ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2008 р.
Справа № 57/155-08

вх.
№ 5807/4-57

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1., паспорт НОМЕР_1, виданий Комінтернівським РВ ХГУ УМВСУ в ХО
28.10.1998 року

відповідача - ОСОБА_2., довір № ВЕР № 957181
від 24.07.07 року

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до  Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_3, м. Харків

про
стягнення 320000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач -
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Харків
звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою
про стягнення з відповідача -Фізичної особи -ОСОБА_3, м. Харків 60000.00 грн.
суми переплати, 260000,00 грн. збитків у вигляді штрафу та  судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач в порушення домовленості сторін по договору № 28-01/01 від 28 січня
2008 року не провів поплачені роботи, суми
переплати не повернув, штраф за невиконання умов зазначеного договору не
сплатив

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 01 серпня 2008 року було прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі  та призначено її до розгляду на 05 серпня
2008 року.

05 серпня 2008
року позивачем через канцелярію господарського суду надані документи, які
долучені до матеріалів справи.

У призначеному
05 серпня 2008 року судовому засіданні оголошено перерву до 11 серпня 2008 року
о 09 год.40 хв.

У призначеному
судовому засіданні 11 серпня 2008 року позивач підтримував позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у
задоволені позову просив відмовити, оскільки вважає, що він не провів оплачені
позивачем роботи не з його вини, а у зв'язку з тим, що йому не було представлено
приміщення для здійснення  зазначених
робіт.

Сторони  звернулись до суду з заявою про розгляд
справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява
розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

Розглянувши
матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши уповноважених представників позивача судом
встановлено наступне.

17 січня 2008
року між Фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1(далі - позивач) та Фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_3(далі - відповідач) укладено договір № 28-01/01
(далі - договір), у відповідності до умов якого відповідач зобов'язався за
рахунок власних коштів обладнати знімальний майданчик, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, літ “Б-4”, 2 поверх металообробним засобами, елементами декору,
світлом, предметами побуту (додатком № 1) характерними для СРСР у період 1930
-х років та відтворити технічні умови для встановлення на знімальному
майданчику знімальних кранів, світо - та звукотехніки (додаток № 2), створити
умови для розміщення на знімальному майданчику у робочий час знімальної групи,
забезпечити доступ на знімальний майданчик, забезпечити місцями для стоянки
автотранспорту на весь період зйомки; провести роботи по підготовці знімального
майданчика у строк до 01 червня 2008 року, письмово повідомити замовника
(позивача) про стан готовності знімального майданчика, забезпечити збереження
майна замовника (позивача), яке розташоване на знімальному майданчику,
відмовитись від виконання договору у випадку невиконання замовником п. 5.3.
договору, демонтувати знімальний майданчик після закінчення періоду зйомок, але
не пізніше ніж 29 грудня 2008 року, а замовник (відповідач) зобов'язується
прийняти виконану виконавцем (відповідачем) роботу та оплатити її

Пунктом
4.1.договору сторонами було узгоджено вартість робіт, яка склала 1734000,00
грн. Пунктами 5.3.,5.4 договору передбачений порядок розрахунків, який
здійснюється відповідачем, впродовж 3 діб з моменту підписання  договору замовник (позивач) сплачує виконавцю
(відповідачу) суму переплати у  розмірі
60000,00 грн., яка буде врахована при проведенні кінцевого розрахунку,
розрахунки проводяться наступним чином: 400000,00 грн. впродовж 30 днів з
початку знімального періоду, 400000,00 грн. впродовж 60 днів з початку
знімального періоду, 400000,00 грн. впродовж 90 днів з початку знімального
періоду, 400000,00 грн. впродовж 120 днів з початку знімального періоду, у
випадку дострокового закінчення знімального періоду, кінцевий розрахунок проводиться
в порядку та строки, зазначені у п.п.5.1,5.2 договору.

