ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"06" червня 2008 р.

Справа № 4/169

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/169

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Райз", м. Київ.

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "НИВА", смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області.

про стягнення 1 441 820 грн. 66 коп. заборгованості за отриманий товар

Представники сторін:

від позивача: - Коваль І.Ю., довіреність № 956-07UR від 05.10.07

від відповідача: участі не брали. Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення № 3094437 вручене відповідачу 05.05.2008 року.

Передбачені ст. 77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Представник позивача наполягає на розгляді справи на підставі наявних у справі матеріалів в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому господарський суд дає негативну оцінку діям відповідача в частині невиконання вимог суду викладених в ухвалі від 29.04.2008 року щодо надання до суду пояснень чи можливих заперечень по суті позовних вимог.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "НИВА", смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області заборгованості по оплаті за отриманий товар в розмірі 1441820 грн. 66 коп. та судових витрат на користь Закритого акціонерного товариства "Райз", м. Київ.

Відповідач письмово позовні вимоги не заперечив, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд -,

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного 16.08.2007 року договору поставки сільськогосподарської техніки на умовах 100% передоплати № 8684-09 МКР (в подальшому договір), предметом якого повноважні представники сторін в результаті вільного волевиявлення визначили умови щодо проведення господарських операцій по передачі, прийманню та оплаті сільськогосподарської техніки (товару).

Згідно до п. 1.1 договору умови оплати отриманого товару визначено у вигляді проведення 100% попередньої оплати товару до дати передачі товару. Відповідно до п. 8.7 договору у разі отримання товару покупцем до повної оплати його вартості, товар вважається переданим на умовах товарного кредиту, за яким відповідач зобов'язується сплатити позивачу відсотки за користуванням товарним кредитом в розмірі 28 % з дня отримання товару до дня повної його оплати. У відповідності до п. 3.4 договору сторони погодили проведення оплати за товар в наступному порядку, перший платіж в сумі 473144 грн. 50 коп. до 01.10.2007 року та другий платіж в сумі 1892 578 грн. до 20.10.2007 року.

Згідно до п. 7.2 договору у випадку порушення покупцем термінів оплати він оплачує продавцю штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно не сплаченої суми заборгованості, включаючи суму процентів по товарному кредиту, за кожен день прострочення оплати. Умови договору та додаток до договору підписані повноважними представниками сторін в результаті вільного волевиявлення, не оспорені та договір не визнано недійсним, нечинним і не розірвано у встановленому порядку, підписи повноважних представників сторін засвідчено прикладенням відтисків печаток підприємств.

Відповідно до п. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

На виконання умов договору, по накладній № ВН/024/696 від 14.09.2007 року через представника Горбенка В.В. за довіреністю ЯНХ № 357937 від 14.09.2007 року позивач поставив сільськогосподарську техніку, а саме зерновий бак JOHN DEERE 1910 (340 буш) та пневматичну сівалку JOHN DEERE 1895 NO TILL (9,1) на загальну суму 1 158 722 грн. 50 коп.

Поставка сільськогосподарської техніки за вказаною накладною проведена у відповідності з додатком до договору № 1 від 16.06 2007 року, який був погоджений сторонами при укладанні договору та підписаний без зауважень і доповнень.

Відповідач прийняв поставлену продукцію повністю без зауважень, факт прийняття продукції завірив своїм підписом на накладній. Прийняття продукції відповідачем не оспорюється.

Однак, в свою чергу, відповідач не виконав умови п. 1.1 договору, а саме не здійснив передоплату в розмірі 100 % до моменту отримання товару, а лише частково погасив борг у сумі 100 000 грн.

Заборгованість за поставлений товар в розмірі 1 058 722 грн. 50 коп. залишилась непогашеною і після моменту отримання товару повинна рахуватись боргом.

Згідно до п. 8.7 договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користуванням товарним кредитом з розрахунку 28 % річних. Відповідно до розрахунку з відповідача підлягає до стягнення сума відсотків по товарному кредиту в період з 14.09.2007 року по 28.03.2008 року в розмірі 175 109грн. 95 коп.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу та відсотків за користуванням товарним кредитом підлягають до повного задоволення, оскільки, є обґрунтованими вимоги про стягнення суми основного боргу та відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 1 233 832 грн. 45 коп. підлягають до стягнення в примусовому порядку.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

Одержання відповідного товару підтверджується підписом відповідача на накладній, що в відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № 99 від 16.05.1996р. є належним доказом підтвердження отримання товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв поставлений товар повністю, але не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639, 655, 691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в накладній (а.с. 18).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату поставленого позивачем товару на суму 1 058 722 грн. 50 коп.

Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті поставленого та отриманого товару.

