ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.08                                                                                           Справа№ 21/92

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Масловська Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

за позовом: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: закритого акціонерного товариства “Київ стар Дж.Ес.Ем.”, м. Львів, про демонтаж самовільно встановлених кондиціонерів.

за участю представників сторін:

від позивача –Левик С.А. –представ.

від відповідача –Сасевич О.М. –представ.

Суть спору: Позовну заяву подано Галицької районною адміністрацією Львівської міської ради, м. Львів, до закритого акціонерного товариства “Київ стар Дж.Ес.Ем.”, м. Львів, про зобов’язання закритого акціонерного товариства “Київ стар Дж.Ес.Ем.” демонтувати самовільно встановлені кондиціонери, розміщені на головному фасаді будинку №1 на вул. П. Беринди у м. Львові.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.03.2008 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 06.05.2008 р.. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 06.05.2008 р.. В судовому засіданні 17.06.2008 р. оголошено перерву до 25.06.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 02.09.2008 р., 09.10.2008 р..

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що на фасаді будинку по вул. Беринди, 1 у м. Львові були самовільно, без погодження із позивачем, встановлені кондиціонери, за що Семен Л.Б. –орендар приміщень –був притягнутий до адміністративної відповідальності. Розпорядженням Галицької районної адміністрації №75 від 26.01.2008 р. відповідача зобов’язано за власні кошти демонтувати кондиціонери, однак, до цього часу розпорядження не виконано. Просить позов задоволити.

Представник відповідача позов заперечив, з мотивів, зазначених у клопотанні. Ствердив, зокрема, що кондиціонери були встановлені на підставі відповідного і належно погодженого проекту на підставі дозволу №230/08 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, а 25.06.2008 р. було складено та підписано, зокрема, представником позивача, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив.

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що на фасаді будинку по вул. Беринди, 1 у м. Львові влаштовано два кондиціонери.

Відповідно до п. п. 3.2., 3.3., 4.2. Положення про порядок розміщення у м. Львові технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №28 від 01.02.2002 р. “Про впорядкування розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків на території м. Львова”, забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій і споруд, а також їх встановлення без відповідного дозволу. Дозволи на розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах, торцевих стінах, зовнішніх будівельних конструкціях будинків і споруд у межах історико-культурної заповідної території м. Львова, надає районна адміністрація на підставі звернення юридичних і фізичних осіб з вказанням місця розміщення елементу (пристрою).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача за отриманням погодження. Однак, листом від 20.08.2008 р. №823/31-вих позивач відмовив, з посиланням на розгляд справи судом. Належних доказів наявності передбачених законом підстав для відмови у наданні такої згоди суду не надано, хоча згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

За встановлення цих кондиціонерів без згоди позивача, відповідач до відповідальності не притягався. Як випливає з протоколу №111 від 12.12.2007 р. про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 150 КУпАП, постанови адміністративної комісії №533 від 20.12.2007 р. Галицької районної адміністрації, за самовільне встановлення кондиціонерів був притягнутий до відповідальності орендар приміщень – гр. Семен Лев Богданович –менеджер КВП “Енергомонтаж”. Водночас, відповідач не заперечував того факту, що встановлення кондиціонерів було здійснено саме відповідачем.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації №75 від 26.01.2008 р. “Про демонтаж самовільно встановлених кондиціонерів, розташованих на головному фасаді будинку №1 на вул. Беринди”, був затверджений висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №1 від 15.01.2008 р.) та зобов’язано відповідача за власні кошти демонтувати самовільно встановлені кондиціонери, розташовані на головному фасаді будинку №1 на вул. Беринди до 15.02.2008 р. Не зважаючи на попередження, кондиціонери демонтовані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У відповідності до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 р., власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 17.05.2005 р. “Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій”, затверджені відповідні правила, відповідно до п. 1.4.1. яких переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем забезпечено виготовлення робочого проекту на переобладнання приміщень будівлі за адресою м. Львів, вул. Беринди, 1; 1-го поверху для розміщення приміщень інформаційно-сервісного центру та підвалу філії ЗАТ “Київ стар Дж.Ес.Ем.” у м. Львові, погоджено його встановленому порядку, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт №203/08 від 23.04.2008 р. інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області та завершено виконання відповідних робіт, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, підписаного комісією, у т.ч. представником позивача.

Більше того, відповідно до п.1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, але лише те, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Посилання позивача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, не приймається до уваги, оскільки серед зазначених органів не згадуються районні адміністрації.

У відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦК України, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок лише якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб. Однак, належних доказів наявності у даному випадку підстав для задоволення позовних вимог не було доведено суду у встановленому порядку належними доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.14,376 ЦК України, ст.ст.24,73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 33, 41, 42 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                           Масловська Л.З.