Розділом 6
договору (п.6.1, 6.2,6.3,6.4) передбачена відповідальність сторін, а саме, у
випадку невиконання замовником (позивачем) умов п.5.3 договору (несплата
переплати ), виконавець (відповідач) може відмовитись у односторонньому порядку
від договору, а замовник (позивач) сплачує йому штраф у сумі 10,4 % від
загальної вартості робіт, як узгоджений розмір збитків виконавця (відповідача);
у випадку невиконання виконавцем (відповідачем) умов п. 2.1 договору
(обладнання знімального майданчику), виконавець (відповідач) сплачує замовнику
(позивачу) штраф у розмірі 15% від вартості робіт у сумі 260000,00 грн., як
узгоджений розмір збитків замовника (позивача). Пунктом 10.1 договору
передбачений строк дії договору, а саме договір
є укладеним з моменту підписання його сторонами  та діє до повного його виконання.

29 січня 2008
року на виконання умов договору, позивач перерахував відповідачу суму переплати
у розмірі 60000,00 грн. , що підтверджується
товарним чеком № 2/01/08.

Проте, замовник
(відповідач) не виконав свої зобов'язання щодо проведення робіт по підготовці
знімального майданчика у строк до 01 червня 2008 року

Листами від 02
квітня 2008 року та 02 травня 2008 року позивач
просив повідомити відповідача про стан готовності знімального
майданчику, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ “Б-4”, 2 поверх .

Зазначені
листи  виконавець (відповідач ) отримав,
проте залишив без відповіді.

03 червня 2008
року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою
повернути суму передплати у розмірі 60000,00 грн. та сплатити штраф у сумі
260000,00 грн., оскільки відповідач порушив умови договору № 28-01/01 від 28
січня 2008 року,  в установлений договором
строк до 01 червня 2008 року  знімальний
майданчик не обладнав.

Проте,
відповідач після отримання претензії на неї не відреагував, грошові кошти не
перерахував, що і стало підставою позивачу для звернення до суду з відповідним
позовом.

Згідно ст.
11  Цивільного кодексу  України
договір  є  однією
з підстав виникнення зобов'язань.

В силу ст. 629
Цивільного кодексу  України  договір
є  обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно  до ст. 623 Цивільного кодексу України
боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані   цим
збитки.  Розмір  збитків,
завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно зі
ст.ст. 526  Цивільного  кодексу
України та ст.  193  Господарського кодексу України зобов'язання
має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших  актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов
та  вимог -відповідно  до
звичаїв ділового обороту або
інших  вимог,  що звичайно ставляться. Зобов'язання
вважається порушеним у випадку його повного (часткового) невиконання або
неналежного виконання. . Відповідно ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч.2
ст. 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту права є
примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в
натурі).

Відповідно
до  ст. 614 цього кодексу  особа,
яка порушила  зобов'язання, несе
відповідальність  за  наявності
її вини  (умислу  або
необережності),  якщо  інше
не  встановлено договором або законом.

Для
застосування такої міри відповідальності,
як  стягнення збитків,  потрібна наявність усіх елементів  складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого  результату
такої  поведінки (збитків);
причинного  зв'язку  між
протиправною поведінкою боржника та збитками; вини особи, яка заподіяла
збитки.

Доведення факту
невиконання або неналежного  виконання
зобов'язання  боржником, наявність
збитків, а  також  причинного зв'язку  між
першим  та другим лежить на  позивачеві
згідно  з приписами  ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального  кодексу України.

Згідно ст.43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до
вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення
для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Таким чином,
позивачеві  належало довести обставини
невиконання умов зобов'язання  або
виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 901
Цивільного кодексу України визначено,  що
за  договором  про
надання  послуг  одна
сторона  (виконавець)
зобов'язується  за  завданням другої сторони (замовника)  надати послугу,  яка
споживається в процесі вчинення
певної  дії  або здійснення певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену  послугу,  якщо
інше   не   встановлено договором.

Відповідальність  виконавця за порушення  договору
про  надання послуг передбачена  статтею
906  Цивільного  кодексу
України . Відповідно до цієї статті збитки, завдані замовнику
невиконанням  або  неналежним виконанням  договору
про  надання послуг  за
плату, підлягають відшкодуванню виконавцем,  у разі наявності  його вини, у повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором.  Виконавець, який
порушив договір про надання  послуг
за   плату   при
здійсненні  ним  підприємницької   діяльності, відповідає за це порушення, якщо
не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили,
якщо  інше  не встановлено договором або законом.