Позивач правомірно просить стягнути основний борг та відсотки за товарний кредит в розмірі 1 233 832 грн. 45 коп. з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Крім цього, п. 7.2 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно несплаченої суми попередньої оплати за кожен день прострочення. За розрахунками позивача сума пені за прострочення попередньої оплати складає 84 929 грн. 85 коп. в період з 20.10.2008 року по 28.03.2008 року.

Господарський суд приймає до уваги, що при нарахуванні пені позивач врахував вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України про порядок застосування штрафних санкцій за приписом якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, зміст пункту 7.2 договору поставки сільськогосподарської техніки № 8684-09 МКР від 16.08.2007 року, який передбачає наслідки несвоєчасної оплати продукції покупцем та встановлює пеню у розмірі подвійної облікової ставки несплаченої суми заборгованості за кожний день прострочки, є таким, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, на думку господарського суду до стягнення може бути визначена пеня, яка нарахована у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, тобто виходячи з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, яка в період з 01.06.2007 року по 31.12.2008 року становила 16 % і відповідно до розрахунку складає 33 879 грн. 12 коп. та в період з 01.01.2008 року по 28.03.2008 року подвійна облікова ставка НБУ становила 20 % і відповідно пеня за цей період складає 51 050 грн. 73 коп., а всього за період з 20.10.2007 року по 28.03.2008 року становить 84 929 грн. 85 коп.

При визначенні розміру пені господарським судом враховано, що господарський суд позбавлений можливості застосувати своє право передбачене ст. 82 ГПК України щодо зменшення у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання та визначити розмір пені у меншому розмірі, оскільки підставою для зменшення суми пені є приписи ст. 233 ГК України згідно до яких у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому господарським судом враховується, що відповідачем не виконувалось господарське зобов'язання по проведенні оплати в значному розмірі, ступінь виконання зобов'язання є незначним, мають поширення інфляційні процеси в економіці, а визначена для стягнення пеня в розмірі 84 929 грн. 85 коп. не є надмірно великою в порівнянні з розміром заборгованості (лише 8 %). При цьому господарським судом також враховується, що відповідач не заявив обґрунтованого клопотання про зменшення розміру пені та не надав будь-яких доказів наявності підстав, які необхідно взяти до уваги згідно до ст. 233 ГК України.

Крім того, за приписом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи викладене з відповідача підлягає до стягнення три проценти річних за весь період прострочення виконання зобов'язання з 20.102007 року по 28.03.2008 року в розмірі 14 009 грн. 94 коп.

Господарський суд не погоджується з позивачем щодо стягнення збитків від інфляції в сумі 109 048 грн. 42 коп. за період з листопада 2007 року по лютий 2008 року, оскільки, при проведеному судом перерахунку розміру індексу інфляції сума збитків складає 108 744 грн. 46 коп. у розрахунку ж відповідача дана сума помилково визначена як 109 048 грн. 42 коп., дану похибку у розрахунку господарський суд відносить на арифметичну помилку. Таким чином, вимоги відповідача щодо стягнення збитків від інфляції підлягають до часткового задоволення в сумі 108 744 грн. 46 коп. за період з листопада 2007 року по лютий 2008 року включно.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, до стягнення підлягає 1 058 722 грн. 50 коп. основного боргу, 175 109грн. 95 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 84 929 грн. 85 коп. пені., 14 009 грн. 94 коп. - процентів річних, 108 744 грн. 46 коп. втрат від інфляції, всього на суму 1 441 516 грн. 70 коп.

Господарським судом звертається увага на той факт, що сторонами було укладено договір поставки сільськогосподарської техніки на умовах 100% передоплати, а фактично згідно до умов вказаного договору проводились господарські операції по поставці товару на умовах товарного кредиту з визначеними строками першого та другого платежу відповідно до п. 3.4 договору. За приписами ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, назва договору не є істотною умовою договору та не може впливати на наявність прав чи обов'язків сторін без урахування всих істотних умов договору.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства "НИВА", смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, вул. Ілліча, 32/23, (р/р 0298 в “Промінвестбанк” м. Кривий ріг, МФО 305493; р/р 0724 в “Промінвестбанк” м. Жовті Води, МФО 305363, ) на користь закритого акціонерного товариства "Райз", м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 152, (р/р 6675 у ВАТ “Укрексімбанк” м. Київ, МФО 322313, ) заборгованість за отриманий товар в розмірі 1 441 516 грн. 70 коп., з яких 1 058 722 грн. 50 коп. основного боргу, 175 109 грн. 95 коп. відсотків за користування товарним кредитом, 84 929 грн. 85 коп. пені., 14 009 грн. 94 коп. процентів річних та 108 744 грн. 46 коп. втрат від інфляції, сплачене державне мито в розмірі 14 415 грн. 17 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 117 грн. 98 коп.

Наказ видати.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю. І. Хилько