ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р.

№ 2-17/14202.1-2006 (2-20/6958-2005)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Н. Дунаєвської,

І. Воліка (доповідача), Н. Мележик,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) "Гефест"

на постанову

від 17.04.2008

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-17/14202.1-2006

за позовом

Акціонерного товариства закритого типу (АТЗТ) "Аспект"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Промхолдинг"

третя особа

ЗАТ "Гефест"

про

визнання права власності на нерухоме майно та зобов’язання повернути майно

та за зустрічним позовом

ТОВ "Промхолдинг"

до

АТЗТ "Аспект"

про

визнання права власності на нерухоме майно

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

не з’явились;

відповідача

Макарова О.Ю. (дов. від 11.03.2008 № б/н);

третьої особи

Зелений С.М. (дов. від 24.03.2008 № 16);

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2005 року АТЗТ "Аспект" звернулася до господарського суду з позовом до ТОВ "Промхолдинг" про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: асфальтно-бетонний спуск від асфальтового насипу Центрального автовокзалу, що знаходиться нагорі, до розташованого внизу асфальтового насипу перед центральним в’їздом на територію підприємства, що прилягає до автомобільного мосту через ріку Салгир по вул. Київській, довжиною 43 метра, шириною 8-10 метрів, товщиною ґрунтової подушки 4 метра, будівельний обсяг 1 935 куб. м; асфальтний насип по вул. Київській, 4, площею 818,0 кв. м, що складається з двох шарів асфальту на щебеневому підґрунті товщиною 0,2 м та ґрунтової подушки товщиною 3,0 - 4,0 м, з бордюром та металевим огородженням, будівельний обсяг 2 875 куб. м; асфальтовий насип, площею 17 825,2 кв. м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневому підґрунті з щебеневої фракції 40-70 мм з бітумним просоченням, товщиною 0,2 - 0,3 м, укладених на ґрунтовий насип висотою 3 - 7 м, розташоване всередині периметра з/б огорожі, що знаходиться за

Доповідач: Волік І.М.

адресою: вул. Київська, 4, будівельним обсягом 106 800 куб. м.; та про зобов’язання відповідача повернути по акту прийому - передачі вказане нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що вказане майно передане у власність позивача за договором реструктуризації ВАТ "Сімферопольське АТП 14327", в свою чергу було внесено до статутного фонду ТОВ "Промхолдінг", у подальшому позивачем було прийнято рішення про повернення майна із статутного фонду, оскільки відповідач до вказаного майна не залучив інвестиції та не здійснював його реконструкції, як того вимагав стан майна.

Заперечуючи проти позову, ТОВ "Промхолдинг" подало зустрічну позовну заяву до АТЗТ "Аспект" про визнання права власності на спірне нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ст. 12 Закону України "Про господарські товариства", що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.09.2006 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ЗАТ "Гефест".

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006(2-20/6958-2005) (суддя Гайворон- ський В.І.) у первісному позові АТЗТ "Аспект" відмовлено повністю.

Зустрічний позов задоволено частково; визнано за ТОВ "Промхолдинг" право власності на: асфальтовий насип по вул. Київській, 4, площею 675 кв.м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневому підґрунті товщиною 0,2 м, покладених на ґрунтовий насип висотою 3 - 4 м, з бордюром та металевим огородженням, будівельним об'ємом 2 875 куб.м; асфальтовий насип площею 17 058,2 кв.м, що складається із двох шарів бетонного ґрунту з щебенем, фракції 40 - 70 мм з просоченням бітумом, розташованого усередині периметра огорожі, що знаходиться за адресою вул. Київська, 4, будівельним об'ємом 106 800 куб.м.

У решті частині зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з АТЗТ "Аспект" на корись ТОВ "Промхолдинг" 1 700,00 грн. судових витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. судових витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.04.2008 (колегія суддів: Гонтарь В.І., Борисова Ю.В., Черткова І.В.) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006(2-20/6958-2005) змінено.

