ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2008 Справа № 37/5-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

Білецька Л.М. (доповідач)

суддів

Науменко І.М., Голяшкін О.В.

при секретарі судового засідання:

Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача

Харченко Олександр Валентинович, представник, довіреність №1 від 10.01.2008 року;

Палагін Віктор Андрійович, представник, довіреність №3 від 10.01.2008 року;

від відповідача

Петерс В’ячеслав Ігорович, начальник відділу правового забезпечення, довіреність №703/10/10-029 від 14.01.2008 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Харківського національного університету радіоелектроніки, м. Харків

на рішення

від 01.02.2008 року

господарського суду

Дніпропетровської області

у справі

№ 37/5-08

за позовом

Харківського національного університету радіоелектроніки, м. Харків

до

Державної податкової адміністрації у Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ

про

Стягнення 19509 грн. 71 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2008 р. (суддя Кеся Н.Б.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не доводять обґрунтованість пред’явлення позивачем позовних вимог до належного відповідача в особі Державної податкової адміністрації України в Дніпропетровській області. Як свідчить висновок співробітників позивача, він наданий на виконання постанови слідчого прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська про проведення технічної експертизи від 14.01.2004року, перелік питань, які висвітлений у висновку на виконання постанови слідчого, не є ідентичним у повному обсязі питанням, які були поставлені у листі ДПА у Дніпропетровській області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій посилається на те, що:

-          при постановлені рішення невірно застосовані норми матеріального і процесуального права України. Суд не надав значення поясненням і клопотанням позивача, поданим в письмовій формі, а отже помилився, постановивши незаконне і необґрунтоване рішення;

-          відповідач не заперечував щодо факту отримання результатів експертизи через свого уповноваженого представника. Прокуратура Бабушкінського району м. Дніпропетровська та інші підрозділи Генпрокуратури України таку експертизу від позивача не отримували;

-          рішення господарського суду поставлено з недостатнім вивченням усіх обставин справи. Воно не базується не приписах діючого законодавства. Суд помилково прийшов до висновків, що позивачем не було надано належних доказів у підтвердження зазначених ним фактів. Висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим позивачем документам. Судом порушено право позивача на справедливий і об'єктивний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, а також основні принципи судочинства, закріплені ст. 129 Конституції України. Все це є підставою для перегляду та скасування рішення.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати і прийняти нове рішення по суті позовних вимог, задовольнивши його позовні вимоги.

Відповідач витребуваний судом відзив не надав.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2008р. апеляційна скарга прийнята до провадження суду, її розгляд призначений на 05.05.2008року.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи по апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу не задовольняти, рішення залишити без змін.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, інші матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення частковому скасуванню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2004 року (а.с. 13) відповідач звернувся до позивача з листом № 1121/10/2633/4 у якому послався на необхідність проведення оперативно-розшукових заходів з метою виявлення схем штучного формування податкового кредиту і у зв’язку з чим просив провести для нього технічну експертизу з наступних питань:

-          чи є наявне обладнання обладнанням для виробництва кварцових резонаторів;

-          у якому технічному стані знаходиться наявне обладнання;

-          яка технологія виробництва кварцових резонаторів, та яке для цього потрібне обладнання, кількість працівників та їх кваліфікація;

-          виробництво якого типу резонаторів чи інших радіодеталей можливе на наявному обладнанні;

-          чи можливе виробництво кварцових резонаторів марки РК 391 з частиною 11934,448 кГц на наявному обладнанні;

-          яку кількість вказаних резонаторів можливо виробити за одну робочу зміну;

-          чи вироблялись на наявному обладнанні за період його оренди (а.с.14).

На цьому листі є відмітка відповідача про отримання ним акту експертизи.

Відповідач гарантував оплату.

Позивач виконав роботу і 02.02.2004 року у рахунку № 8 (а. с. 21) повідомив відповідача про вартість роботи.

Таким чином сторони вчинили між собою дії, які свідчать про укладення договору –відповідач направив позивачеві оферту - пропозицію виконати роботи, а позивач її виконанням –виготовленням акту експертизи –акцептував свою згоду.

Надалі листом від 17.04.2006 року позивач направив відповідачеві вимогу виконати оплату в сумі, яка вказана у рахунку (а.с. 23).

23.02.2007 року листом № 4714/10/26-5/09 відповідач визнав суму боргу за проведення експертизи, обіцяв розглянути питання її оплати після затвердження поточного кошторису (а.с. 26).

Частиною 3 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога направлена відповідачеві 17.04.2006 року (а.с. 23), тому обов’язок виконати зобов’язання з урахуванням вимог частини 3 статті 530 Цивільного кодексу України наступив, а строк позовної давності не пропущений.

Помилковим є висновок суду першої інстанції щодо не ідентичності питань, оскільки насправді у проведеному експертному дослідженні надана вичерпна відповідь на всі питання, приведені у листі.

Висновок суду про проведення експертизи на замовлення прокуратури спростовується листом від 20.01.2004 року (а.с. 13), з якого вбачається, що фактично правовідносини склалися між позивачем і відповідачем. Посилання у висновку експертизи на постанову слідчого прокуратури і факти використання висновку в рамках кримінальної справи не спростовує той факт, що відповідач був замовником експертизи і гарантував її оплату, визнав борг.

Тому позов підлягає задоволенню частково:

-          він є обґрунтованим тільки в частині стягнення суми боргу з урахуванням суми інфляції і 3% річних (15 690,33 грн. + 601,88 грн. = 16 292,21 грн.), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (стаття 625 Цивільного кодексу України).

В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Тому, рішення суду першої інстанції слід скасувати частково, а апеляційну скаргу –задовольнити частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету радіолектроніки, м. Харків –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2008 року у справі № 37/5-08 –скасувати частково.

Стягнути з відповідача Державної податкової адміністрації у Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ на користь позивача Харківського національного університету радіоелектроніки, м. Харків суму боргу з урахуванням суми інфляції і 3% річних - 16 292 (шістнадцять тисяч двісті дев’яносто дві) грн. 21 коп.., 243 (двісті сорок три) грн. 88 коп. держмито у тому числі за розгляд в апеляційній інстанції, 98 (дев’яносто вісім) грн. 33 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена у місячний строк до Вищого господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Л.М.Білецька

Суддя                                                                                І.М.Науменко

Суддя                                                                                О.В.Голяшкін

З оригіналом згідно

Помічник судді О.В.Водопоєнко