ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2008 р.

Справа № 30/130-08-2537

За позовом: Торгово –виробнича компанія „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю)

До відповідача: Виробничо-комерційне підприємство „ШАР” (у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) ;

Приватне мале підприємство „ЕКСПРЕС”

Про визнання права власності та зобов’язання усунути перешкоди у користуванні

Суддя РОГА Н.В.

Представники:

Від позивача: Ткач С.А. –довіреність №24 від 01.07.2008р.

Від відповідача: Стьопкін А.Є.- довіреність №5 від 07.07.2008р.

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Торгово-виробнича компанія „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - ТВК „БУРД і Ко”), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до виробничо-комерційного підприємства „ШАР” (у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (далі - ВКП „ШАР”) та Приватного малого підприємства (далі - ПМП) „ЕКСПРЕС” про визнання за позивачем права власності на завершену будівництвом торгівельно-промислову базу, яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул..Новомосковська дорога, 5 та складається з: цегляного одноповерхового адміністративного будинку площею 25,20 кв.м (літ.”А”); складської споруди з залізобетонних конструкцій площею 42,10 кв.м (літ.”Б”); двох блок-пунктів для заправки паливно-мастильними матеріалами; паркану металевого; асфальтового покриття площею 7000 кв.м; електричних обладнання та мереж потужністю 12 Квт; , а також про зобов’язання ВКП „ШАР” усунути перешкоди у користуванні позивачем зазначеним об’єктом.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на своїх вимогах.

Представник відповідача - ВКП „ШАР”, в судовому засіданні підтвердив отримання підприємством інвестицій на суму 264 540 грн. та не заперечує проти наявності факту порушення ВКП „ШАР” своїх зобов’язань щодо фінансування будівництва, але проти звільнення спірного об’єкту заперечує.

Відповідач –ПМП „ЕКСПРЕС”, про місце та час судових засідань був повідомлений за адресою, що є його юридичною адресою, але згідно повідомлення пошти, за цією адресою даний адресат не зареєстрований. Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. №01-8/1228 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України , порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році” до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. За таких обставин суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про вчинення судом певних процесуальних дій.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , суд встановив:

10 лютого 1994р. між ПМП „ЕКСПРЕС” та МП „ШАР”, правонаступником якого є ВКП „ШАР” , був укладений Договір про спільну діяльність, згідно якого сторони за цим Договором спільно здійснюють будівництво торгово-закупівельної бази на земельній ділянці площею 0,8 га, розташованій за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе (зараз Новомосковська дорога) , 5. За умовами зазначеного Договору ПМП „ЕКСПРЕС” зобов’язалося передати для будівництва бази земельну ділянку, забезпечити фінансування будівництва бази у сумі, що еквівалентна 15 000 доларів США, власними силами забезпечити будівництво бази до 30.10.1996р., забезпечити здачу завершеної будівництвом бази в експлуатацію до 31.12.1996р., протягом 3-х днів після здачі в експлуатацію завершеної будівництвом бази, передати 1/2 частину бази у власність МП „ШАР” та забезпечити реєстрацію право встановлюваних документів в БТІ. МП „ШАР” зобов’язалося забезпечити інвестування у будівництво бази грошовими коштами або будівельними матеріалами на загальну суму 25 000 доларів США, після завершення будівництва бази та здачі її в експлуатацію прийняти 1/2 частину бази за актом приймання-передачі.

У подальшому, у зв’язку із невиконанням умов договору щодо фінансування будівництва, ПМП „ЕКСПРЕС” передало незавершене будівництво у власність МП „ШАР”, що підтверджується актом приймання-передачі від 20.09.1997р. У жовтні 1997р. директор ПМП „ЕКСПРЕС” Коваленко М.В. загинув у автокатастрофі, внаслідок якої автомобіль згорів з усією проектно-кошторисною та дозвільною документацією на будівництво торгівельно-промислової бази, що підтверджується листом Березовського РВ УМВС України в Одеській області від 06.10.1997р. за №3026.

03 серпня 2001р. між ВКП „ШАР” та ТВК „БУРД і Ко” був укладений Договір про спільну діяльність, згідно якого ТВК „БУРД і Ко” інвестує у завершення будівництва торгово-закупівельної бази за земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 5 160 000 грн., а ВКП „ШАР” здійснює будівництво бази за рахунок власних та інвестованих коштів, власними силами забезпечує будівництво бази до 15.01.2002р., забезпечує здачу завершеної будівництвом бази в експлуатацію до 31.01.2002р., протягом 3-х днів після здачі в експлуатацію завершеної будівництвом бази передає 1/2 частину бази у власність ТВК „БУРД і Ко” . За умовами п.2.3.4. зазначеного Договору ТВК „БУРД і Ко” має право вимагати від ВКП „ШАР” передачі у власність всього незавершеного будівництва у випадку, якщо ВКП не здійснило фінансування будівництва у строки, зазначені у Договорі, за умови, що ТВК „БУРД і Ко” виконало свої зобов’язання по фінансуванню, а також профінансувало (повністю або частково) частину будівництва замість ВКП „ШАР”. На виконання умов договору ПМП „ЕКСПРЕС” внесло інвестиції у сумі 264 540 грн.

