ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2008 р.

Справа № 6/135

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М.розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 6/135

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод", м. Гайворон Кіровоградської області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м. Кіровоград

про стягнення 243056,48 грн.

Представники сторін:

від позивача - Травінський О.О., довіреність № 1102 від 08.09.2008 року;

від позивача - Форостяна Л.М., довіреність № 1104 від 08.09.2008 року;

від відповідача - Даценко О.О., довіреність № 2874/07 від 06.06.2008 року.

При секретарі судового засідання - Царенко К.К.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.09.2008 року до 30.09.2008 року, з 16.10.2008 року до 23.10.2008 року.

Відкритим акціонерним товариством "Гайворонський тепловозоремонтний завод" (далі – ВАТ "Гайворонський тепловозоремонтний завод", позивач) подано позов про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" (далі – ВАТ “Кіровоградобленерго, відповідач) на користь позивача втрат електроенергії в лінії електропередач в сумі 19034,60 грн., а також втрачену вигоду в сумі 224021,88 грн., сплачене державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю. Враховуючи, що Гайворонською міською радою 14.01.2005 року прийнято рішення № 507 про безкоштовну передачу у власність ВАТ “Кіровоградобленерго” повітряної лінії 10 кВ № 102, яка актом приймання-передачі передана 29.04.2005 року у власність ВАТ “Кіровоградобленерго”. ВАТ “Кіровоградобленерго”зобов'язано відшкодувати втрати електроенергії за 34 місяця в лінії електропередач в сумі 19034,60 грн. та втрачену вигоду в сумі 224021,88 грн.

Позивачем зроблено розрахунок втрат активної електроенергії в лінії Л-102 з травня місяця 2005 року по лютий 2008 року на підставі “Методики по визначенню втрат електроенергії у трансформаторах і лініях електропередач”, затвердженої Міністерством енергетики України 18.02.1998 року (далі – Методика).

Представники відповідача позов повністю заперечили. Порядок визначення (розрахунковим шляхом) технологічних втрат електричної енергії в мережах на ділянці від місця встановлення розрахункових засобів обліку до межі балансової належності зазначається в договорі та оформляється додатком “Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача”. Відсутність доказів укладення додатку до договору від 14.03.2006 року № 150 “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача” виключає визначення розміру втрат в лінії електропередач ПЛ-10 кВ № 102. Позивач був зобов'язаний самостійно перенести, враховуючи визначену та погоджену сторонами межу балансової належності і експлуатаційної відповідальності сторін, розрахунковий лічильник з ПС “Гайворон” та бути встановлений на РТП опорі 44 ПЛ-10кВ № 102. У випадку укладення між сторонами вказаного додатку до договору від 14.03.2006 року № 150 втрати активної електроенергії в лінії електропередач ПЛ-10 кВ № 102 в період з травня 2005 року по лютий 2008 року дорівнювали 4639,49 грн., а втрати реактивної електроенергії в сумі 108,93 грн. Застосований позивачем спрощений метод обчислення втрат з винятковим (вимушеним), в разі обмеження ресурсів необхідного обладнання, матеріалів. Відповідачем розрахунок втрат в лінії було проведено по першому варіанту для повітряних ліній згідно п. 3.1 Методики.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній документами.

Заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у засіданні суду, дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, господарський суд встановив наступне.

Між ВАТ “Кіровоградобленерго” та ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” 12.05.2004 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 150 (далі – договір від 12.05.2004 року № 150), відповідно до якого сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: відповідач постачати електричну енергію, а позивач своєчасно оплачувати вартість спожитої електричної енергії.

Додатком № 9 до вказаного договору укладено “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін” було встановлено межу балансової належності на контактних приєднаннях шин СШ-10 кВ ПС “Гайворон”.

П. 1.4 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, з наступними змінами (надалі за текстом - НКЕЕ) визначено, що електрична енергія продається в точці продажу, розташування якої зазначається у відповідному договорі. Точка продажу, як правило, установлюється на межі балансової належності електроустановок споживача.

Виданими позивачу технічними умовами на підключення до електромереж № 639/13 від 15.07.2002 року було передбачено встановлення розрахункового засобу обліку активної та реактивної електроенергії в ячейці 10 кВ ПС “Гайворон”35/10 кВ.

На виконання виданих технічних умов та п. 1.4 ПКЕЕ розрахунковий лічильник було встановлено на межі балансової належності в ПС “Гайворон”, що підтверджується п. 6 додатку № 4 “Графік зняття показів засобів обліку електроенергії”договору від 12.04.2004 року № 150.

Рішенням виконавчого комітету Гайворонської міської ради № 676 від 25.11.2004 року та актом приймання-передачі від 09.12.2004 року до комунальної власності міста було передано лінію електропередач ПЛ - 10 кВ № 102 від ПС “Гайворон” 35/10 кВ по вул. Кірова.

Актом приймання-передачі від 09.12.2004 року ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод”передав, а Комбінат комунальних підприємств Гайворонської міськради прийняв у власність ПЛ-10 кВ № 102.

Гайворонською міською радою 14.01.20005 року прийнято рішення № 507 про безкоштовну передачу у власність ВАТ “Кіровоградобленерго”повітряної лінії 10 кВ № 102.

Актом приймання-передачі 29.04.2005 року Гайворонська міська рада безкоштовно передала у власність ВАТ “Кіровоградобленерго”ПЛ-10 кВ № 102.

Між позивачем та відповідачем 14.03.2006 року було переукладено договір про постачання електроенергії № 150 (далі –договір від 14.03.2006 року № 150) , який є діючим до сьогоднішнього дня.

