичайні ціни, є виключно органи Міністерства статистики чи інші органи, які
відповідно до своїх повноважень не наділені правом нарахування і стягненню
податків та інших обов'язкових платежів. На думку позивача, відповідачем було
порушено процедуру донарахування податкових зобов'язань, визначених непрямими
методами, рішення про сплату податкових зобов'язань (відмову у бюджетному
відшкодуванні ПДВ вважає сплатою донарахованих зобов'язань), прийняте не в
судовому порядку, а самим відповідачем, що супроводжувалось направленням йому
оспорюваного рішення.

Відповідач
-Луцька ОДПІ у запереченні від 15.05.2008 року № 1360/10/10-011 проти позову
заперечує, посилаючись, що при проведенні виїзної позапланової перевірки
підприємця з питань достовірності нарахування суму бюджетного відшкодування ПДВ
за квітень 2007 року виявлено, що СПД ОСОБА_1 імпортував в Україну товари
згідно ВМД. На момент митного оформлення цих товарів діяли мінімальні митні
ціни, визначені ВМД, що перевищували ціни, за якими підприємець реалізував
товар на території України. При розмитненні товару підприємець сплачував митним
органам ПДВ виходячи з митної вартості товару по коду 028. При цьому митна вартість
вказана в ВМД є вища від фактичної вартості вказаної в графі 42.

При
поставці товару на митній території України база оподаткування ПДВ СПД ОСОБА_1
розрахувалось виходячи з їх фактичної вартості. При визначенні бази
оподаткування ПДВ платником не враховано обмеження щодо рівня звичайної ціни на
зазначені товари (п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану
вартість»), фактично позивачем база оподаткування ПДВ по операціях з продажу
товарів в Україні визначена виходячи з договірної ціни, зазначеної в договорі.

Оскільки
на податковий орган покладено обов'язок доведення того, що ціна договору
(поставки) не відповідає рівню звичайних цін, в ході перевірки було проведено
обґрунтування звичайної ціни на товари та виявлено, що позивач в порушення п.
4.1 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»невірно визначив базу
оподаткування ПДВ, а саме не врахував, що база оподаткування ПДВ операцій з
поставки товарів (робіт, послуг) повинна визначатися виходячи з їх договірної
(контрольної вартості), визначеної за вільними цінами, але не нижче звичайної
ціни із врахуванням акцизного збору, мита та інших загальнодержавних податків і
зборів. Позивачем занижено базу оподаткування ПДВ, що призвело до заниження
податкового зобов'язання, відповідно податковий орган донарахував ПДВ та
зменшив суму бюджетного відшкодування.

У
судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, а
представник відповідача заперечував проти позову.

Із
досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, господарський
суд, встановив:

Луцькою
ОДПІ проведено виїзну позапланову документальну перевірку СПД ОСОБА_1 з питань
достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника в банку за квітень 2007 року, про що складено акт
від 20.07.2007 року № 174 (17-471 (а.с. 11-21) та встановлено
порушення п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.7.1 п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
ПДВ»- завищення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок в банку
за квітень 2007 року на 147690 грн., та заниження податкового зобов'язання з
ПДВ за квітень 2007 року на суму 130830 грн., і завищення податкового кредиту з
ПДВ на суму 12701 грн., в результаті чого донараховано ПДВ в сумі 74455 грн.

За
результатами перевірки Луцькою ОДПІ були прийнято податкові
повідомлення-рішення від 03.08.2007 року № 000270170/0, згідно якого СПД
ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем -податок на додану
вартість у сумі 96336,5 грн., в т.ч. 74455 грн. за основним платежем та 22336,5
штрафні (фінансові) санкції.

Також
податкове повідомлення -рішення від 03.08.2007 року № /0 згідно якого
платнику зменшено суму бюджетного відшкодування по ПДВ на 147690 грн. за
квітень 2007 року (а.с. 9,10).

Згідно
абз. 1 пунктів 4.1 та 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок на додану
вартість»база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається
виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами,
але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита,
інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану
вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги
стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До
складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією
вартості товарів (послуг).

Для
товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою
оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша
митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на
транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до
пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських,
комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з імпортом таких товарів, плати
за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких
товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів
(обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються
у ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань
оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за
валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець
операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше
підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства.

