донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.06.2008 р.                                                              справа №44/79пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Айнетдінов Е.І. - довір. № 02/17-503 від 05.05.2008р.,

від відповідача:

Маркуц Г.В. - головний спеціалист відділу, довір. № 22 від 04.03.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

21.05.2008 року

по справі

№ 44/79пд

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "ПОГ і БП", м. Донецьк

до

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк

про

внесення змін до договору купівлі-продажу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.05.2008р. по справі № 44/79пд задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю „ПОГ І БП”, м. Донецьк до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк про внесення змін до договору купівлі-продажу № 3648 від 21.01.2000р. шляхом викладення пункту 5.4 розділу 5 „Обов’язки покупця” у наступній редакції „...завершити будівництво та ввести об’єкт в експлуатацію до 01.01.2012 року із збереженням первісного призначення...”.

Вказаним рішенням внесено зміни до договору купівлі-продажу № 3648 від 21.01.2000р. шляхом викладення пункту 5.4 розділу 5 „Обов’язки покупця” у наступній редакції „...завершити будівництво та ввести об’єкт в експлуатацію до 01.01.2012 року із збереженням первісного призначення...”.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі, регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області по справі № 44/79пд та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своїх вимог заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не повністю з’ясовано всі обставини по справі, що мають значення для вирішення спору та невірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 652 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначає, що строк введення об’єкту в експлуатацію вже продовжувався з 01.01.2005р. до 01.01.2008р., проте позивачем не вжито вичерпних заходів щодо виконання вказаних умов Договору не зважаючи на те, що згідно ст. 19 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” строки введення Будинку в експлуатацію є обов’язковою істотною умовою Договору, порушення якої є підставою для розірвання Договору.

При цьому апелянт зазначає, що, враховуючи тривалий термін будівництва та малий обсяг виконаних робіт та недостатнє обгрунтування неможливості введення об’єкту в експлуатацію в строк, ним було запропоновано позивачу розірвати спірний договір на підставі ст. 188 Господарського кодексу України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вимоги скаржника не визнав. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Розглянувши матеріали справи, доводи заявника скарги, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне:

За договором купівлі-продажу № 3648 від 21.01.2000р., укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю „ПОГ І БП” (далі –Товариство, покупець) та регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області (далі –Фонд), Товариство придбало об’єкт незавершеного будівництва 16-поверховий 63-квартирний житловий будинок, розташованого за адресою 83005, місто Донецьк, вулиця Купріна 10а.

Відповідно до вимог ст. 240 ЦК УРСР, ст. 655 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна”, а також розділів 1 та 2 Договору, продавець зобов’язався передати у власність покупця державне майно Будинок, а Товариство зобов’язалося прийняти цей майновий об’єкт і сплатити за нього грошову суму 1’000 грн.

П. 5.4. Договору передбачено обов’язок Товариства ввести Будинок в експлуатацію до 2005 року, тобто не пізніше 31.12.2004р. Додатковою угодою до Договору від 08.10.2004р. сторони відстрочили термін введення будинку в експлуатацію до 01.01.2008р. Належним та допустимим доказом введення нерухомості в експлуатацію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1243 „Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів” є акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, підготовлений державною приймальною комісією, та який свідчить про готовність до експлуатації об’єктів нового будівництва та їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог і вихідних даних на проектування.

На момент розгляду справи у позивача відсутні докази прийняття до експлуатації закінченого будівництвом спірного об’єкту.

Ч. 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 652 ЦК України надає право учаснику Договору на зміну його умов у разі, коли істотно змінюються обставини, якими сторони керувалися при укладенні Договору.

В порядку частини 2 статті 188 ГК України 19.12.2007р. Товариство листом № 19/12/07-33 повідомило Фонд про намір змінити умови пункту 5.4 Договору та пролонгувати строк введення Будинку в експлуатацію, додаючи при цьому техніко-економічне обґрунтування вказаного продовження, проект додаткової угоди тощо. Відповіді на вказану пропозицію Товариство у двадцятиденний строк не отримало, що відповідно до ч. 4 статті 188 ГК України надало позивачу право на звернення до суду з позовом про внесення до пункту 5.4 Договору відповідних змін.

Товариство звернулося до суду з позовом до Фонду про внесення змін до договору купівлі-продажу об’єкту незавершеного будівництва 16-поверхового 63-квартирного житлового будинку, розташованого за адресою 83005, місто Донецьк, вулиця Купріна 10а № 3648 від 21.01.2000р. (далі –Договір) шляхом викладення пункту 5.4 розділу 5 „Обов’язки покупця” у наступній редакції „...завершити будівництво та ввести об’єкт в експлуатацію до 01.01.2012р. із збереженням первісного призначення...”.

Згідно вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування свої вимог позивач посилається на те, що після підписання Договору відбулися численні законодавчі зміни у порядок введення житлових споруд в експлуатацію та у будівельні норми та правила, які визначають перелік технічних вимог до житлових споруд, що унеможливило вчасне (до 01.01.2008р.) введення Товариством в експлуатацію об’єкту незавершеного будівництва 16-поверхового 63-квартирного житлового будинку, розташованого за адресою 83005, місто Донецьк, вулиця Купріна 10а (далі –Будинок).

Так, набрали законної сили декілька підзаконних нормативних актів, які докорінно змінили правила введення Будинку в експлуатацію та вимоги, які ставляться до житлових споруд, а саме:

- постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1243 „Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”;

- постанова Кабінету Міністрів України від 11.04.2004р. № 483 „Про порядок затвердження інвестиційних програм та проектів будівництва і проведення їх комплексної державної експертизи”;

- ДБН А.2.2-3-2004 „Склад, порядок оформлення, узгодження та затвердження проектної документації для будівництва”;

- ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові споруди. Основні положення”;

- ДБН В.1.1-7-2002 „Пожежна безпека об’єктів будівництва”.

Прийняття вищеперелічених нормативних документів суттєво вплинуло на умови будівництва спірного об’єкту, зокрема, внаслідок чого позивач змушений був вживати додаткові заходи щодо необхідних погоджень процедури прийняття в експлуатацію в різних контролюючих органах.

Враховуючи те, що обставини, якими керувалося Товариство при укладенні Договору, (стосовно порядку введення в експлуатацію Будинку та конструктивного складу цієї споруди) істотно змінилися і в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, як зміна порядку введення Будинку в експлуатацію та необхідність його додаткової перебудови –не настане і при цьому зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення, місцевий господарський суд обгрунтовано дійшов висновку, що подальше виконання Договору в існуючій редакції порушить співвідношення майнових інтересів сторін, а також із суті Договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Крім того, як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Донецьку ради від 26.12.2007р. № 539/1 в порядку частини 2 статті 18 Закону України „Про основи містобудування” Товариству було надано погодження на продовження строку спорудження та введення в експлуатацію Будинку.

Посилання заявника скарги на те, що позивачем не вжито вичерпних заходів щодо виконання умов спірного договору і порушення такої істотної умови як строк введення об’єкту в експлуатацію є підставою для розірвання договору відповідно до ст. 19 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” не підтверджено матеріалами справи.

Крім того, розірвання договору буде суперечити суспільним інтересам, оскільки виконання будівельних робіт новою особою потребує повторного отримання необхідних дозвільних документів, що потребує багато часу та грошових витрат.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 21.05.2008р. по справі № 44/79пд - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.05.2008р. по справі № 44/79пд - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошені в судовому засіданні.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 4 прим.

1- позивачу

1- відповідачу

1-у справу

1- ДАГС