За  договором
про  надання  послуг № 28-01/01 відповідач надає  послуги щодо обладнання знімального
майданчику металообробним засобами, елементами декору, світлом, предметами
биту  характерними для СРСР у період 1930
-х років та відтворити технічні умови для встановлення на знімальному
майданчику знімальних кранів, світо -та звукотехніки у строк до 01 червня 2008
року, внаслідок якої позивач конкретно
не отримує  речовий  результат (обладнання майданчику),  як
це  відбувається  у
підрядних зобов'язаннях.

На підставі
зазначених обставин та виходячи із змісту ст.906 Цивільного Кодексу
України  суд дійшов  висновку про те, що відповідач має
відшкодувати позивачу збитки  у  розмірі авансу  у
зв'язку  із  невиконанням
у  визначені  строки до 1 червня 2008 року, передбачених
Договором № 28-01/01. у сумі 60000,00 грн.

Стаття 530
Цивільного кодексу України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання.
Якщо у зобов'язанні  встановлений  строк
(термін)  його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін)
виконання  якого  визначений вказівкою на подію, яка неминуче
має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо  строк
(термін)  виконання  боржником
обов'язку  не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний
строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
зобов'язання  або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до
ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно до
ст.ст.193,198 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

Ст. 612
Цивільного кодексу передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або
законом.

Згідно  ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України  підставою  господарсько-правової   відповідальності    учасника господарських  відносин
є вчинення ним правопорушення
у  сфері господарювання.

За   змістом названої  норми,
правопорушенням   є,   зокрема, невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання. При  цьому,
боржник не звільняється від господарсько-правової відповідальності за неможливе
його виконання за  таких  обставин як
то   порушення  зобов'язань
контрагентами правопорушника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, посилання
відповідача, що він не зміг обладнати майданчик у зв'язку з тим, що він не зміг
обладнати майданчик, оскільки йому не було представлено приміщення, в якому він
повинен був розміщуватися, безпідставні.

В силу ст. 216
Господарського Кодексу , учасники господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за  порушення у  сфері
господарювання  шляхом
застосування   до  правопорушників  господарських   санкцій на підставі і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими
санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в
результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або
правові наслідки.

У сфері  господарювання  застосовується  такий
вид господарських санкцій як штрафні санкції (ст. 217).

Згідно  ст.
230  Господарського кодексу України  штрафними
санкціями визнаються
господарські  санкції  у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф,  пеня), яку учасник  господарських
відносин зобов'язаний
сплатити  у разі порушення
ним  правил  здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного  виконання
господарського зобов'язання

Згідно зі ст.
ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне зобов'язання), а у разі порушення настають правові  наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафна
(фінансова) санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків
від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій),
яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил
оподаткування, визначених відповідними законами.

П. 6.3 договору
передбачено, що у випадку невиконання виконавцем (відповідачем) умов п. 2.1
договору (обладнання знімального майданчику), виконавець (відповідач) сплачує
замовнику (позивачу) штраф у розмірі 15% від вартості робіт у сумі 260000,00
грн., як узгоджений розмір збитків замовника (позивача).

Приймаючи до
уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по виконанню
послуг у строк до 01 червня 2008 року , встановлений договором, штраф у сумі
260000,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

За викладених
обставин, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими,  такими, що підлягають задоволенню

Враховуючи
вказані обставини,  вищезазначені норми
чинного законодавства, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного
документу, який би підтверджував належним чином виконання господарського
зобов'язань згідно договору № 28-01/01 від 28.01.2008 року , повернення суми
передплати у сумі 60000,00 грн. та документів, що спростовували викладене у
позові, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки те, що позовні
вимоги про стягнення суми передплати у сумі 60000,00 грн. та штрафу у сумі
260000,00 грн. правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем
та підтверджені належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Керуючись
ст..ст. 11, 16, 525, 526, 530, 548, 610-612,623,629 ЦК України, ст.ст. 20, 193,
198, 216-218, 230, 614 ГК України та ст.ст. 32,33,43,44, 49,75, 82-85 ГПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний НОМЕР_1 ) на
користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_3, ідентифікаційний НОМЕР_2 )
60000,00 грн. суми переплати, 260000,00 грн. штрафу, 3200,00 грн. державного
мита та 118,00 грн. витрат на інформаційне - технічне забезпечення судового
процесу.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Повний текст
рішення підписано 18 серпня  2008 року.

Суддя