Додатком № 3 до вказаного договору від 14.03.2006 року № 150 укладено “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін” встановлено межу балансової належності та відповідальності за стан і обслуговування електромереж та установок - на впаєчних контактах РТП на опорі 44 ПЛ-1 ОкВ № 102.

П. 1 договору від 14.03.2006 року № 150 визначено, що точкою продажу електроенергії є межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію.

Після укладення договору про постачання електроенергії від 14.03.2006 року розрахунковий лічильник повинен був бути перенесений з ПС “Гайворон” та встановлений на РТП опорі 44 ПЛ-10кВ № 102 (тобто на межі балансової належності).

Прилад обліку було перенесено лише після видачі 23.11.2007 року № 150 Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Кіровоградській області припису № 225, згідно якого саме позивача зобов'язано засоби обліку електроенергії встановити на межі балансової належності і експлуатаційної відповідальності сторін та привести засоби обліку електроенергії у відповідності до п. 3.20 ПКЕЕ.

Факт встановлення позивачем засобу обліку у відповідності до додатку № 3 до договору “Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін”підтверджується актом заміни (перевірки) комерційних засобів обліку від 07.02.2008 року.

Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж електропередавальної організації та Споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат електричної енергії виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюються додатком “Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача”(п. 7.2 договору від 14.03.2006 року № 150).

Пунктом 6.25 ПКЕЕ визначено, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі розподілу балансової належності електромереж значення обсягу електричної енергії, визначеного за показами такого засобу обліку, приводиться до відповідної межі балансової належності електромереж, а саме, втрати електричної енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця встановлення розрахункових засобів обліку відносяться на рахунок організації, на балансі якої перебуває зазначена ділянка мережі. Порядок визначення (розрахунковим шляхом) технологічних втрат електричної енергії в мережах на ділянці від місця встановлення розрахункових засобів обліку до межі балансової належності зазначається в договорі. Порядок визначення (розрахунковим шляхом) технологічних втрат електричної енергії в мережах на ділянці від місця встановлення розрахункових засобів обліку до межі балансової належності зазначається в договорі та оформляється додатком “Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача”.

Укладаючи “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача” ВАТ "Гайворонський тепловозоремонтний завод" та ВАТ "Кіровоградобленерго" повинні були встановити дані для розрахунку втрат в лінії та визначити формулу розрахунку втрат, що підставою для стягнення втрат електричної енергії в мережах споживача.

Тому, сторони при розрахунку втрат електричної енергії в лінії електропередач ПЛ-10 кВ № 102 в період з травня 2005 року по лютий 2008 року застосовують різні методи розрахунку. При цьому, ВАТ "Кіровограденерго" наполягає, що розрахунок втрат зроблений на виконання вимог господарського суду при збереженні позиції позивача про необхідність відмови в задоволенні позову з інших підстав.

Сторони не надали господарському суду докази укладення додатку до договору від 14.03.2006 року № 150 “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача.

Відсутність доказів укладення додатку до договору від 14.03.2006 року № 150 “Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача” виключає можливість визначення розміру втрат в лінії електропередач ПЛ-10 кВ № 102.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” не був позбавлений права ініціювати внесення змін чи доповнень до договору від 14.03.2006 року № 150 про необхідність підписання “Розрахунку втрат електроенергії в мережах споживача даного договору”.

ВАТ “Кіровоградобленерго” листом № 340/13 від 19.01.2005 року у відповідь на лист ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” повідомило відповідача про неможливість на даний момент погодити зміну місця встановлення розрахункового засобу обліку, в зв'язку з тим, що ПКЕЕ та Правилами улаштування електроустановок визначено місце встановлення лічильників на межі розподілу мереж (по балансовій належності) електропостачальної організації і споживача.

Лінія ПЛ-10 кВ № 102 була безкоштовно передана у власність ВАТ “Кіровоградобленерго” 29.04.2005 року згідно акту приймання-передачі, після направлення ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” вказаного листа на адресу відповідача, щодо погодження зміни встановлення розрахункового засобу обліку.

ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” не надав господарському суду доказів звернення до ВАТ “Кіровоградобленерго” після укладення договору від 14.03.2006 року № 150 та додатку № 3 до вказного договору, яким встановлено межі балансової належності та відповідальності позивача та відповідача за стан і обслуговування електромереж та установок - на впаєчних контактах РТП на опорі 44 ПЛ-1 ОкВ № 102.

Відповідно до ст. 22, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, ст. 224, абз. 4 п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а особа, яка порушила господарські зобов'язання, повинна відшкодувати завдані цим збитки, збитками є також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

З приписів зазначених вище статей вбачається, що при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення зобов'язання. Однак, позивач будує свій розрахунок втраченої вигоди лише на припущеннях без наведення конкретних встановлених фактів.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (п. 3 ст. 623 Цивільного кодексу України).

Позивач надав до суду копії листів № 7/1 від 07.02.2008 року, № 8/1 від 13.02.2008 року та копію договору № 1/31 від 10.01.2006 року. При цьому жодного пояснення наданим документам не надав.

Ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не доказав, що збитки у ВАТ “Гайворонський тепловозоремонтний завод” виникли тільки через не відшкодування ВАТ “Кіровоградобленерго” технологічних втрат в мережах, а не через заборгованість інших осіб. Позивач також, не довів, що у випадку проведення відповідачем відшкодування технологічних втрат зекономлені кошти він не направив би на погашення своїх боргів перед іншими особами, сплату податків та інше, а використовував би їх в одержанні прибутку.

Враховуючи викладене та керуючись статями ст. ст. 32–34, 43, 44, 47-1, 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, визначені статтею 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

О.М.Баранець