Підпунктами
7.7.1, 7.7.2 згідно абзаців 1 пунктів 4.1 та 4.3 статті 4 Закону України “Про
податок на додану вартість” від 03.04.1997р. з подальшими змінами та
доповненнями (далі Закон України “Про податок на додану вартість”), база
оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче
за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану
вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги
стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)); для
товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою
оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша
митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на
транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до
пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських,
комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з ввезенням (пересиланням)
таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що
належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного  мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових
платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну
товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування.

Підпунктами
7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового
періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду; при
позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені  законом для відповідного податкового періоду;
при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього
пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього
податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого
або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується
до складу податкового кредиту наступного податкового періоду; якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів
(послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як
вбачається з матеріалів справи, СПД ОСОБА_1 імпортував на митну територію
України: санітарно-технічні вироби, кавовий напій «Массоffе», текстильне
покриття для підлоги, овочі, фрукти заморожені, що підтверджується
вантажно-митними деклараціями.

При
розмитненні товару підприємець сплачував ПДВ виходячи з митної вартості товару,
яка визначена у графі 12 ВМД.

Ввезений
підприємцем товар продавався на митній території України, при цьому базу
оподаткування ПДВ платник розрахував виходячи з їх фактичної вартості.

Проаналізувавши
матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що Луцька ОДПІ правомірно
оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями визначила суму податкового
зобов'язання з ПДВ за квітень 2007 року у сумі 74455 грн. та зменшила суму
бюджетного відшкодування ПДВ за цей період на 147690 грн.

При
цьому суд виходив з такого:

Об'єкт,
база та ставки оподаткування, податком на додану вартість, порядок обліку,
звітування та внесення податку на додану вартість до бюджету визначені
спеціальним Законом України “Про податок на додану вартість №168/97-ВР від
03.04.1997р. з наступними змінами і доповненнями.

Згідно
пункту 4.1 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” база
оподаткування ПДВ операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не
нижче рівня за звичайні ціни з врахуванням акцизного збору, мита та інших
загальнодержавних податків та зборів.

Фактично
позивачем база оподаткування ПДВ по операціях продажу в Україні ввезених на
митну територію України товарів визначена виходячи із договірної ціни з
контрагентами, зазначеними у договорах, тобто без врахування митних платежів,
акцизного збору та інших платежів як це передбачено п.4.1 ст.4 Закону України
“Про податок на додану вартість”. Договірну ціну з реалізації товарів на митній
території України позивач вважає звичайною, в той час як податкова інспекція
вважає, що база оподаткування ПДВ повинна бути не нижче за звичайну ціну з
врахуванням акцизного збору, мита та інших платежів. При цьому сторони посилаються
на одні і ті ж норми чинного законодавства.

Як
встановлено в судовому засіданні, підприємець ОСОБА_1 при ввезенні на митну
територію України товарів для подальшої їх реалізації при їх розмитненні
сплатив ПДВ, виходячи з митної вартості і врахуванням акцизного збору, мита,
митних зборів та сплачену суму ПДВ відніс до податкового кредиту. Митна
вартість перевищувала договірну ціну на суми донарахованих платежів, що
стверджує сам позивач в позовній заяві, відповідно позивач зобов'язаний був
визначити базу оподаткування ПДВ у квітні 2007р. виходячи з договірної
вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайну ціну з
врахуванням акцизного збору, мита та інших платежів, як це визначено п.4.1
ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Як
свідчать матеріали справи Луцька ОДПІ не визначає за непрямим методом звичайну
ціну, не ототожнює її з митною вартістю, як це стверджує позивач, а застосовує
правову норму п.4.1 ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість” щодо
визначення бази оподаткування ПДВ з операцій поставки товарів із зазначеним в
ній обмеженням щодо рівня звичайної ціни.

Заниження
позивачем бази оподаткування ПДВ на суму 654152 грн. призвело відповідно до
заниження податкового зобов'язання по ПДВ на 130830,4грн., та завищення
податкового кредиту на суму 12701 грн., в результаті чого донараховано ПДВ у
сумі 74455 грн., відповідно податковий орган правомірно на вказану суму зменшив
позивачу заявлену до відшкодування суму ПДВ -147690 грн.

Керуючись
Законом України “Про податок на додану вартість”, ст.ст. 158-163, Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

постановив:

В
позові відмовити.

Відповідно
до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

На постанову в 10-денний строк з дня
виготовлення її повного тексту може бути подано заяву про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана в 10-денний строк без попереднього подання заяви.

Суддя

Дата виготовлення повного

тексту
постанови 10.06.2008 року