СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
березня 2008 р.
Справа №  17/102/08

м.
Миколаїв

Господарський суд
Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль
С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників
сторін:

від
позивача -не з”явився;

від
відповідача -не з”явився;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу № 17/102/08

за
позовом

1.          фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

2.          фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

до
комунального
підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації”, м.
Миколаїв, вул. Шевченка, 40,

про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(надалі-позивачі) пред'явлено позов до комунального підприємства “Миколаївське
міжміське бюро технічної інвентаризації” (надалі-відповідач) про визнання права
власності.

Позивач
свої позовні вимоги обгрунтовує наступним:

Позивачам
на праві власності належать 40/1000 (кожному в рівних частинах по 20/1000)
часток нежитлових приміщень за адресою: м. Миколаїв, вул. Кругова, 44.
Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 18.11.2006 року та
витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12852486 від
12.12.2006 року.

Відповідно
до рішення Миколаївської міської ради народних депутатів за          № 2/13 від 20.09.1994 року для
обслуговування цих приміщень виданий державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою 0,2737 га.

Рішенням
Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 461 від 27.02.2007 року
40/1000 частинам нежитлових приміщень, які належать на праві приватної
власності позивачам, надано нову адресу: м. Миколаїв, вул. Кругова, 44/3.

Протягом
2006-2007 років позивачі самовільно перепланували частин нежитлових приміщень
літ.  «А-2», у зв'язку з чим основна
площа складає -          83,3 кв. м., загальна площа складає 114,
5 кв. м.

Зазначене
підтверджується довідкою КП ММБТІ за №1747 від 21.02.2008 року, технічним
паспортом станом на 21.02.2008 року та інвентаризаційною справою        № 23882.

Проведене
перепланування приміщень позивач належним чином не офо рмив (не отримав дозволу
на будівництво), чим порушив вимоги ст. ст. 24, 28, 29 Закону України «Про
планування і забудову територій».

Згідно
робочого проекту, затвердженого в.о. головного архітектора міста та архітектора
Ленінського району, вказані нежитлові приміщення по вул. Кругова, 44/3 у м.
Миколаєві переплановані в аптеку.

Начальником
головного управління будівництва та архітектурної діяльності в м. Миколаєві
листом за № б/н від 29.02.2008 р. погоджено оформлення перепланованих
приміщень.

Санітарно
-епідеміологічна станція Ленінського району не заперечує проти оформлення
самочинно перепланованих нежитлових приміщень, про що повідомила своїм
висновком за № 3/3-393 від 21.02.2008р.

Ленінський
РВ ГУМНС України в Миколаївській області також погоджує можливість розміщення
самовільно перепланованих нежитлових приміщень по вул. Кругова, 44/3 у м.
Миколаєві, що підтверджується висновком № 55/311 від 22.02.2008 р.

Вимогами
п. 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №
7/5  передбачено, що оформлення права
власності на нерухоме майно та видачасвідоцтва про право власності   здійснюється     органами
місцевого  самоврядування,  тобто Миколаївською міською радою.

Однак
зазначений правовстановлювальний документ позивачу не видається органом
місцевого самоврядування. Водночас відсутність свідоцтва про право власності
позбавляє позивача права здійснити реєстрацію права власності на нерухоме
майно, оскільки приписами п.2.1 вказаного Тимчасового положення передбачено, що
разом з заявою до БТІ надається свідоцтво про право власності на нерухоме
майно.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Статтею
181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей відносяться
об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Згідно
ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно
ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Статтею
392  Цивільного кодексу України
передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Під
державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обмежень слід
розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень (ст.2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав
та їх обмежень”). Отже, названі у цьому Законі органи єдиної системи реєстрації
відповідних прав можуть бути відповідачами за позовами про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна, пред'явленими згідно зі ст. 392
Цивільного кодексу України. Оскільки відповідно до пункту 5 розділу V
„Прикінцеві положення” Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної системи органів реєстрації
прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного
кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної інвентаризації, останні можуть бути відповідачами
у таких справах (п. 18 Інформаційного листа ВГСУ 31.01.2001 № 01-8/98 „Про
деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням
права власності та його захистом”, в редакції Інформаційного листа ВГСУ
від      22.11.2005 року  № 01-8/2167).

На
адресу господарського суду від позивачів надійшло клопотання про розгляд справи
без їх участі.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу господарського суду  проти
позовних вимог не заперечує.

Враховуючи
вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись
ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  та фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2.          Визнати за фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний НОМЕР_1, право власності на
1/2 частину аптеки, позначеної в технічному паспорті літ. «А-2 частина
нежитлових приміщень»загальною площею 114, 5 кв. м., яка знаходиться за
адресою: м. Миколаїв, вул. Кругова, 44/3;

3.          Визнати за фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_2, АДРЕСА_2 ідентифікаційний НОМЕР_1, право власності на 1/2
частину аптеки, позначеної в технічному паспорті літ. «А-2 частина нежитлових
приміщень»загальною площею 114, 5 кв. м., яка знаходиться за адресою: м.
Миколаїв, вул. Кругова, 44/3

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до  ст. 84 Господарського
процесуального кодексу  України.

Суддя                                                        Коваль С.М.