КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2008                                                                                           № 42/166

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка В.В.

суддів:           Борисенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.05.2008

у справі № 42/166

за позовом                               Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу

„Енергозбут Київенерго”

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова"

про                                                  стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов"язання, ціна позову 305 450,72 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Цурка Н. О. - дов. № У07/7944 від 18.12.2007

Герасименко К.Г. – дов. № У07/7948 від 18.12.2007

від відповідача Ковальова Ю. М. - дов. № 25 від 02.01.2008

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна енергопостачальна компанія „Київенерго” в особі структурного відокремленого підрозділу „Енергозбут Київенерго” (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Новобудова” (надалі – відповідач, апелянт) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 305 450,72 грн., з яких 284 899,77 грн. – основний борг, 12 915,66 грн. – інфляційні, 6 429,71 грн. - пеня та 1 205,57 грн. – 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.05.2008р. у справі № 42/166 провадження у справі № 42/166 в частині вимог про стягнення 184 899,77 грн. боргу припинено; в інший частині позов Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго” задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Новобудова” на користь Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго” 12 915,66 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1 205,57 грн. три проценти річних з простроченої суми, 6 429,71 грн. пені, 2 054,51 грн. витрат по оплаті державного мита, 79,37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у позові в іншій частині відмовлено.

Рішення суду мотивоване наступним:

- вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних, пені та 3% річних за неналежне виконання зобов’язання за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки останнім не виконано умови договору в частині своєчасності розрахунків за поставлену позивачем теплову енергію у гарячій воді;

- оскільки частину заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 100 000,00 грн. відповідачем сплачено до звернення позивача до суду, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають;

- оскільки заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 184 899,77 грн. сплачена відповідачем до моменту прийняття судом рішення по справі, то предмет спору в цій частині відсутній, а провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Новобудова”, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 8-670 від 04.06.2008, в який просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2008р. у справі № 42/166 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом винесено рішення при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також обставини, які мають значення для справи і які місцевий суд визнав встановленими, не були доведені під час судового засідання, тому висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Крім того, апелянт посилається на те, що суд допустив неправильне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного та незаконного рішення.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача в судовому засідання проти апеляційної скарги заперечували та просили відмовити в її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що між позивачем - Акціонерною енергопостачальною компанією „Київенерго” в особі Структурного відокремленого підрозділу „Енергозбут Київенерго” (як енергопостачальною організацією) та відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю „Новобудова” (як абонентом) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560196 від 01.08.2004, відповідно до умов якого енергопостачальна організація зобов’язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію – в період опалювального сезону; гарячого водопостачання – протягом року, до належного відповідачу будинку по вул. Княжий Затон, 11 у м. Києві, а споживач зобов’язується отримати та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Пунктом 3 додатку № 4 до вказаного договору передбачено, що сплату абонент виконує до 25 числа поточного місяця, при цьому, в разі, якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред’являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць. У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками.

У відповідності до п.8.1 вказаного договору цей договір діє до 31.12.2004 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4 договору).

Представниками сторін не заперечується, що письмової заяви щодо припинення дії названого договору жодною із сторін іншій стороні договору не направлялось, а тому він є продовженим до 31.12.2008.

Факт постачання позивачем відповідачу теплової енергії за договором на суму 360 373,07 грн. підтверджується даними особових карток (табуляграм) та відомостями обліку тепла за вересень 2007 – лютий 2008 року (копії наявні в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач платіжним дорученням № 793 від 24.03.2008 на суму 100 000,00 грн. (а.с.61) та платіжним дорученням № 123 від 17.04.2008 на суму 279 899,77 грн. (а.с.62) сплатив позивачу борг за теплову енергію станом на 01.03.2008 згідно договору № 7560196 від 01.08.2004.

За таких обставин судом першої інстанції підставно та обґрунтовано:

- відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 100 000,00 грн. основного боргу (оскільки ця частина боргу сплачена відповідачем до часу звернення позивачем з позовом до суду);

- припинено провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору в частині позовних вимог про стягнення 279 899,77 грн. основного боргу (оскільки ця частина боргу сплачена відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду, але до прийняття рішення по справі).

Також судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків від інфляції, пені та річних у зв’язку з простроченням виконання зобов’язання за договором № 7560196 від 01.08.2004 з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не виконано належним чином свої зобов'язання щодо своєчасної оплати ним позивачу грошових коштів за поставлену теплову енергію, отриману за договором № 7560196 від 01.08.2004.

Заборгованість за період 01.09.2007 – 01.03.2008 у сумі 284 899,77 грн. фактично сплачена відповідачем у березні-квітні 2008.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 3.5 додатку № 4 до договору № 7560196 від 01.08.2004 передбачено, що у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків внаслідок інфляції у розмірі 12 915,66 грн., пені в сумі 6 429,71 та 3% річних у розмірі 1 205,57 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт існування договірних відносин між позивачем та відповідачем, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджені.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що факт існування договірних відносин визнається і самим відповідачем. Зокрема, в платіжних дорученнях від 24.03.2008 та від 17.04.2008 відповідач зазначає про сплату боргу за теплову енергію станом на 01.03.08 згідно договору № 7560196.

Доводи апелянта про те, що нарахування пені, інфляційної складової боргу та 3% річних є безпідставним, оскільки Законом України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” це заборонено, судовою колегією до уваги також не приймаються з огляду на те, що вказаний нормативний акт не стосується правовідносин, що існують між позивачем та відповідачем.

Усі інші доводи апелянта також спростовуються матеріалами справи та чинним законодавством.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2008р. по справі № 42/166 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Новобудова” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 06.05.2008р. у справі № 42/166 за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго” в особі структурного відокремленого підрозділу „Енергозбут Київенерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Новобудова” – без змін.

2. Матеріали справи № 42/166 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Борисенко І.В.