СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"22" квітня 2008 р.

Справа № 02/90-2А.

від
22.04.2008р.         справа №02/90-2А

за
позовом Підприємця ОСОБА_1, с.Павлівка Іваничівського району

до
Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції,

про
визнання нечинним рішення

Суддя     Костюк  С. В.

при
секретарі Сур'як О. Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від
позивача : ОСОБА_2 - довіреність від 21.04.2008р.;

від
відповідача :  Новосад Ю. М. -
довіреність № 47/10-009 від 08.01.2008 року.

Представникам
сторін в судовому засіданні були роз'яснені права та обов'язки передбачені
ст.ст. 49, 51 КАСУ. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не
здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід складу суду
не поступало.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину постанови.

Суть:
Позивач ставить вимогу визнати нечинним рішення про застосування штрафних
санкцій від 03.03.2008 року № 000092303/252 на суму 3982,00 грн. прийняте на
підставі акту перевірки від 21.02.2008 року № 032022154/2303.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує,
що зазначене рішення прийнято з порушенням чинного законодавства та з
перевищенням повноважень посадовими особами ЛПА України у Волинській області.
Зокрема зазначає, що продавець ОСОБА_3, яка проводила відпуск товару перебуває
в трудових відносинах з підприємцем ОСОБА_2, яка здійснює підприємницьку
діяльність по договору оренди в одному з позивачем приміщенні, направлення на
перевірку були вручені продавцю ОСОБА_3, а наказ керівника органу ДПС взагалі
не був вручений до моменту проведення перевірки. При обґрунтуванні вимоги в
частині перевищення повноважень ДПА України у Волинській області посилається на
ст. ст. 8,9 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Відповідач в запереченні на позов
вимоги  СПД ОСОБА_1 повністю відхиляє,
вказуючи, що матеріалами податкової перевірки, поясненнями продавців ОСОБА_3,
ОСОБА_4., постановою Іваничівського районного суду від 29.03.2008 року доведено
порушення, за які оспорюваними рішеннями застосовано штрафні санкції.

З представлених суду матеріалів
вбачається наступне.

21.02.2008 року працівниками ДПА
України у Волинській області Мацюком С. В. та Мілогродським І. В. проведено
планову перевірку СПД ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1

Матеріалами
перевірки складений акт перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу СПД за № 03202154/2380 від
21.02.2008р.

По
матеріалах перевірки встановлено, що:

-
розрахункова операція на загальну суму 13,50грн. проведена без застосування РРО
та роздрукування відповідного розрахункового документу;

-
не встановлено цінників на товар;

-
не забезпечено зберігання фіскальних звітних чеків;

-
не забезпечено використання режиму попереднього програмування;

-
не забезпечено відповідність сум готівкових коштів коштам на місці проведення
розрахунків - 704,50 грн. сумі коштів, яка зазначена в даному звіті РРО - 13,50
грн. Розбіжність готівки становить - 691,00 грн. в тому числі сума покупки
-5,80 грн.;

-
купюра номіналом 50 грн. за реалізований товар продавцем ОСОБА_3 була покладена
в картону коробку, звідки була видана здача, з якої перераховані готівкові
кошти в сумі 704,50 грн., які теж знаходились в даній коробці.

Відповідно
до висновку перевірки порушено п.1, 2, 8, 9, 11, 13 ст.3 Закону України від
01.06.2000р. № 1776-Ш із змінами та доповненнями (надалі -Закон № 1776-Ш).

В
акті перевірки зазначено особу, яка проводила відпуск товару -продавець ОСОБА_3
та продавець ОСОБА_4., якими підписано акт перевірки та надано пояснення.

На
підставі матеріалів перевірки 03.03.2008р. Нововолинською ОДПІ прийнято рішення
№000092303/252, яким до підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 3982,00 грн. з посиланням на п.1, 4, 6 ст. 17, ст.22, 23
Закону № 1776-Ш.

Зазначене
рішення є предметом спору по даній адміністративній справі.

Заслухавши
представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази та
оцінивши їх в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що рішення Нововолинської
ОДПІ від 03.03.2008р. прийнято у відповідності до чинного законодавства, а тому
підстави для визнання його нечинним відсутні.

Даного
висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно
з п.4 ст.10 Закону України №509-ХІІ державні податкові інспекції в районах, містах
без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції виконують такі функції: здійснюють у межах своїх
повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом
порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею
матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за
наявністю торгових патентів.

Відповідно
до частини 7 ст.11-1 Закону України №509-ХІІ (Закон України від 25.03.2005р.
№2505-ІV) позаплановими  перевірками
вважаються перевірки в межах повноважень податкових органів, також визначених
Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Дана
норма закону кореспондується з вимогами
ст.ст.15,16 Закону  України №1776-ІІІ,
де зазначено, що планові або позапланові перевірки осіб, що використовують  РРО, розрахункові книжки або книги обліку
розрахункових операцій, здійснюють у порядку, передбаченому законодавством
України.