Зустрічний позов ТОВ "Промхолдинг" задоволено в повному обсязі; визнано за ТОВ "Промхолдинг" право власності на:

- асфальтобетонний спуск, що знаходиться зверху від асфальтового насипу Центрального автовокзалу до асфальтованого насипу, що знаходиться внизу перед центральним в’їздом на територію підприємства, що прилягає до автомобільного мосту через ріку Салгир по вул. Київській, довжиною 43 м, шириною 8 –10 м, товщиною ґрунтової подушки 4 м, висота спуску 3 м, будівельний обсяг 1 935 м. куб.;

- асфальтовий насип по вул. Київській, 4, площею 675 кв.м, що складається із двох шарів асфальту на щебеневому підґрунті товщиною 0,2 м, покладених на ґрунтовий насип висотою 3 - 4 м, з бордюром та металевим огородженням, будівельним об'ємом 2 875 куб.м;

- асфальтовий насип площею 17 058,2 кв.м, що складається із двох шарів бетонного ґрунту з щебенем, фракції 40 - 70 мм з просоченням бітумом, розташованого усередині периметра огорожі, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 4, будівельним об'ємом 106 800 куб.м.

В решті частині рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006 - залишено без змін.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ЗАТ "Гефест" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.04.2008 в частині зміни рішення скасувати, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, що призвело до прийняття незаконного судового рішення

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з Роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або, виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Господарськими судами встановлено, що відповідно до договору про реструктуризацію зобов'язань ВАТ "Сімфепропольське АТП 14327" від 22.02.2002, укладеного між АТЗТ "Аспект" та ВАТ "Сімфепропольське АТП 14327" та на підставі ухвали господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2002 у справі № 2-19/1586-2002 про банкрутство, ВАТ "Сімфепропольське АТП 14327" передало у власність АТЗТ "Аспект" сукупні валові активи підприємства - майно, вказане в накладних № 1/30а, № 1/35, № 1/30, № 1/12 від 23.02.2002.

Відповідно до установчого договору ТОВ "Промхолдинг" від 05.12.2002 та накладним № 32-А, № 15-А, № 13-А від 05.12.2002, АТЗТ "Аспект", як один із засновників, внесено спірне майно до статутного фонду ТОВ "Промхолдинг".

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про господарські товариства", та п. 4.2 статуту ТОВ "Промхолдигнг", господарське товариство є власником наданого йому у власність майна учасниками й засновниками. Виходячи з цього, ТОВ "Промхолдинг" є власником наданого йому майна.

При цьому, АТЗТ «Аспект»звертаючись з позовом про визнання права власності на нерухоме майно та зобов’язання повернути майно, не було надано доказів того, що вищим органом управління ТОВ "Промхолдинг" - зборами учасників товариства, одним з яких є АТЗТ "Аспект", приймалось рішення щодо змін у статутному фонді ТОВ "Промхолдінг", повернення частки майна.

Так, згідно накладних майно АТЗТ "Аспект" отримано 23.02.2002, а ТОВ "Промхолдинг" передано 05.12.2002. При цьому, передача спірного майна здійснювалася на підставі договору про реструктуризацію зобов'язань ТОВ "Сімферопольське АТП 14327" від 22.02.2002.

Відповідно до ст. 128 ЦК УССР (1963) право власності у набувальника майна по договору виникає з моменту передачі речі. Аналогічна норма передбачена ст. 334 ЦК України (2003), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Про те, достовірних доказів того, що майно було передано саме таке, яке заявлено в позовних вимогах сторонами не доведено, оскільки ні позивачем, ні відповідачем за первісним позовом право власності на нерухоме майно у відповідності до "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445 зареєстровано не було.

При цьому, пунктом 1.6 вказаного положення передбачено, що реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить право власності на ці об'єкти.

Тобто, господарським судами встановлено, що сторонами не було оформлено в установленому законом порядку право власності на спірне майно.

Розглядаючи справу в апеляційному провадженні, апеляційний господарський суд вказав на те, що місцевим господарським судом неправомірно встановлено, що спірне майно ТОВ "Промхолдинг" не є нерухомим майном виходячи з наступного.

Згідно з пункту 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей відносяться земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких неможливе без їх знецінення і зміни їх призначення. Разом з тим, згідно з пункту 2 даної статті Закону, рухомими є речі, які можна вільно переміщати в просторі.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що нерухоме майно (нерухомість) це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і нерозривно пов'язані з ним, переміщення яких неможливе без їх знецінення і зміни їх призначення.

Також, судом встановлено, що ВАТ "Сімферопольське АТП № 14327" передало у власність АТЗТ "Аспект" сукупні валові активи підприємства, у тому числі і нерухоме майно, вказане в накладних № № 1/30а, 1/35, 1/30, 1/12 від 23.02.2002.