21 лютого 2002р. ВКП „ШАР” та ТВК „БУРД і Ко” підписали Акт приймання-передачі, згідно якого ВКП „ШАР” передало, а ТВК „БУРД і Ко” прийняла незавершений будівництвом об’єкт –торгово-закупівельну базу, розташовану за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 5. Але, на даний час ВКП „ШАР” відмовляється звільнити об’єкт нерухомості - торгово-закупівельну базу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 5, а також не визнає право власності ТВК „БУРД і Ко” на зазначений об’єкт, що підтверджується листом ВКП „ШАР” від 06.05.2007р. за №5.

Згідно висновку про технічний стан та придатність до подальшої нормальної експлуатації будівлі та споруд (літ.”А”, „Б”) торгово-закупівельної бази, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 5, виготовленого Приватним підприємством „ЕКСПЕРТ-КОНСАЛТ БУД” (держ. Ліцензія АВ №190433) об’єкт знаходиться у гарному технічному стані, група капітальності - І, ступінь готовності одноповерхової будівлі (літ.”А”) та споруди складу (літ.”Б”) складає 100%, об’єкти придатні до нормальної експлуатації.

Такі дії ВКП „ШАР” позивач розцінює як порушення його прав та інтересів як власника об’єкту, у зв’язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права та вимагає та визнання права власності ТВК „БУРД і Ко” на нерухоме майно, а саме: на завершену будівництвом торгівельно-промислову базу , яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул..Новомосковська дорога, 5 та складається з: цегляного одноповерхового адміністративного будинку площею 25,20 кв.м (літ.”А”); складської споруди з залізобетонних конструкцій площею 42,10 кв.м (літ.”Б”); двох блок-пунктів для заправки паливно-мастильними матеріалами; паркану металевого; асфальтового покриття площею 7000 кв.м; електричних обладнання та мереж потужністю 12 Квт; а також зобов’язання ВКП „ШАР” усунути перешкоди у користуванні позивачем зазначеним об’єктом.

Позивач вважає , що відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Дії ж відповідача –ВКП „ШАР” направлені на порушення права власності позивача, що є підставою для звернення до суду, керуючись ст.ст.15,16, 392 Цивільного кодексу України.

Розглянув матеріали справи суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав:

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Частина 1. ст. 193 Господарського кодексу України, вказує на те, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов’язковим для виконання сторонами ( ст.629 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов п.2.3.4. Договору про спільну діяльність від 03.08.2001р. ТВК „БУРД і Ко” має право вимагати від ВКП „ШАР” передачі у власність всього незавершеного будівництва у випадку, так як ВКП не здійснило фінансування будівництва у строки, зазначені у Договорі, а ТВК „БУРД і Ко” виконало свої зобов’язання по фінансуванню, а також профінансувало (повністю або частково) частину будівництва замість ВКП „ШАР”.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 16 цього ж кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту є визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але як свідчать матеріали справи відповідач в супереч названим нормам закону створив реальні умови, які обмежують права позивача у здійсненні ним своїх прав на майно.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений ст. 317 цього ж Кодексу, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст..328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо визнання за ним права власності на завершену будівництвом торгівельно-промислову базу, яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 5 та складається з: цегляного одноповерхового адміністративного будинку площею 25,20 кв.м (літ.”А”); складської споруди з залізобетонних конструкцій площею 42,10 кв.м (літ.”Б”); двох блок-пунктів для заправки паливно-мастильними матеріалами; паркану металевого; асфальтового покриття площею 7000 кв.м; електричних обладнання та мереж потужністю 12 Квт.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, правомірною є вимога позивача щодо зобов’язання ВКП „ШАР” усунути перешкоди у користуванні ТВК „БУРД і Ко” торгівельно - промисловою базою, яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул..Новомосковська дорога, 5.

Судові витрати по сплаті держмита та витрат на забезпечення судового процесу покласти на відповідача –ВКП „ШАР” згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Торгово-виробничої компанії „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю) -задовольнити.

2. Визнати за Торгово-виробничою компанією „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю) (, м. Одеса, вул..Михайлівська, 44) право власності на завершену будівництвом торгівельно-промислову базу, яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул..Новомосковська дорога, 5 та складається з: цегляного одноповерхового адміністративного будинку площею 25,20 кв.м (літ.”А”); складської споруди з залізобетонних конструкцій площею 42,10 кв.м (літ.”Б”); двох блок-пунктів для заправки паливно-мастильними матеріалами; паркану металевого; асфальтового покриття площею 7000 кв.м; електричних обладнання та мереж потужністю 12 Квт.

3. Зобов’язати Виробничо-комерційне підприємство „ШАР” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Одеса, вул..25-ї Чапаївської дивізії, 2-А, ) усунути перешкоди у користуванні Торгово-виробничою компанією „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю) торгівельно- промисловою базою , яка розташована на земельній ділянці площею 0,8 га за адресою: м. Одеса, вул..Новомосковська дорога, 5.

4. Стягнути з Виробничо-комерційного підприємства „ШАР” у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Одеса, вул..25-ї Чапаївської дивізії, 2-А, , п/р в 2-й філії КБ „Укргазбанк” м. Одеса, МФО 328588) на користь Торгово-виробничою компанією „БУРД і Ко” (товариство з обмеженою відповідальністю) (, м. Одеса, вул..Михайлівська, 44, п/р690 в ОЦО АКБ „Промінвестбанк” м. Одеса, МФО 328135) витрати по сплаті держмита у сумі 85 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 11 липня 2008р.

Суддя Рога Н. В.