ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2008 р.

Справа № 9/407/08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання: Волощук О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Левченко О.І. –за дорученням

від відповідача: Козлов В.О. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу колгоспу „Прометей”, с. Кавказ, Березнегуватського району, Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 30 липня 2008 року

у справі № 9/407/08

за позовом Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області

до колгоспу „Прометей”, с. Кавказ, Березнегуватського району, Миколаївської області

- про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 114 від 08.09.2008 р.

В С Т А Н О В И Л А:

05.06.2008 р. Березнегуватська районна державна адміністрація Миколаївської області (далі Адміністрація, позивач) звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до колгоспу „Прометей” (далі Колгосп, відповідач) про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів № 5 від 10.01.1989 р. шляхом розукрупнення колгоспів „Україна” та ім. Чкалова був створений колгосп „Прометей” з центральною садибою в с. Кавказ та земельною ділянкою 2734 га, в тому числі ріллі –2236 га.

В червні 2007 р. Колгосп звернувся до Адміністрації із заявою щодо виготовлення Державного акту на землю відповідно до рішення облради № 5 від 10.01.1989 р., задовольнити яку остання відмовилась та листом № 1579/15-02 від 09.07.2007 р. порекомендувала оформити земельну ділянку в оренду, але Колгосп названі рекомендації залишив без уваги та до сьогоднішнього часу, всупереч вимогам ст. ст. 125,126 ЗК України, користується землею не маючи на те жодних законних підстав, у зв’язку з чим Адміністрація просить зобов’язати Колгосп повернути із незаконного користування до земель запасу Лепетиської сільської ради самовільно зайняту земельну ділянку площею 2734 га, в тому числі ріллі –2236 га, а також стягнути з Колгоспу на свою користь понесені судові витрати по справі: 85 грн. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відзив на позов не надходив, а клопотання відповідача про перенесення розгляду справи відхилено місцевим судом, як необґрунтоване, внаслідок чого справа розглянута судом першої інстанції за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30.07.2008 року (суддя Філінюк І.Г.) позов Адміністрації задоволений у повному обсязі та Колгосп зобов’язаний повернути до земель запасу Лепетиської сільської ради самовільно зайняту земельну ділянку площею 2734 га, в тому числі ріллі –2236 га. З відповідача на користь позивача стягнуті понесені останнім судові витрати по справі: 85 грн. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 125, 126 ЗК України, користується спірною земельною ділянкою без отримання документу, що посвідчує право власності чи право користування землею, яким є державний акт на землю або договір оренди, тобто самовільно. Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам за рішенням суду, у зв’язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати по справі покладені місцевим судом на відповідача на підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушеннями норм матеріального права та постановити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. В судовому засіданні представник позивача просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

До апеляційної скарги відповідачем надані додаткові докази, а саме: довідка № 99 від 30.09.2008 р., витяг з технічного висновку, лист № 995 від 05.08.2008 р., витяг з Статуту колгоспу та лист № 130/714-3/2000 від 01.10.2008 р. про залучення яких до матеріалів справи представником відповідача заявлено відповідне клопотання.

Представником позивача також заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме 3-х довідок управління земельних ресурсів.

Обидві сторони мотивували свої клопотання тим, що названі ними додаткові докази не були надані суду першої інстанції, у зв’язку з тим, що отримані після ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки, своєчасне отримання необхідних доказів, що підтверджують підставу своїх вимог та заперечень та надання їх суду першої інстанції є обов’язком кожної із сторін, то несвоєчасне отримання цих доказів у 3-х осіб ніяким чином не свідчить про неможливість подання цих доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від сторін, внаслідок чого колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, не знаходить підстав для задоволення названих клопотань про прийняття додаткових доказів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів № 5 від 10.01.1989 р. шляхом розукрупнення колгоспів „Україна” та ім. Чкалова створений колгосп „Прометей” з центральною садибою в с. Кавказ та останньому передана земельна ділянка площею сільськогосподарського угіддя 2734 га, в тому числі ріллі –2236 га. Пунктом 4 зазначеного рішення облради облагропром зобов’язаний забезпечити виконання філією інституту „Укрземпроект” робіт по організації відведення територій землекористування і вдосконалення робіт з посіву та обороту в розукрупнених колгоспах.

