ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.07.08 р.                     Справа № 12/129пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Лозова Н.С.

за участю представників сторін

від позивача – Богуславська А.С. за доруч.

від відповідача – Джамбек Н.В. за доруч.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “РУСЬ” м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мишель” м.Донецьк

про визнання права власності

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “РУСЬ” м. Донецьк звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мишель” м.Донецьк про визнання права власності на підвальне нежитлове приміщення площею 243,4 кв.м. у тому числі тамбур площею 14,3 кв.м. ( літера а і), розташований за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 19.

Під час розгляду справи, позивач уточнив предмет позову та просив суд визнати за ТОВ “Русь” право власності на реконструйоване підвальне приміщення площею 243, 4 кв.м., у тому числі тамбур площею 14,3 кв.м. ( літера а і), розташований за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 19.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався, що ним було здійснено перепланування приміщення, яке належить йому на праві власності, ст. 376 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні наполягав, що поданих позивачем документів не достатньо та просив суд надати їм оцінку та підтвердити або ні право власності позивача на зазначені вище приміщення.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив.

15.01.2003 року між Представництвом Фонду державного майна України в місті Донецьку та Малим спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Русь” , підписано договір купівлі-продажу підвального приміщення загальною площею 245, 2 кв.м., за адресою м. Донецьк, пр. Ватутіна,19, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 19.

05.02.2004 року між Виконавчим комітетом Донецької міської Ради та Малим спільним підприємством фірма “Русь” підписано договір оренди земельної ділянки № б/н № Ю-5881/2003 року, згідно якого останній прийняв в строкове платне користування без виділення в натурі ( на місцевості) земельну ділянку площею 344,3 кв.м., що знаходиться на території Ворошиловського району м.Донецька, по вул. Ватутіна, 19 із прибудинкової території будівлі для сплати до місцевого бюджету орендної плати за землю.

Площа земельної ділянки визначена пропорційно тій частині площі визначеній будівлі, що знаходиться у користуванні або власності Орендаря ( п.1.2. договору)

Договір підписано на термін оренди або перебування у власності позивача ( орендаря) нежитлового приміщення, що знаходиться на земельній ділянці за вище зазначеною адресою. (п. 2.1. договору)

До вище зазначеного договору оренди, підписана додаткова угода, згідно якої визначена площа земельної ділянки у розмірі 185,78 кв.м., здійснено заміну найменування орендаря з Малого спільного підприємства фірма “Русь” на Товариство з обмеженою відповідальністю “Русь”.

Таким чином, позивач є користувачем земельної ділянки, на якій розміщено спірний об'єкт нерухомості .

Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, який видано Бюро технічної інвентаризації м.Донецька, позивач є власником зазначеного вище приміщення .( витяг з реєстру права власності за № 207548, виданим Бюро технічної інвентаризації.)

Згідно пояснень представника позивача, позивачем, без належного дозволу було здійснено прибудову тамбуру площею 14,3 кв.м. ( літера а і), а також здійснено реконструкцію, внаслідок чого, площа приміщення зменшилася.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Бюро технічної інвентаризації м. Донецька станом на 30.04.2008 року, приміщення має площу 243, 4 кв.м. у тому числі тамбур площею 14, 3 кв.м.

Проведена позивачем реконструкція не зачіпила несучих конструкцій житлового будинку, що забезпечують експлуатацію будівлі в цілому . Об'єкт відповідає вимогам будівельних норм та правил та може експлуатуватися. ( висновок будівельно-технічної експертизи виконаного судовим експертом Вовк Є.Ю. від 21.07.2008 року)

Позивач просить суд визнати за ним право власності на реконструйоване підвальне приміщення площею 243, 4 кв.м., у тому числі тамбур площею 14,3 кв.м. ( літера а і), розташований за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 19., посилаючись, що це право не визнає відповідач.

Позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою стороною.

Стаття 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ ( майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 319 Цивільного кодексу України закріплює, що власник користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно частини 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм та правил.

Частина 5 ст. 376 ЦК України закріплює, що на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На час звернення до суду, позивач є користувачем земельної ділянки та володіє, розпоряджається та користується спірним майном.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суду не надано документів, які підтверджують, що визнання права власності на нерухоме майно самочинно збудоване позивачем порушує чиї-небудь права.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню

Судові витрати покласти на позивача, так як саме з його вини виник спір.

На підставі ст. 376 ЦК України та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “РУСЬ” ( м.Донецьк пр.Ватутіна,19 ) право власності на реконструйоване підвальне приміщення площею 243, 4 кв.м., у тому числі тамбур площею 14,3 кв.м. ( літера а і), розташований за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 19.

Суддя