ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.

№ 20/169

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Глобинський свинокомплекс" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 березня 2008 року у справі № 20/169 Господарського суду Полтавської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС", Івано-Франківська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Глобинський свинокомплекс", Полтавська область, про стягнення 14 530,21 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Глобинський свинокомплекс", Полтавська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС", Івано-Франківська область, про стягнення 8 480 грн. шкоди, завданої внаслідок недоліків товару,

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "АБО-МІКС" –Петріва М.Й. (дов. № 3 від 10,06,2008 р.);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У червні 2007 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Глобинський свинокомплекс" про стягнення 14 530,21 грн.

Вказував, що на підставі договору поставки продукції № 42 від 3 липня 2006 року, укладеного між ним (постачальником) та ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс" (покупцем), ТОВ "АБО-МІКС" поставив відповідачу продукцію (комбікорм) на загальну суму 96 461,76 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати за поставлену продукцію, позивач просив стягнути з відповідача 14 530,21 грн. заборгованості та судові витрати.

Заперечуючи проти позову, відповідач –ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс" у серпні 2007 року пред’явив зустрічний позов до ТОВ "АБО-МІКС" про стягнення 8 480 грн. шкоди, завданої внаслідок отримання від продавця неякісного товару, споживання якого спричинило загибель тварин, вартість яких і є сумою заявленою до стягнення.

Також, позивач за зустрічним позовом вказує на порушення постачальником умови договору, щодо відповідності поставленого товару вимогам до ДСТУ 4120-2002, яким регламентується якість комбікормів.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25 жовтня 2007 року (суддя Киричук О.А.) у задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Судове рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог за первісним позовом мотивоване посиланнями на висновок експертизи Полтавської обласної Державної лабораторії ветеринарної медицини Державного департаменту ветеринарної медицини № 180 від 29 серпня 2006 року, яким встановлено неналежну якість поставленого комбікорму та відсутністю підстав у ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс" оплачувати товар неналежної якості у відповідності до п. 2.7 договору.

В частині відмови у задоволені зустрічного позову про стягнення 8 480 грн. шкоди, рішення мотивоване посиланнями на недоведення позивачем усіх умов цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків, а саме наявність збитків, завданих порушенням договірних зобов'язань відповідачем, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та збитками.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 березня 2008 року (колегія суддів у складі: Поліщука В.Ю. –головуючого, Рудченка С.Г., Жук Г.А.) рішення в частині відмови у задоволені первісного позову скасовано. Первісний позов задоволено.

Постановлено стягнути з ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс" на користь ТОВ "АБО-МІКС" 14 530,21 грн. заборгованості та судові витрати.

В решті рішення залишено без змін.

Постанова мотивована посиланнями на ст.ст. 525, 526 ЦК України та виникненням у відповідача зобов'язання по сплаті коштів внаслідок невиконання в установлений договором строк взятих на себе зобов’язань в частині оплати отриманого товару.

У касаційній скарзі ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 41 ГПК України, ст.ст. 526, 1209 ЦК України –просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з укладеного між сторонами договору поставки продукції № 42 від 3 липня 2006 року, згідно умов якого позивач зобов'язався поставити відповідачу продукцію (комбікорм), а відповідач зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість в термін і на умовах передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1 договору якість товару повинна відповідати рецептурі погодженої з ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс", вимогам ДСТУ 4120-2002, яким регламентується якість комбікормів та іншим обумовленим сторонами вимогам.

Пунктом 2.5 договору визначено, що з кожної відгруженої партії товару вибираються 2 проби за участю представників обох сторін, одна з яких зберігається в лабораторії постачальника, друга –у відповідального працівника покупця. Термін зберігання проб –60 днів, якщо інше не обумовлено сторонами. При відборі заповнюється ярлик на кожну з них.

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено на адресу відповідача продукцію на загальну суму 96 461,76 грн., що підтверджується накладними: № РН-001080 від 3 липня 2006 року на поставку комбікорму "Стартер"; № РН-001085 від 4 липня 2006 року на поставку комбікорму "Престартер"; № РН-001238 від 26 липня 2006 року на поставку комбікорму "Стартер"; № РН-001237 від 26 липня 2006 року на поставку комбікорму "Престартер";

Згідно з п. 2.6 договору у разі виникнення у покупця претензій по якості відповідної партії товару або її частини, які виникають при прийманні або на протязі 60 днів з моменту приймання, покупець в письмовій формі повідомляє про це постачальника та складає претензійний акт в 3-х примірниках, один примірних надсилає постачальнику.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що у разі виникнення наведених вище обставин покупцю забороняється використання партії товару та надається право не оплачувати товар до з'ясування причин та обставин виникнення претензії.

