ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2008 р.

№ 14/408-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз"

на постанову

від 28.02.2008

Запорізького апеляційного

господарського суду

у справі

№ 14/408-07

господарського суду

Херсонської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз"

до

Відкритого акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль"

про

стягнення грошової суми

В судове засідання представники сторін не з’явилися, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз" звернулося з позовом до відкритого акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про стягнення з відповідача 174677,37 грн. інфляційних та 38750,76 грн. річних.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 у справі № 14/408-07 позов задоволено частково. Стягнено з ВАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь ВАТ по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз" 114007,12 грн. інфляційних та 26967,03 грн. річних. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28.02.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 03.12.2007, постанову апеляційного суду від 28.02.2008 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 43, 115 ГПК України, ст.ст. 11, 526, 599, 625 ЦК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування Запорізьким апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 06.02.2003 між сторонами у справі був укладений договір № 3ТЕ, згідно умов якого позивач зобов’язався надати відповідачу послуги з транспортування природного газу, а відповідач зобов’язався оплатити вказані послуги в обсязі та на умовах визначених договором.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за вказаним договором, позивач звернувся з позовом до господарського суду Херсонської області про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ та надані послуги по його транспортуванню за січень-травень 2003 року, а також сум пені та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.08.2003 у справі № 13/399 з відповідача на користь позивача стягнуто 1874135,78 грн. основного боргу, 44066,38 грн. пені, 22370,72 грн. інфляційних, а також 1818,00 грн. судових витрат.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.12.2005 у справі № 3/322-05 з ВАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь ВАТ "Херсонгаз" стягнуто 110125,08 грн. інфляційних та 29446,04 грн. річних, нарахованих за період з 01.01.2004 по 01.10.2005.

Судами також встановлено, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача 174677,37 грн. інфляційних та 38750,76 грн. річних за період з 01.10.2005 по 17.09.2007.

Вищенаведеним обставинам, які повністю відповідають наявним матеріалам справи, суди дали належну оцінку і з урахуванням вимог ст.ст. 11, 526, 509, 625 ЦК України, дійшли до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 114007,12 грн. інфляційних та 26967,03 грн. річних, які нараховані на залишок основного боргу, стягненого за рішенням суду.

Наявні матеріали справи не суперечать вищезазначеним висновкам суду, а постановлене у справі судове рішення, у його наведеній частині, не оскаржується жодною з сторін.

Відмовляючи позивачу в задоволенні його вимог про стягнення з відповідача 60670,25 грн. інфляційних та 11783,73 грн. річних, суди правомірно виходили з того, що позивачем, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, безпідставно проведено нарахування вказаних сум не на суму основного боргу, а на основний борг з врахуванням інфляційних та річних, які раніше стягнуті за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 28.02.2008 та рішення господарського суду Херсонської області від 03.12.2007 у справі № 14/408-07 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.