ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.08 р.                     Справа № 29/31

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу, порушену:

за позовом: Державного відкритого акціонерного товариства «Вантажно-транспортного управлінні «Шахтарськвантажтранс», м. Шахтарськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс», м. Сніжне,

про стягнення 557’296,51 грн.

за участю представників сторін

від позивача: Банніков О.В. – довіреність, Петров Г.В. – довіреність, Кищенко Л.А. - довіреність

від відповідача: Сліпченко Н.В. - довіреність

Державне відкрите акціонерне товариство «Вантажно-транспортного управлінні «Шахтарськвантажтранс» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» 557465,77 грн. та зобов’язання останнього повернути позивачу тепловози марки ТЕМ - 2 № 6901 та № 6097 у належному стані згідно Актів прийому передачі.

Письмовою заявою від 22.05.2008р (т.1 а.с. 44-45) позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму 557’296,51 грн., яка складається з :

- 450’871,69 грн. – основний борг;

- 92’063,38 грн. – інфляційні;

- 14’361,44 грн. – 3% річних,

та - зобов’язати відповідача повернути позивачу тепловози марки ТЕМ - 2 № 6901 та № 6097 у належному стані згідно Актів прийому передачі

В обґрунтування вимог позову позивач посилається на норми діючого законодавства та – не виконання відповідачем умов укладених сторонами договорів № 270 від 06.02..2006р. № 271 від 06 02.2006р. та б/н від 01.01.2007р., акти виконаних робот, рахунки

Відповідач проти задоволення позову в частині стягнення суми 557’296,51 грн. заперечує, посилаючись на те, що жодних послуг позивач відповідачу не надавав, відтак – на думку відповідача він не зобов’язаний сплачувати позивачу будь-які суми за фактично не надані послуги. Проти повернення позивачу тепловозів не заперечує.

Під час розгляду справи позивач неодноразово звертався до суду з письмовим клопотанням про забезпечення позову шляхом зобов’язання відповідача повернути спірні тепловози позивачу.

Зважаючи на те, що дане клопотання за змістом збігається з однією із позовних вимог і його задоволення буде фактичним задоволенням позову в цій частині. Що без прийняття відповідного рішення суду є неприпустимим – у задоволенні клопотання відмовлено.

Під час розгляду справи у судових засіданнях оголошувалися перерви, останній раз після закінчення розгляду справи – для підготовки повного тексту рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарським судом встановлено, що між сторонами були підписані договори:

·          № 270 від 06.02..2006р. «на транспортне обслуговування з подання та забирання

вагонів» шляхом здійснення цієї роботи тепловозом марки ТЕМ - 2 № 7028 (т.1 а.с. 30,31),

·          № 271 від 06 02.2006 року на транспортне обслуговування з подання та забирання

вагонів шляхом здійснення цієї роботи тепловозом марки ТЕМ - 2 № 6097 (т.1 а.с. 28,29),

·          б/н від 01.01.2007р. на транспортне обслуговування з подання та забирання

вагонів шляхом здійснення цієї роботи тепловозом марки ТЕМ - 2 № 6901 (т.1 а.с. 32,33),

·          б/н від 01.01.2007р. на транспортне обслуговування з подання та забирання

вагонів шляхом здійснення цієї роботи тепловозом марки ТЕМ - 2 № 6097 (т.1 а.с. 35,36)

Предметом договорів є зобов'язання Позивача забезпечити Відповідачу транспортне обслуговування з подання та забирання залізничних вагонів шляхом здійснення цієї роботи вищевказаними тепловозами.

Згідно акту від 06.02.2006 року (т.1 а.с. 38) позивач передав у користування відповідачу два тепловози серії ТЗМ2 № 6097 и 7028 для здійснення транспортного обслуговування.

Згідно акту від 01.01.2007 року (т.1 а.с. 37) позивач передав у користування відповідачу два тепловози серії ТЗМ2 № 6097 и 6901 для здійснення транспортного обслуговування.

Таким чином за поясненням представника відповідача, не спростованого позивачем, впродовж дії договорів відповідач експлуатував отримані від позивача тепловози та – власними силами і засобами здійснював подачу і забирання вагонів.

