ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 р.

№ 2/36

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Дроботової Т.Б.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 05.05.08

у справі

№2/36

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області

до

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко"

Державний комітет рибного господарства України

Державне підприємство "Укрриба"

про

вилучення майна

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 10.09.08 №02-12.2/336, у зв’язку з перебуванням на лікарняному судді Швеця В.О., для розгляду касаційної скарги у цій справі призначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В.- головуючого, Гоголь Т.Г., Дроботової Т.Б.

В судовому засідання взяли участь представники:

від позивача: Нікітіна А.С. –за дов. від 25.04.08;

від відповідача: Тищенко А.М. –за дов. від 11.09.08; Гудименко О. –голова господарства.

від третьої особи-2: Стехун-Ноель Л.М. –за дов. від 21.04.08.

Представники третьої особи -1 у судове засідання не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

доповідач: Добролюбова Т.В

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області у січні 2008 року заявлений позов до Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко" про вилучення у відповідача на користь позивача цілісного майнового комплексу –ставків з гідротехнічними спорудами рибдільниці "Холми", що знаходиться за адресою: Корюківський район, с. Холми. Позовні вимоги обґрунтовані закінченням строку дії договору оренди від 04.05.01 і це є підставою для повернення вказаного майна орендодавцеві. При цьому, позивач посилався на приписи статей 17, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статей 387, 763, 785 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.03.08, ухваленим суддею Михайлюк С.І., позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції вмотивовуючи рішення встановив факт припинення дії договору оренди спірного майна 04.11.07 та наявність підстав для повернення ставків. При цьому, суд зазначив про відсутність доказів, підтверджуючих повернення відповідачем об’єкта оренди. Судове рішення обґрунтоване приписами частини 1 статті 13, частин 1, 2 статті 26, частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Григоровича О.М. –головуючого, Гольцової Л.А., Рябухи В.І., постановою від 05.05.08, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко" залишив без задоволення.

Селянське (фермерське) господарство "ГУД МЕН Ко" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати, як ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а матеріали справи просить скерувати на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на неврахування судами попередніх інстанцій того, що упродовж 1 місяця після закінчення дії договору оренди, заперечень з боку орендодавця щодо продовження дії договору відповідачеві не надходило, і це підтверджується журналом отримання поштової рекомендованої кореспонденції ЧД"Укрпошта". Скаржник вважає, що відповідно до пункту 10.6 договору та приписів статті 764 Цивільного кодексу України договір є продовженим. В підтвердження факту продовження користування майном, заявник вказує і на зарахування до Державного бюджету України орендної плати за 4 квартал 2007 року. Крім цього, скаржник зауважує на тому, що суд першої інстанції не обґрунтовано стягнув 4160,00 грн державного мита, оскільки заявлений фондом позов не є майновим.

Від Державного комітету рибного господарства України, Державного підприємства "Укрриба", Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.           Вищий господарський суд України заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом апеляційної інстанції приписів матеріального і процесуального законодавства.

Предметом позову є вимога Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області до Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко" про вилучення у відповідача на користь позивача цілісного майнового комплексу –ставків з гідротехнічними спорудами рибдільниці "Холми", що знаходиться за адресою: Корюківський район, с. Холми. Господарськими судами попередніх інстанцій установлено, що 04.05.01 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області –орендодавцем, укладено з Селянським (фермерським) господарством “ГУД МЕН К” –орендарем, договір оренди № 02-01 ставків з гідротехнічними спорудами рибдільниці "Холми”. За умовами цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс –ставки з гідротехнічними спорудами рибдільниці "Холми”, які в процесі приватизації не увійшли до статутного фонду ВАТ "Чернігіврибгосп”, але залишаються на його балансі (надалі –ЦМК), склад і вартість якого визначено відповідно до наведених у додатках № 1, 2, 3 акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу ЦМК, складеного станом на 01.04.01, вартість якого становить 416000,00 грн, у тому числі: основні фонди за залишковою вартістю 416000,00 грн. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору орендар приєднує до свого майна ЦМК в установленому порядку; майно ЦМК враховується окремо від іншого майна орендаря на окремому балансі із зазначенням того, що це майно є орендованим. Згідно з пунктом 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування ЦМК у термін, вказаний у договору, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі ЦМК. Відповідно до пункту 2.2. договору передача ЦМК в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно, власником ЦМК залишається держава, а орендар користується ним упродовж строку оренди. Пунктом 2.4. договору визначено, що вартість майна ЦМК, яке орендар повертає орендодавцю, визначається на підставі передавального балансу ЦМК та акта оцінки, складеного за даними інвентаризації на момент припинення дії цього договору, звіреного з актом приймання-передачі ЦМК в оренду; Орендар повертає ЦМК орендодавцю у порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором, ЦМК вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що він діє з 04.05.01 до 04.11.07 включно. Відповідно до пункту 10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності упродовж одного місяця, договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Суди обох інстанцій установили, що позивач листом від 02.11.07 № 8/4/4821, ще до закінчення дії договору, повідомив відповідача про не виконання ним умов договору оренди щодо обов’язкового страхування орендованого майна, і про відсутність у Регіонального відділення наміру продовжувати договір оренди на новий термін після його закінчення. Другий лист, позивач направив відповідачеві 08.11.07 №8/4/4821 про повернення орендованого майна в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду. Судом установлено факт отримання відповідачем вказаних листів, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення за №№3695516, 3796150. Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України. Відповідно до приписів статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди. Статтею 17 вказаного Закону унормовано, що термін дії договору визначається за погодженням сторін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється. Сторони неодноразово продовжували дію договору оренди. Згідно з приписами статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Після припинення договору орендар зобов’язаний звільнити приміщення. Судами установлено, що строк дії договору закінчився - 04.11.07. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження він зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди. Відповідно до приписів статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. З огляду на наведене колегія суддів визнає вірним висновок судів попередніх інстанцій про підставність задоволення позовних вимог. Довід касаційної скарги про помилковість стягнення судом першої інстанції 4160,00 грн державного мита спростовується наступним. Зі змісту приписів статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. У разі коли заявник звільнений від сплати державного мита, останнє при задоволенні позову справляється з відповідача, виходячи з розмірів задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову у разі вимог про витребування майна визначається вартістю майна, що витребовується. Судом установлено, що вартість майна становить 416000,00 грн. Таким чином, суд обґрунтовано стягнув з відповідача 4160,00 грн державного мита у розмірі 1 відсотка від вартості майна, тобто ціни позову. Колегія суддів також зазначає, що скаржник в касаційній скарзі вказує і на питання які, стосуються оцінки доказів. Проте, оцінка доказів, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів визнає, що при вирішені спору суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення касаційної скарги і скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.05.08 у справі №2/36 залишити без змін.

Касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ГУД МЕН Ко" залишити без задоволення.

Головуючий Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

Т.Дроботова