Відповідно до засновницького договору ТОВ "Промхолдинг" від 05.12.2002, вказане майно АТЗТ "Аспект" по накладних № 32а, 15а, 13а від 05.12.2002, внесене до статутного фонду ТОВ "Промхолдінг".

Таким чином, апеляційний господарський суд виходячи з того, що інвестор - АТЗТ "Аспект" передало до статутного фонду ТОВ "Промхолдінг" все нерухоме майно, придбане у ВАТ "Сімферопольське АТП № 14327", право власності на земельну ділянку, що знаходиться під нерухомим майном перейшло до ТОВ "Промхолдінг".

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (статті 30 в редакції від 15.03.1991) під час переходу права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщена будівля або споруда.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Про те, погодитися з такими висновками апеляційного господарського суду не можна, оскільки судом не повністю відображені обставини, що мають значення для вирішення даної справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Так, звертаючись до суду з зустрічним позовом, позивач посилався на набуття права власності на спірне майно на підставі ст. 12 Закону України "Про господарські товариства", якою передбачено, що товариство є власником майна переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного фонду.

Тобто, господарське товариство як юридична особа є власником майна переданого йому засновником, яке становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі товариства. Засновник товариства, який передав майно у власність товариства стає власником лише своїх корпоративних прав, включаючи право на частку в статутному фонді товариства. Право на майно товариства учасники (засновники) можуть одержати лише у випадках передбачених законодавством. При цьому, позивач по первісному позову заявляючи вимогу про визнання права власності на майно передане ним як засновником у статутний фонд товариства не посилається на підстави повернення майна, передбачені законом у таких випадках.

Тому місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні первісного позову, оскільки суд не вправі розглядати за власної ініціативи інші підстави, якими позов не обґрунтовується.

При цьому, враховуючи вищевикладені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки майно передано до статутного фонду ТОВ "Промхолдинг", його вимоги про визнання права власності на майно підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних обставин.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що на земельні ділянки площею 143 кв. м та 767 кв. м. за адресою: м. Сімферополь, вул. Київська, 4-а, на підставі нотаріально посвідченого договору оренди земельної ділянки № 2-349 від 24.03.2006, перебувають у користуванні ЗАТ "Гефес", яке згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Симферопольським міським бюро технічної інвентаризації є власником розташованої на цих земельних ділянках АЗС.

Статтями 123, 124, 151 Земельного кодексу України встановлений певний порядок надання земельних ділянок у використання або власність.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Отже, задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі може бути порушено права інших осіб, в яких у власності або використанні знаходяться земельні ділянки. При цьому, місцевим господарським судом встановлено, що таке порушення має місце у відношенні орендованої земельної ділянки ТОВ "Гефест", на якій знаходиться майно ТОВ "Гефест" –АЗС.

Виходячи з вказаних обставин, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про часткове задоволення зустрічного позову.

Крім того, апеляційним господарським судом не виконані вимоги процесуального законодавства.

Повноваження апеляційного господарського суду щодо результату розгляду апеляційної скарги та перегляду страви визначається ст. 103 ГПК України якою передбачено, що апеляційна інстанція за результатом розгляду апеляційної скарги має право: залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; змінити рішення.

При цьому, зміна рішення полягає у внесенні деяких поправок до резолютивної частини рішення, не змінюючи при цьому викладеного в рішенні головного висновку місцевого господарського суду щодо прав та обов’язків сторін у спірних правовідносинах.

Якщо, як зроблено висновок апеляційним господарським судом, рішення місцевого суду в частині суперечить вимогам закону та не ґрунтується на зібраних по справі доказах, то таке рішення підлягає скасуванню повністю або частково, як то передбачено пунктом 2 ч. 1 ст. 103 ГПК України.

Про те, вказані норми процесуального законодавства апеляційним господарським судом не дотримано, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування постанови.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, Севастопольський апеляційний господарський суд необґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим прийнята ним постанова є такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства і підлягає скасуванню.

В той же час, аналіз встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи, дає касаційній інстанції можливість встановити, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 прийняте відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "Гефест" задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.04.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006 скасувати.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.01.2008 у справі № 2-17/14202.1-2006 залишити без змін

Головуючий, суддя Н. Дунаєвська

Судді : І. Волік

Н. Мележик