ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02.09.08                                                                                           Справа № 8/50-92

вересня 2008 року                                                   Справа №8/50-92

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

суддів                                                                      Краєвської М.В.

Орищин Г.В.

отримавши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма (далі ТзОВ «ВКФ) «Колос», м.Ківерці б/н від 03.04.2008р.

на рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2008р.

у справі №8/50-92

за позовом: ТзОВ «ВКФ «Колос», м.Ківерці

до відповідача Волинської обласної спілки споживчих товариств, м.Луцьк

про визнання недійсним договору оренди №44 від 29.12.2006р. та акту приймання-передачі до договору оренди від 29.12.2006р.

За участю представників сторін:

від позивача –не з’явився

від відповідача –Данилік Ф.Я.-заст. нач. упр.

Права та обов’язки представнику відповідача відповідно до ст. 22 ГПК України роз’яснено.

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.03.2008р. у справі №8/50-92 (суддя Кравчук А.М.) відмовлено у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ВКФ «Колос», м.Ківерці до Волинської обласної спілки споживчих товариств, м.Луцьк в частині визнання недійсним договору оренди №44 від 29.12.2006р. з моменту його укладення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, зокрема, що посилаючись на те, що оскільки позивач заявив вимоги про визнання недійсним договору оренди №44 від 29.12.2006р. з моменту його укладення, який вже припинив свою дію, визнання його недійсним на майбутнє є неможливим.

ТзОВ «ВКФ «Колос», м.Ківерці подано апеляційну скаргу б/н від 03.04.2008р., в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги: визнати недійсним з моменту його укладення договір оренди №44 від 29.12.2006р., посилаючись на те, що судом неповно з»ясовано всі обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, а саме: спірний договір укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, у суду були всі підстави для визнання спірного договору недійсним з моменту його укладення, оскільки згідно із ст.202 ЦК України оспорюваний договір оренди №44 від 29.12.2006р. є правочином, в зв»язку із чим відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України вчинити цей правочин вправі лише особа, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волинська обласна спілка споживчих товариств у запереченні на апеляційну скаргу №1/6-123/2 від 10.06.2008р. рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши заперечення представника відповідача, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

між Волинською обласною спілкою споживчих товариств та ТзОВ ВКФ "Колос" 29.12.2006р. укладено договір оренди №44 (а.с. 12).

Відповідно до ч.1, п.п.3.1, 3.3, 4.1 договору оренди відповідач передає, позивач бере у тимчасове користування приміщення за адресою м. Луцьк, вул.Глушець,1 заг. площею 38,0 кв.м.; приміщення, що орендується, повинно бути передано відповідачем та прийнято позивачем протягом 5 днів з моменту укладення договору, передача здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу його в оренду; термін оренди складає 11 місяців з моменту підписання договору.

Згідно із ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

На виконання умов п.3.3 договору сторони підписали акт приймання-передачі майна від 29.12.2006р. (а.с. 13).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, представник позивача - Чисюк І.В. пояснила, що підписалася замість директора Чисюк В.Т., оскільки на момент підписання договору та акту він був відсутній.

Як вбачається із висновку спеціаліста науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №34 від 28.01.2008р. (а. с. 9-11) підписи від імені Чисюк В.Т. в договорі оренди №44 від 29.12.2007р. та в акті приймання-передачі від 29.12.2007р. виконані не Чисюк Василем Тихоновичем, а Чисюк Іриною Василівною з наслідуванням підписів Чисюк Василя Тихоновича.

Позивачем повернено відповідачу 04.02.2008р. спірне приміщення площею 38,0кв. м., що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул.. Глушець, 1, що підтверджується актом повернення майна від 04.02.2008р. (а.с.22)

Згідно із ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Відповідно до ч.1 ст.180 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною другою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно із ч.3 ст.207 ГК України виконання господарського зобов»язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактичне користування майном позивачем на підставі договору оренди, унеможливлює, в разі його недійсності, проведення між сторонами реституції, оскільки використання майна - "річ" безповоротна, і відновити сторони в первісне положення практично неможливо. Отже такий договір повинен визнаватися недійсним і припинятися на майбутнє.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме згідно акту повернення майна від 04.02.2008р.(а.с.22), спірний договір на момент звернення до суду є розірваним і майно повернуте відповідачу.

Оскільки позивач заявив вимоги про визнання недійсним договору оренди №44 від 29.12.2006р. з моменту його укладення, який вже припинив свою дію, визнання його недійсним на майбутнє є неможливим, в зв»язку із чим судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні даної позовної вимоги.

Також, в зв'язку із уточненням позовних вимог на підставі п.4 ст.80 ГПК України судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині визнання недійсним акту приймання-передачі до договору оренди від 29.12.2006р.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення господарського суду Волинської області прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 20.03.2008р. у справі №8/50-92 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу направити у господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                Краєвська М.В.

Суддя                                                                                 Орищин Г.В.