ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"21" жовтня 2008 р.

Справа № 14/136

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 14/136

за позовом малого приватного підприємця “Юнікс”, Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Радянська,50

до відповідача: Кіровоградської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Кіровоград, вул. Покровська,4

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники :

Від позивача – Шаповалов Д.В., довіреність №2 від 28.02.2008 р.

Від відповідача – Заболотній П.Л., довіреність №7 від 08.09.2008 р.

Подано позов про визнання нечинними податкових повідомлень – рішень Кіровоградської МДПІ про визначення податкових зобов'язань за затримку граничних строків сплати узгоджених сум орендної плати за землі державної і комунальної власності № /0 від 27.06.2006р. на 1800 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 712,45 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 1681,77 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 1681,77 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 128,09 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 621, 47 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 672,71 грн., № /0 від 09.09.2006р. на суму 853,17 грн., № /0 від 12.10.2006р. на суму 144,90 грн., № /1 від 14.08.2007р. /2 від 27.11.2007р., № /3 від 11.01.2008р.) на суму 672,71 грн., № /1 від 14.08.2007р. /2 від 27.11.2007р., № /3 від 11.01.2008р.) на суму 672,71 грн., № /1 від 14.08.2007р. ( № /2 від 27.11.2007р., № /3 від 11.01.2008р.) на суму 672,71 грн., № /1 від 14.08.2007р. (№ /2 від 27.11.2007р., № /3 від 11.01.2008р.) на суму 5069,85 грн.

Подано заяву від 03.10.2008 року про уточнення підстав адміністративного позову.

Аналізуючи норми Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Закону України “Про плату за землю” позивач зазначає, що у Кіровоградської МДПІ були відсутні підстави розповсюджувати дію Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” в частині застосування фінансових санкцій на правовідносини з приводу порушення підприємством встановлених строків сплати земельного податку у 2005-2006 роках, оскільки адміністративно-правова конструкція підпункту 17.1.7 цього Закону передбачає обов'язкову умову для його застосування, а саме граничні строки сплати відповідного податкового зобов'язання, по відношення до якого нараховується штраф, повинні визначатися виключно цим Законом, зокрема пунктом 5.3 статті 5, тоді як граничні строки сплати земельного податку регламентовані Законом України “Про плату за землю”. В той же час відповідно до статті 14 Закону України “Про плату за землю” платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності подають податкову декларацію на поточний рік з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями, що звільняє від обов'язку подання щомісячної декларації. Згідно статті 25 Закону України “Про плату за землю” за прострочення встановлених строків сплати податку справляється пеня, іншої відповідальності за вказане правопорушення діючим законодавством не передбачено.

Позивач наполягає, що саме Законом України “Про плату за землю” встановлений граничний термін сплати податкового зобов'язання по земельному податку, отже застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за порушення граничних термінів сплати податкових зобов'язань, що дорівнює одному місяцю є неправомірним.

Позивач стверджує, що при сплати земельного податку та нарахуванні штрафних санкцій Закон України “Про плату за землю” є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” і при конкуренції правових норм має вищу юридичну силу.

Посилаючись на наказ ДПА України №327 від 10.08.2005 року “Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” позивач звертає увагу суду на порушення відповідачем порядку проведення перевірок, а саме не належний виклик керівника підприємства для підписання акту перевірки.

В запереченнях на позов Кіровоградська МДПІ наполягає на правомірності висновків, викладених в актах перевірки, що стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Спеціалістом сектору оподаткування юридичних осіб Новгородківського відділення Кіровоградської МДПІ на протязі вересні 2006 року – квітня 2007 року здійснено невиїзні документальні перевірку своєчасного перерахування орендної плати за землі державної і комунальної власності МПП “Юнікс”, за результатами яких складено акти перевірок від 09.09.2006 р. №11/1530/23899635, від 12.10.2006 р. №13/1530/23899635, від 27.06.2006 р. №6/1530/23899635, 16.04.2007 року №91/1530/23899635.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що позивачем порушено граничні строки сплати податку на землю.

На підставі актів перевірки Кіровоградською МДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.06.2006 р. №/0 на суму 1 800,00 грн., від 09.09.2006 р. №/0 на суму 712,45 грн., №/0 на суму 1 681,77 грн., №/0 на суму 1 681,77 грн., №501530/0 на суму 128,09 грн., №0/0 на суму 621,47 грн., №/0 на суму 672,71 грн., №/0 на суму 853,17 грн., від 12.10.2006 р. №/0 на суму 144,90 грн., від 16.04.2007 р. №/0 на суму 9 435,03 грн., №/0 на суму 5 000,00 грн., № /0 на суму 1 681,77 грн., № на суму 658,48 грн., № /0 на суму 1 023,31 грн., № /0 на суму 1 356,38 грн.

Не погодившись з зазначеними рішеннями позивач оскаржив дані рішення в процедурі адміністративного узгодження.

