Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2008 р. Справа № 46/24-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Камишева Л.М., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Погребняк А.М.

за участю представників:

позивача –Корсун-Цуркан О.Б. за дорученням №2459 від 19.09.2007 року

третьої особи –Новикова Є.С. за дорученням № 01-75/6414 від 31.10.2007 року

відповідача –Дроніної І.О. за дорученням від 19.09.2005 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу третьої особи (вхідний № 1156Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року по справі

за позовом Харківської районної державної адміністрації, м.Харків

3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Харківська обласна державна адміністрація, м.Харків

до Фермерського господарства “Кегичівське”, с.Кулиничі, Харківський район, Харківська область

про визнання недійсним договору оренди та зобов’язання звільнити земельну ділянку

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року (суддя Білоусова Я.О.) в позові відмовлено.

Третя особа з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилася, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, недоведеність обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує на те, що розпорядження Харківської районної державної адміністрації № 652 від 07.09.2005 року прийнято з порушенням вимог ст. ст.149, 151 Земельного кодексу України, які визначають процедуру вилучення земельної ділянки.

Позивач підтримує апеляційну скаргу третьої особи та просить апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з’ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року залишити без змін, а апеляційну скаргу третьої особи залишити без задоволення. Вказує на те, що підстави для припинення права користування земельною ділянкою визначені у ст. 141 Земельного кодексу України, проте позивачем не визначено підстав встановлених законом, для визнання договору оренди недійсним. Також зазначає, що на спірній земельній ділянці розміщені об’єкти, які належать йому на праві власності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 05.12.2005 року між Харківською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фермерським господарством «Кегичівське»(орендар) укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Харківському районному відділі ХРФ ДП „Центр ДЗК при Держкомземі України”, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.12.2005 року за №08. Згідно з п.1 Договору орендодавець на підставі розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації № 652 від 07 вересня 2005 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення –землі для ведення селянського (фермерського) господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. У п.3 Договору зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об’экти нерухомого майна, а також інші об’єкти інфраструктури, які належать орендарю на праві приватної власності. Відповідно до п.5 Договору його укладено на сорок дев’ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк ( а.с.17-20).

Факт передачі земельної ділянки підтверджується Актом приймання-передачі земельної ділянки № 08 від 16.12.2005 року ( а.с.26).

Позивач просить визнати недійсним Договір оренди землі з тих підстав, що відповідно до розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації № 570 від 07.09.2007 року «Про скасування розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації № 652 від 07 вересня 2005 року»(зі змінами, внесеними розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації № 648 від 12.10.2007 року "Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації № 570 від 07.09.2007 року ") скасовано розпорядження голови Харківської райдержадміністрації № 652 від 07.09.2005 року "Про надання земельної ділянки ФГ "Кегичівське" як таке, що видано з порушенням вимог ст.ст. 149, 151 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції на момент прийняття позивачем розпорядження, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.

Розпорядженням Харківської райдержадміністрації № 652 від 07 вересня 2005 року припинено право користування Інституту тваринництва УААН на частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь загальною площею 8,5178 га (господарського двору), розташованої за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради та зараховано її до земель запасу сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фермерському господарству „Кегичівське” для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та надано відповідачу цю земельну ділянку в довгострокову оренду строком на 49 років, без зміни цільового призначення землі для ведення фермерського господарства (а.с.14).

Таким чином, на думку колегії суддів, саме позивачем припинено право постійного користування земельною ділянкою Інституту тваринництва УААН та затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки відповідачу.

Посилання позивача на те, що Інститут тваринництва УААН (землекористувач) не надавав згоди на вилучення земельної ділянки на думку безпідставне, оскільки з витягу з протоколу №17 засідання президії Української академії аграрних наук від 25.11.2004 року вбачається, що президією надано згоду на вилучення із землекористування Інституту тваринництва УАН земельної ділянки площею 8,5га на якій знаходяться будівлі свинокомплексу, у зв’язку з переходом права власності на будівлі (а.с.14).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст. 15 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір підписаний уповноваженою особою на підставі розпорядження прийнятого орендодавцем в межах своїх повноважень, з затвердженням позивачем проекту землеустрою, що свідчить про наявність всіх істотних умов, передбачених чинним законодавством.

Крім того слід зазначити, що надані відповідачем свідоцтва на право власності від 21.08.2004 року (а.с.33-34) та довідки Відділу земельних ресурсів у Харківському районі № 697 від 28.02.2008 року свідчать про те, що відповідач є власником майна розташованого на спірній земельній ділянці.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не визначено встановлених чинним законодавством підстав для визнання договору оренди землі недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

Колегія суддів вважає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді, ні при розгляді справи у суді апеляційної інстанції не забезпечив дотримання передбачених цією статтею положень, а саме, не довів яким чином укладення договору оренди між ним та відповідачем порушені його права або охоронювані законом інтереси.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в апеляційній скарзі заперечення, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають матеріалам справи, що не дає підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу третьої особи залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17 квітня 2008 року по справі № 46/24-08 залишити без змін.

Головуючий суддя (підпис) Шепітько І.І.

суддя (підпис) Камишева Л.М.

суддя (підпис) Лакіза В.В.