Проаналізувавши взаємовідносини сторін суд встановив, що фактично їх відносини за укладеними договорами зводились до того, що:

-          позивач згідно із актами передав у користування відповідачу тепловози (ТЕМ - 2 № 6901 та ТЕМ - 2 № 6097, ТЕМ 2 № 7028) та під час перебування тепловозів у відповідача – здійснював лише їх профілактичний огляд та поточний ремонт;

-          відповідач забезпечував тепловози паливно-мастильними матеріалами, експлуатував тепловози за допомогою своїх працівників, які перебували з ним у трудових відносинах;

-          у вільний від роботи час тепловози перебували у вагонному депо відповідача.

Тобто, тепловози перебували у фактичному користуванні відповідача, за що відповідач сплачував позивачу певні кошти шляхом взаємозаліків та перерахуванням грошей.

Зважаючи на те, що:

-          за п. 1.1.3. договорів відповідач мав здійснювати позивачу оплату за транспортне обслуговування з подання та забирання вагонів шляхом попередньої подекадної оплати в розмірі, що вказано у наданих відповідачу рахунках;

-          згідно п. 2.2.1. договорів відповідач зобов’язався своєчасно здійснювати попередню оплату за транспортне обслуговування, згідно умов п. 1.1.3. договору (тобто – у розмірі, зазначеному у наданих позивачем рахунків). Остаточні розрахунки здійснювати після складання щомісячних звітів (пред'явлення рахунків за виконані роботи);

-          у відповідності до ст.. 193 ГК України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

-          за приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається;

-          згідно ст. 526 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

-          щомісячні звіти за кожним договором сторонами не складалось (іншого сторонами не доведено);

-          доказів передачі позивачем відповідачу рахунків на оплату робот за відповідним договором позивач належними доказами не довів;

-          із наданих позивачем суду рахунків та актів здавання-прийняття виконаних робіт (т.1 а.с. 55-86) не зрозуміло до яких саме із чотирьох договорів вони відносяться. Чіткого пояснення цьому питанню позивач суду не надав;

-          як встановлено судом, фактично роботи з подачі та забирання вагонів здійснював власне відповідач, позивач під час перебування тепловозів у відповідача – здійснював лише їх профілактичний огляд та поточний ремонт,

господарський суд вважає, що у відповідача обов’язок щодо сплати позивачу будь-яких сум за зазначеними договорами не виник. Відтак – право на примусове стягнення спірної суми з відповідача у позивача відсутнє.

Виходячи з п. 3.3. Статуту Державного відкритого акціонерного товариства «вантажно-транспортне управління Шахтарськвантажтранс» (а.с. т.1 12-14) позивач є власником, зокрема, майна, переданого йому засновником та учасниками у власність як внесок до статутного фонду. З матеріалів справи вбачається, що спірні тепловози марки ТЕМ - 2 №№ 6901, 6097 є саме таким майном. Тобто, позивач є власником зазначеного майна.

Виходячи з умов ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Спірні тепловози марки ТЕМ - 2 №№ 6901, 6097 були передані позивачем відповідачу згідно умовам договорів б/н від 01.01.2007р., тобто – на період дії цих договорів. Виходячи з п. 4.4. обох договорів строк їхньої дії закінчився 31.12.2007р. доказів продовження дії договорів сторони не надали. Відтак, на цей час відповідач володіє та користується зазначеними тепловозами безпідставно.

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати стосовно вимог про стягнення суми 557’296,51 грн. покладаються на позивача; стосовно вимог щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу тепловози марки ТЕМ - 2 № 6901 та № 6097 – на відповідача

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (85000, м. Сніжне Донецької області, вул.. Комарова, 52; рахунок 3532 в ДРУ КБ «Приватбанк» м. Донецьк МФО 335496; ) повернути Державному відкритому акціонерному товариству «Вантажно-транспортного управлінні «Шахтарськвантажтранс» (86200, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Кірова, 1а, код ЄДРПОУ 72; рахунок 5389 у філії «Відділення ПІБ м. Шахтарськ», МФО 334613) тепловози марки ТЕМ - 2 № 6901 та № 6097, одержані від останнього згідно акту від 01.01.2007 року .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» (85000, м. Сніжне Донецької області, вул.. Комарова, 52; рахунок 3532 в ДРУ КБ «Приватбанк» м. Донецьк МФО 335496; ). на користь Державного відкритого акціонерного товариства «Вантажно-транспортного управлінні «Шахтарськвантажтранс» (86200, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Кірова, 1а, код ЄДРПОУ 72; рахунок 5389 у філії «Відділення ПІБ м. Шахтарськ», МФО 334613) на відшкодування витрат по сплаченому держмиту – 85,00 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Суддя