Рішенням ДПА у Кіровоградської області 27.07.2007 року №2845/10/25037 скасувала податкові повідомлення-рішення Кіровоградської МДПІ від 16.04.2007 р. №/0 на суму 9 435,03 грн., №/0 на суму 5 000,00 грн., № /0 на суму 1 681,77 грн., № на суму 658,48 грн., № /0 на суму 1 023,31 грн., № /0 на суму 1 356,38 грн. та зобов'язала Новгородківське відділення Кіровоградської МДПІ привести у відповідність особовий рахунок МПП “Юнікс” з врахуванням ухвали господарського суду Кіровоградської області від 19.06.2006 року по справі №12/338 та прийняти податкові повідомлення-рішення у відповідності до чинного законодавства.

На виконання даного рішення відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.08.2007 року №/1 на суму 672,71 грн., №/1 на суму 672,71 грн., №/1 на суму 672,71 грн., №/1 на суму 5 069,85 грн., які залишені без змін після оскарження позивачем в адміністративному порядку.

Господарський суд відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав.

В преамбулі Закону України “Про плату за землю” визначаються розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

За нормою статті 25 Закону України “Про плату за землю” за просрочку встановлених строків сплати податку справляється пеня у розмірах, визначених законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України “Про плату за землю” за порушення норм цього Закону платники податку несуть відповідальність , передбачену Земельним кодексом України і законами України.

При цьому норми статей 25,26 цього Закону із змінами, внесеними згідно із Законом України від 21.12.2000 р. “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не містять порядку та розмірів нарахування санкцій за прострочку строків оплати податку, а посилаються лише на закони України. Цей факт підтверджує, що законодавець при внесенні змін до Закону України “Про плату за землю” згідно із Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” підтверджує статус останнього Закону, як спеціального нормативно-правового акту до Закону України “Про плату за землю” в частині визначення порядку та розмірів нарахування санкцій за прострочку строків оплати податку.

В преамбулі Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Отже положення Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є спеціальними нормами в системі податкового законодавства, в тому числі по сплаті земельного податку, а Закон України “Про плату за землю” є загальною нормою з даного питання. Загальні норми можуть застосовуватися тільки відносно питань, що неврегульовані спеціальною нормою права.

Дана позиція знайшла свої підтвердження в Постанові Верховного суду України від 10.04.2007 року. Колегія суддів судової палати по адміністративним справам Верховного Суду України вирішуючи питання про усунення протиріч при застосуванні судами законів України “Про плату за землю” та “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зазначає, що висновки судів відносно превалювання Закону України “Про плату за землю” над положеннями Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відносно накладення штрафу за порушення строків розрахунків по земельному податку є помилковими.

Згідно статті 17 Закону України “Про плату за землю” податкове зобов'язання по орендної платі за землі державної та комунальної власності сплачується рівними частками землекористувачами земельних ділянок за звітний період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності МПП “Юнікс” за 2006 рік підтверджує декларування позивачем розміру орендної плати в сумі 40 362,30 грн. на рік, з помісячним розподілом на рівні частки протягом 12 місяців.

Позивач не заперечив факту сплати земельного податку в строки більш тривалі ніж 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем місяця, та наполягав, що звітним періодом по сплаті даного податку є один рік, а не один місяць.

При цьому не приймав до уваги норми статті 17 Закону України “Про плату за землю”, в тому числі частину 5 даної норми, за якої несплата орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності протягом півроку являється систематичною і є підставою для припинення права користування земельними ділянками.

За таких обставин, господарський суд вважає правомірними спірні податкові повідомлення-рішення Кіровоградської МДПІ про нарахування штрафних санкцій за порушення позивачем граничних строків сплати земельного податку на підставі спеціальних норм податкового законодавства, а саме підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статт1 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” .

Господарський суд відхиляє доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при складанні та підписанні актів перевірок та недотриманні процедури прийняття спірних рішень, оскільки такі суто формальні порушення самі по собі не можуть бути достатньою підставою для визнання недійсними податкових повідомлень-рішень за умов доведеності податковим органом фактів затримки позивачем граничних строків сплати земельного податку, які не спростовані МПП “Юнікс”.

Господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви МПП “Юнікс” без розгляду.

Клопотання відповідача аргументовано тим, що позовна заява від імені позивача подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки довіреність на представника позивача Шаповалова Д.В. підписана Рибакіною О.Л., яка на час підписання довіреності не являлася директором МПП “Юнікс”.

Дані твердження спростовано витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, №14-7509 від 19.09.2008 року, згідно якого станом на 19.09.2008 року керівником МПП “Юнікс” значиться Рибакіна О.Л., останні відомості про зміну керівника вносилися 17.10.1997 року.

Керуючись частинами 1 - 3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтею 163, частинами 1- 4 статті 254, пунктом 6 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційної інстанції через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя