ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.08 р.                     Справа № 8/33

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ Фінансова компанія „Д. С”,

, м.Краматорськ

до відповідача Державного підприємства „Селидіввугілля”, ,

м.Селидове

про стягнення 1649000 грн. 00 коп.

Суддя Ємельянов А.С.

Представники:

від позивача: Волкова В.В. – по дов.

від відповідача: Деревенець В.О. – поміч. дир.

В засіданні суду брали участь

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Д. С”, м.Краматорськ, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства „Селидіввугілля”, м.Селидове про стягнення заборгованості в сумі 1649000,00 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання з Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Джера” договору №В1-02/29/06/06 від 29.06.2006р.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою без номеру та дати, яка надійшла на адресу господарського суду 08.04.2008р., змінив підставу позову та заявив вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1649000,00 грн. за договором №Д 9-02/03/03/08 від 03.03.2008р. купівлі-продажу простих векселів за номерами №8219, №8838, №8218, №8220. Враховуючи повне виконання сторонами умов вказаного договору, за твердженням позивача, він набув право вимоги заборгованості до відповідача в сумі 1649000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №4/833 від 07.04.2008р. проти позовних вимог заперечує, посилаючись на пропущення позивачем строку, встановленого для пред’явлення векселів до платежу, та строку вексельної давності. Крім того, відповідач стверджує про те, що попередній договір №В1-02/29/06/06 від 29.06.2006р. не є належним доказом набуття позивачем права вимоги до Державного підприємства „Селидіввугілля”.

Згідно із ст.36 Господарського процесуального кодексу України оригінали простих векселів №8219, №8838, №8218, №8220, виданих ДВАТ „Шахта 1-3 „Новогродівська”, оглянуті судом в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Державним відкритим акціонерним товариством „Шахта 1-3 „Новогродівська” (правонаступником прав та обов’язків якого є відповідач) Закритому акціонерному товариству „Вугледобуток” були видані прості векселі №8219, №8838, №8218, №8220 на загальну суму 1649000,00 грн.

За приписами ст.ст.11, 77 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі будь-який простий вексель може бути переданий шляхом індосаменту.

Відповідно до ст.16 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі власник простого векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим. Закреслені індосаменти вважаються при цьому ненаписаними.

Виходячи зі змісту простих векселів №8219, №8838, №8218, №8220 їх останннім законним держателем було Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Джера”.

За приписом ст.34 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

З огляду векселів №8219, №8218, №8220 судом встановлено, щодо датою їх складання є 18.01.2001р. Вексель за номером №8838 був складений 20.07.2001р.

Приймаючи до уваги дату складання векселів №8219, №8218, №8220, векселедержатель повинен був пред’явити вказані векселі до платежу до 18.01.2002р., а вексель №8838 - до 20.07.2002р. Проте, векселі до платежу пред’явлені не були.

Відповідно до ст.53 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі, в разі прострочення пред`явлення до платежу векселя строком платежу за пред`явленням, держатель втарачає своє право регресу (тобто вимоги) до всіх зобов`язаних за цим векселем осіб, за винятком акцептанта (в простому векселі – векселедавця відповідно до ст.78 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі).

Одночасно, ст.70 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі встановлений трирічний строк для погашення вимог векселедержателя до векселедавця за простими векселями, із закінченням якого вимоги до векселедавця можуть вважатися погашеними.

Враховуючи, що строк для пред’явлення вказаних векселів до платежу та строк вексельної давності було пропущено, судом встановлено, що векселі №8219, №8218, №8220 та вексель №8838 втратили свою силу відповідно 18.01.2005р. та 20.07.2005р. і набули статусу боргового документу, внаслідок чого питання, пов’язані із стягненням заборгованості за векселями, регулюються нормами цивільного права, а не вексельним законодавством.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Джера”, як останній законний векселедержатель, має право вимагати від відповідача погашення заборгованості в сумі 1649000,00 грн. або передати своє право вимоги іншій особі.

