ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.08р.

Справа № 14/280-08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТ-І", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, буд. 44

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівник", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська, буд. 59

про стягнення 30000,00 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача Некрасов О.О. - представник за довіреністю № 28/07-1 від 28.07.2008 року

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТ-І", м. Дніпропетровськ, звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівник", м. Дніпропетровськ, про стягнення на підставі контракту № 02/10-07 від 02.10.2007 року витрати за надання юридичних послуг в сумі 30 000,00 грн.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 17.09.08 р., 07.10.08 р. не з'явився.

Про слухання справи відповідача було належним чином повідомлено: ухвали суду направлялись на адресу, зазначену в позовній заяві та в витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.09.08 р. (арк. справи 37).

Дослідивши матеріали справи заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, по справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.08 р. по справі № 11/137-08 з товариства з обмеженою відповідальністю підприємства "Машинобудівник" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТ-І" було стягнуто 52979,26 основного боргу, 3768,98 грн. пені, 567,48 грн. держмита, 95,58 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заявлені позовні вимоги в частині, щодо стягнення 30000,00 грн. - пов'язаних з одержанням юридичних послуг господарським судом до розгляду не були прийняті, оскільки, як було зазначено в рішенні суду від 05.05.08 р., під збільшенням позовних вимог, передбачених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було встановлено у позовній заяві (абз. 2 пп. 3. 7 п. З роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97р. №02-5/287 "Про деякі питання практики застосування ГПК України").

01.08.08 р. позивач звернувся до суду повторно, де просить суд стягнути з відповідача витрати за надання юридичних послуг у розмірі 30000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підготовки та юридичного супроводження інтересів товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТ-І" щодо стягнення з відповідача заборгованості по контракту № 02/10-07 від 02.10.2007 року між ТОВ "ЛТ-І" та підприємцем Бірюк Андрієм Миколайовичем було укладено Договір про надання юридичних послуг № 25/03-01 від 25.03.2008 року. Детальний опис та обсяг юридичних послуг визначено у Завданнях до цього Договору: Завдання № 1 від 25.03.08 р. та Завдання № 2 від 10.04.08 р. (арк. справи 18, 20).

Вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

По-перше, позивачем не доведено об'єм виконаних робіт згідно Завдань № 1 від 25.03.08 р. та № 2 від 10.04.08 р.

По-друге, згідно ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5. 27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дати засвідчення копії.

Позивач надав до справи копію платіжного доручення № 260 від 14.04.08 р., не засвідчену належним чином; на вимогу суду позивач не надав оригінал даного документу для огляду та засвідчену копію у справу, тому вона не може розглядатись судом як належний доказ.

По-третє, згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Отже, до складу судових витрат, які можуть бути стягнуті з відповідача, входять оплати послуг адвоката (фізичної особи), тоді як позивачем надані докази надання йому правової допомоги суб'єктом підприємницької діяльності (арк. справи 34-35).

Суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити.

Судові витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 36, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя

С.П. Панна

Рішення підписано 31.10.08 р.

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

І. В. Левицька