Зобов'язання з оплати поставленого товару відповідачем виконано частково на суму 81 931,55 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 8 від 3 липня 2006 року та № 15 від 24 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Приймаючи рішення у даній справі про відмову у задоволені позовних вимог за первісним позовом щодо стягнення з відповідача 14 530,21 грн. заборгованості, місцевий господарський суд виходив з того, що поставлена позивачем продукція не відповідає якості, зазначеній у спірному договорі та вимогам ДСТУ 4120-2002, яким регламентується якість комбікормів, а тому згідно п. 2.7 договору відповідач має право не оплачувати поставлений товар.

При цьому місцевим судом зазначено, що факт поставки комбікорму неналежної якості підтверджується висновком експертизи № 180, проведеної Полтавською обласною Державною лабораторією ветеринарної медицини Державного департаменту ветеринарної медицини 29 серпня 2006 року. Предметом дослідження експертизи був товар поставлений за накладною № РН-001238 від 26 липня 2006 року.

У вказаному експертному висновку також зазначено, що досліджений зразок комбікорму для поросят "Стартер" не відповідає нормативним вимогам за показником кислотного числа жиру, оскільки, згідно з нормативними вимогами цей показник повинен бути меншим 30 мг. КОН тоді як за результатом досліджень цей показник становить 71.46 мг. КОН.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у задоволені первісного позову про стягнення з відповідача 14 530,21 грн. заборгованості та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до приписів пункту 2.6 та 2.7 договору покупець має право не оплачувати товар у разі виникнення претензії по якості партії товару або її частини до з'ясування причин виникнення претензії, проте не звільняється від зобов'язання здійснити повний розрахунок за отриманий товар після з'ясування даних причин.

Таким чином, зобов'язання з оплати отриманого товару у покупця виникло після отримання висновку експертизи, тобто після того, як були з’ясовані причини та обставини виникнення претензії щодо якості товару.

Згідно ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, визначених законом або договором.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог за первісним позовом та стягнення з відповідача на користь позивача 14 530,21 грн. заборгованості у зв'язку з невиконанням останнім зобов'язання по оплаті товару.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення 8 480 грн. шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що не доведення вини відповідача у заподіянні шкоди виключає наявність складу цивільного правопорушення, а відтак, і застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України під збитками розуміють витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах, тощо. Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків заподіяних невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань, можливе лише за наявності складу правопорушення, до якого входять такі елементи: протиправна поведінка; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; наявність вини.

Так, під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "НВП" "Глобинський свинокомплекс" заявлено позовні вимоги про стягнення з ТОВ "АБО-МІКС" 8 480 грн. збитків, завданих внаслідок отримання від продавця неякісного товару, споживання якого спричинило загибель тварин, вартість яких і є сумою заявленою до стягнення.

На підтвердження своїх вимог, позивач за зустрічним позовом посилався на висновок експертизи № 180 від 29 серпня 2006 року, проведеної Полтавською обласною Державною лабораторією ветеринарної медицини Державного департаменту ветеринарної медицини яким встановлено неналежну якість поставленого комбікорму.

Проте, як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, висновок експертизи не містить даних про неможливість та непридатність для використання комбікорму, а лише зазначено, що досліджений зразок комбікорму не відповідає за показником кислотного числа жиру, а тому правильно не взято до уваги при вирішені спору з урахуванням ст. 43 ГПК України.

Згідно з рекомендаціями Експертної установи, викладених в експертизі, позивачу за зустрічним позовом рекомендовано обмежити, а по можливості виключити з раціону тварин цей вид комбікорму. Разом з тим, було зазначено про додаткове дослідження комбікормової сировини перед приготуванням комбікорму та дотримання умов та термінів зберігання продукції.

Не встановлено даних обставин і під час дослідження актів на вибуття тварин та протоколів розтину загиблих тварин, оскільки не виявлено документів, які б належним чином підтверджували факт отруєння чи смертельної хвороби тварин внаслідок годування їх отриманим комбікормом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вище викладене, місцевий та апеляційний господарські суди повно, всебічно дослідили надані сторонами докази, доводи, належно їх оцінили і дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом.

З даними висновками судів попередніх інстанцій повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Твердження касаційної скарги про те, що постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 березня 2008 року необгрунтована, прийнята при неповному з’ясуванні обставин справи, що мають значення для справи не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

З зазначених підстав слід вважати необґрунтованими і посилання скаржника на неправильне застосування судами вимог норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Глобинський свинокомплекс" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19 березня 2008 року у справі № 20/169 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

М. Михайлюк

Н. Мележик