ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" червня 2008 р. справа № 8/120/б

За заявою відкритого акціонерного товариства “Райффайзен банк Аваль” в особі Чернівецької обласної дирекції, м. Чернівці

до сільськогосподарського виробничого кооперативу “Сталінешть”, с. Стальнівці Новоселицького району

про визнання банкрутом

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Від ініціюючого кредитора: не з’явився

Ліквідатор –не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 31.05.2006 р. за заявою ВАТ “Райффайзен банк Аваль” в особі Чернівецької обласної дирекції порушено справу про банкрутство СВК “Сталінешть” як відсутнього боржника в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, постановою від 06.06.2006 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Комерзана З.Д.

Ухвалою від 06.11.2006 р. припинено спрощену процедуру ліквідації банкрута в зв’язку з виявленням майна відсутнього боржника.

Постановою від 29.03.2007 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено розпорядника майна Комерзана З.Д.

Ухвалою від 07.05.2008 р. до розгляду в судовому засіданні на 27.05.2008 р. призначено, зокрема, заяву ВАТ “Райффайзен банк Аваль” про відшкодування поточних витрат.

Ухвалою від 27.05.2008 р. розгляд заяви відкладено на 24.06.2008 р. у зв’язку з неявкою представника ініціюючого кредитора.

У судове засідання 24.06.2008 р. представник ініціюючого кредитора та ліквідатор Комерзан З.Д. не з’явилися. Ліквідатор надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, ініціюючий кредитор про причини неявки представника не повідомив.

Враховуючи, що ініціюючого кредитора належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, наданих матеріалів достатньо для розгляду заяви по суті, підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

Заява ініціюючого кредитора обґрунтована тим, що після порушення справи про банкрутство боржника кредитор поніс поточні витрати в сумі 6392 грн., пов’язані з провадженням у справі про банкрутство, а саме –203 грн. судових витрат, 378,00 грн. на публікацію оголошення про перехід до загальних процедур банкрутства, 5811,00 грн. на оплату на оплату послуг арбітражного керуючого та відшкодування його витрат, зазначені витрати кредитор просить затвердити до відшкодування за рахунок майна боржника.

Ліквідатор письмового відзиву на заяву кредитора не подав.

Розглянувши заяву кредитора, додані до неї документи та матеріали справи, суд встановив, що заява ВАТ “Райффайзен банк Аваль” про затвердження поточних витрат у сумі 6392 грн. задоволенню не підлягає.

Так, до складу поточних вимог кредитором включено його витрати по держмиту і інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 203 грн. за звернення з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, витрати на публікацію оголошення у справі про банкрутство та витрати на оплату послуг арбітражного керуючого Комерзана З.Д.

Відповідно до абз. 8 ст. 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред’являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Слід констатувати, що вимоги, заявлені кредитором, не є такими, що виникли за зобов’язаннями боржника, а є витратами, пов’язаними з провадженням у справі про банкрутство, розгляд яких в порядку ст. 23 Законом не передбачено.

Згідно з п. “г” ч. 1 ст. 31 Закону в першу чергу задовольняються витрати, пов’язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі:

витрати на оплату державного мита;

витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство;

витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута;

витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв’язку з визнанням мирової угоди недійсною;

витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов’язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їх коштів;

витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в порядку, передбаченому статтею 27 цього Закону.

Перелічені витрати відшкодовуються ліквідаційною комісією після реалізації нею частини ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відтак, вимоги кредитора щодо коштів, сплачених в якості судових витрат та на оплату оголошення про порушення справи про банкрутство підлягають відшкодуванню ліквідатором (ліквідаційною комісією) в першу чергу в порядку, визначеному зазначеною статтею Закону, і не повинні розглядатися судом в порядку ст. 23 Закону, оскільки не є вимогами за поточними зобов’язаннями боржника.

У разі безпідставного невідшкодування ліквідатором таких витрат учаснику провадження у справі про банкрутство, зацікавлена особа може оскаржити дії ліквідатора в порядку ч. 4 ст. 25 Закону.

Підлягають відхиленню також вимоги щодо витрат кредитора на оплату послуг і витрат арбітражного керуючого, оскільки така оплата здійснювалася до 29.03.2007 р. за рахунок ініціюючого кредитора на підставі ухвали господарського суду від 14.11.2006 р. відповідно до ч. 10 ст. 3-1 Закону, в подальшому згідно постанови від 29.03.2007 р. оплата послуг керуючого та виплата йому винагороди мала здійснюватися за рахунок коштів боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-1, 23, 25, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд

У Х В А Л И В :

1. Вимоги ВАТ “Райффайзен банк Аваль” відхилити.

Суддя Т.І. Ковальчук