Правочин про передання права вимоги за векселем може бути оформлений письмово на векселі або на додатковому аркуші або окремим договором відповідно до вимог статті 207 Цивільного кодексу України.

За приписами ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Одночасно, за приписами ч.3 ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом..

За приписами п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено судом, 03.03.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Джера” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Д. С” (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №Д 9-02/03/03/08, за умовами якого позивачем було придбано право вимоги до Державного підприємства „Селидіввугілля”, яке виникло на підставі векселів №8219, №8838, №8218, №8220.

Відповідно до ч.3 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Будь-яких обмежень або заборон щодо передачі права вимоги за борговими документами - векселями №8219, №8838, №8218, №8220, від кредитора до третьої особи відповідачем до матеріалів справи не надано, а судом вказаних обставин - не встановлено.

Одночасно, за приписами ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За висновками суду, будь-які докази необхідності отримання згоди Державного підприємства „Селидіввугілля” на передання права вимоги в сумі 1649000,00 грн. від однієї особи до іншої у матеріалах справи відсутні.

Крім того, діюче законодавство також не передбачає недійсності договору уступки права вимоги при відсутності згоди боржника. У відповідності до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов’язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Інших негативних наслідків ні законом, ні договором не передбачено.

Згідно з п.1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На виконання вимог вказаної статті, 03.03.2008р. між ТОВ “Фінансова компанія „Джера” та ТОВ “Фінансова компанія „Д. С” був підписаний акт приймання-передання боргових документів, зокрема, векселів №8219, №8838, №8218, №8220 номінальною вартістю 1649000,00 грн.

За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.517, 655 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що внаслідок укладання між ТОВ “Фінансова компанія „Джера” та позивачем договору №Д 9-02/03/03/08 від 03.03.2008р. купівлі-продажу та повного виконання сторонами його умов, до позивача перейшло право вимоги заборгованості Державного підприємства „Селидіввугілля” в сумі 1649000,00 грн. Тобто між позивачем та відповідачем виникли цивільні зобов’язання, пов’язані із сплатою ДП „Селидіввугілля” на користь ТОВ “Фінансова компанія „Д. С” заборгованості в сумі 1649000,00 грн. на підставі боргових документів – бланків векселів №8219, №8838, №8218, №8220.

Згідно із ч.3 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, враховуючи, що строк виконання боржником свого обов’язку не встановлений, у відповідності до вимог ст.530 Цивільного кодексу України 11.02.2008р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про перерахування грошових коштів в сумі 1649000,00 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ “Фінансова компанія „Д. С”.

Всупереч положенням ст.530 Цивільного кодексу України, відповідач свої зобов’язання перед позивачем не виконав.

Листом №10/505 від 26.02.2008р. відповідачем було повідомлено позивача про сплив строку вексельної давності за вимогами, які випливають із спірних векселів, та погашення зобов’язання Державного підприємства „Селидіввугілля” по сплаті 1649000,00 грн.

За висновками суду, вказані твердження відповідача є неправомірними, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, враховуючи, що правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного кодексу України, а не нормами вексельного законодавства.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.257, 261 Цивільного кодексу України та наявні у справі документи щодо пред’явлення вимоги по сплаті боргу, судом встановлено, що строк позовної давності по стягненню з відповідача заборгованості в сумі 1649000,00 грн., позивачем не пропущено.

За таких обставин, виходячи з того, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, враховуючи, що заперечення відповідача є неправомірними, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Д. С”, м.Краматорськ до Державного підприємства „Селидіввугілля”, м.Селидове про стягнення заборгованості в сумі 1649000,00 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Д. С”, м.Краматорськ до Державного підприємства „Селидіввугілля”, м.Селидове про стягнення заборгованості в сумі 1649000 грн. 00 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Селидіввугілля”, м.Селидове на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія „Д. С”, м.Краматорськ заборгованість в сумі 1649000 грн. 00 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 16490 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 08.04.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 08.04.2008р.

Суддя