З 1989 року по теперішній час Колгосп користується вищезазначеною спірною земельною ділянкою.

В червні 2007 р. Колгосп звернувся до Адміністрації із заявою щодо виготовлення Державного акту на землю відповідно до рішення облради № 5 від 10.01.1989 р.

Листом № 1579/15-02 від 09.07.2007 р. Адміністрація повідомила Колгосп про те, що задовольнити заяву останнього неможливо, так як Колгосп не є ні державним ні комунальним підприємством, а тому земельна ділянка площею 2734 га може бути надана йому в користування лише на умовах оренди.

Згідно довідки № 27 від 15.01.2008 р. відділу земельних ресурсів у Березнегуватському районі Миколаївської області державний акт на право користування землею Колгоспом не виготовлявся. Дані щодо отримання останнім державного акта на право користування землею –відсутні.

З доводами Адміністрації про те, що Колгосп займає спірну земельну ділянку самовільно повністю погодився суд першої інстанції та задовольнив позов на підставі ст. ст. 125, 126, 212 Земельного кодексу України.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може, оскільки згідно чинного законодавства України, самовільне зайняття земельних ділянок –це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки. Одним із способів самовільного зайняття є самовільне захоплення землі, тобто заволодіння ділянкою без дозволу органів, уповноважених виносити рішення про надання земельних ділянок у користування. З суб’єктивного боку самовільне зайняття земель завжди є навмисним порушенням закону, спрямованим на заволодіння земельною ділянкою.

Але, матеріали справи свідчать про те, що земельну ділянку надано Колгоспу в 1989 році у користування державою в особі Миколаївського облвиконкому; земельна ділянка використовується Колгоспом до цього часу та останній з дня свого заснування не реорганізовувався; будь-яких порушень в процесі використання земель Колгоспом компетентними органами не зафіксовано; колгосп своєчасно та в повному обсязі сплачує земельний податок; дані щодо знаходження земельної ділянки в користуванні Колгоспу внесені до державного земельного кадастру України та межі цієї земельної ділянки встановлені на місцевості, проти чого не заперечував і представник Адміністрації при розгляді справи апеляційним судом, внаслідок чого вважати, що Колгосп користується спірною земельною ділянкою самовільно –неможливо.

Земельним кодексом України (561-12) в редакції від 13 березня 1992 року (2196-12) та від 25 жовтня 2001 року забезпечувалась можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв’язку з непереоформленням правового титулу.

Крім того, стосовно права користування Колгоспом земельною ділянкою діє і механізм захисту, гарантований конституцією.

У рішенні від 22.09.2005 р. у справі № 1-17/2005 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X „Перехідні положення” Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) Конституційний Суд України визначив, що згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Крім того, названим рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х „Перехідні положення” Земельного кодексу України (2768-14) щодо зобов’язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення та пункту 6 Постанови Верховної Ради України „Про земельну реформу” від 18 грудня 1990 року № 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою та ці правові акти втратили чинність з дня ухвалення названого судового рішення.

Таким чином, питання щодо правового статусу земель переданих у постійне користування юридичних осіб до введення в дію чинного Земельного кодексу України залишилось неврегульованим цим Кодексом та відповідним законодавчим, організаційним та фінансовим забезпеченням, внаслідок чого підстави для задоволення позову Адміністрації та зобов’язання Колгоспу повернути до земель запасу Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області самовільно зайнятої земельної ділянки площею 2734 га, в тому числі 2236 га ріллі –відсутні, у зв’язку з необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог.

Оскільки при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи та його висновки не відповідають обставинам справи, то колегія суддів вважає за необхідне це рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Адміністрації.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу колгоспу „Прометей”, с. Кавказ, Березнегуватського району, Миколаївської області –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 30 липня 2008 року у справі № 9/407/08 –скасувати.

Позовні вимоги Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області до Колгоспу „Прометей”, с. Кавказ, Березнегуватського району, Миколаївської області –про повернення до земель запасу Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області самовільно зайнятої земельної ділянки площею 2734 га, в тому числі 2236 га ріллі –залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В. В. Шевченко

Судді В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 08.10.2008 р.