Згідно
з ч.1 ст.112 Закону України №509-ХІІ посадові особи органу державної податкової
служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної
перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими
законами України, та за умови надання платнику податків під розписку
направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу
державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави,
дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових
осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.
Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу
державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової
служби.

Як
вбачається з матеріалів справи працівниками ДПА у Волинській області
21.02.2008р. проводилась планова перевірка підприємця ОСОБА_1 згідно направлень
на її проведення №010624 та №010648 від 07.02,
19.02.2008р., в яких було зазначено, де повинна проводитись перевірка, а
саме, ОСОБА_1 ід. код НОМЕР_1, що відповідає п. 1.3 наказу ДПА України №
155/ДСК.

Зміст
направлень на перевірку відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.112 Закону, оскільки там
зазначено вид перевірки, підстава, дата початку і закінчення перевірки, тому
твердження позивача щодо порушення порядку проведення перевірки спростовано
доказами відповідача.

Щодо
самого факту порушення, за яке застосовано штрафну санкцію в розмірі 3982,00
грн.

Як
слідує з розрахунку до акту перевірки штрафна санкція в розмірі 29,грн.( 15,80
х 5 ) застосована на підставі п.1 ст.17 Закону України № 1776-Ш за проведення
розрахункової операції без застосування РРО, штраф в розмірі 3426,00 грн.
(682,20 х 5) застосовано згідно ст.22 зазначеного закону за невідповідність
готівки в касі та штраф в розмірі 340грн. (17 х 20) згідно п.4 ст.17 даного
закону за невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку розрахункових операцій, штраф в розмірі 102,00
грн., згідно ст. 23 Закону за невиставлення цінників та товар та штраф в
розмірі 85,00 грн., згідно п.6 ст. 17 закону за невикористання режиму
попереднього програмування найменування цін товарів.

Відповідно
до п.п.1,2,8,9,11,13 ст.3 Закону 1776-Ш суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:

-
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок;

-
видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму
проведеної операції;

-
реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар
(меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці
України;

-
щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Розрахункова
операція, відповідно до ст.2 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, -
це приймання від покупця готівкових коштів за місцем реалізації товарів.

- проводити розрахункові операції
через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Пунктом
1 ст.17 даного закону передбачена відповідальність у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих послуг) у разі непроведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, а п.4 ст.17 даного закону -у
розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі
невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в
книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно
до п. 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Місце проведення розрахунків,
відповідно до ст. 2 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, - це місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти.

Згідно
статті 22 цього ж закону у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку
використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність.

Як
слідує з матеріалів перевірки розрахункова операція на суму покупки 5,80 грн.
не була проведена через РРО, на місці проведення розрахунків невідповідність
готівкових коштів становила 685,20 грн.

Вищезазначені
порушення також доведено постановами Іваничівського районного суду від
29.03.2008р.

Згідно
п.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Твердження
позивача про належність готівкових коштів в сумі 691,00 грн. підприємцю
ОСОБА_2, яка здійснює торгівлю в цьому ж магазині та перебуває на єдиному
податку не підтверджено жодним належним доказом, а тому не береться судом до
уваги.

Щодо
твердження позивача відносно того, що ОСОБА_3 не перебуває в трудових
відносинах з підприємцем ОСОБА_1, то дане не спростовує факту реалізації товару
та допущених при цьому порушень Закону № 1776-Ш.

Крім
того, відповідно до ч.4 ст.24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним тоді,
коли наказ на чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було
допущено до роботи, що мало місце в даному випадку.

В частині порушення п.п.1,8,9,11 ст.3
Закону України «Про РРО», то позивачем не представлено доказів, які
спростовують дані правопорушення, крім того зазначені порушення по суті
позивачем не оспорюються.

За
даних обставин у Нововолинської ОДПІ були правові підстави для прийняття
рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 3982,00 грн.

При
вирішенні спору судом враховується судова практика Вищого адміністративного
суду України по справі № 02/68-2А, КС № К - 23214/06 від 05.06.2007р.

Враховуючи
зазначене та керуючись Законами України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
“Про державну податкову службу в Україні”, ст.ст. 71, 86, 158-162 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд,

п
о с т а н о в и в :

В
позові про визнання нечинним рішення Нововолинської ОДПІ від 03.03.2008р.
№00092303/252 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3982,00
грн. відмовити.

Відповідно
до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

На
постанову в 10-денний строк з дня виготовлення її повного тексту може бути
подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без
попереднього подання заяви.

Суддя                                                                                                Костюк
С.В

Дата
виготовлення повного тексту

постанови
25.04.2008р.

Суддя
Костюк С.В.