ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2008 р.

матеріали № 33/815-08

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання: Волощук О. О.

за участю представників сторін:

від позивача: Рябоконь В.І. –за дорученням

від відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, м. Одеса

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 24 липня 2008 року

за матеріалами № 33/815-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, м. Одеса

до Міністерства палива та енергетики України, м. Київ

про визнання недійсним акта органу державної влади, що порушує право власності та про визнання права власності

В С Т А Н О В И Л А:

23.07.2008 р. Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” (далі позивач, ВАТ) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Міністерства палива та енергетики України (далі відповідач, Міністерство) про визнання недійсним наказу Міністерства № 543 від 03.09.2004 р. „Про передачу державного майна до комунальної власності територіальної громади м. Теплодар Одеської області” в частині п. п. 3 –7 додатку до названого наказу, а саме об’єкти незавершеного будівництва: цех будівельних конструкцій під літером „А” по вул. Промзона будинок № 55 у м. Теплодарі, Одеської обл.; адміністративно-побутовий корпус під літером „Б” по вул. Промзона будинок № 56 у м. Теплодарі Одеська обл.; склад під літером „В” по вул. Промзона будинок № 9 у м. Теплодарі Одеська обл.; полігон під літером „IV” під об’єктами по вул. Промзона будинки 9, 53, 55, 56 у м. Теплодарі Одеська області та визнання права власності на зазначені об’єкти незавершеного будівництва за ВАТ.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністерство приймаючи наказ № 543 від 03.09.2004 р. помилково виступало від імені держави, як власника спірного майна, оскільки власником майна на той час була не держава, а ВАТ, у зв’язку з чим Міністерство не мало правових підстав для розпорядження майном, яке не є його власністю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.07.2008 р. (суддя Мазур Д.Т.) позовна заява ВАТ від 23.07.2008 р. та залучені до неї матеріали, на підставі ст. ст. 49, 62, 63, 86 ГПК України, повернуті заявникові.

Ухвала мотивована тим, що за правилами ст. ст. 17, 18 КАС України, спори юридичних осіб із суб’єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності віднесені до компетенції адміністративних суддів.

Згідно положень ст. 16 ГПК України справи у спорах, у яких відповідачем є вищий чи центральний орган виконавчої влади України розглядаються господарським судом міста Києва, у зв’язку з чим позовні матеріали підлягають поверненню позивачу для визначення способу захисту своїх прав чи охоронюваних законом інтересів з урахуванням предметної підсудності спорів, які розглядаються судами України.

В апеляційній скарзі ВАТ просить ухвалу місцевого суду скасувати, оскільки вона прийнята без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалена з порушенням норм процесуального права. В судовому засіданні представник ВАТ доводи апеляційної скарги підтримав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Міністерство було своєчасно та належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду справи, але його представник в судове засідання не з’явився та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ВАТ, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а матеріали справи передачі до господарського суду м. Києва з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у справі є визнання недійсним наказу органу державної влади, який стосується передачі у власність об’єктів незавершеного будівництва, тобто зазначена позовна вимога ґрунтується на праві власності, що має приватно-правовий характер, а тому цей позов не є адміністративним, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, внаслідок чого протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими, у зв’язку з чим апеляційна скарга ВАТ, в цій частині, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Оскільки, спірне майно знаходиться у м. Теплодарі Одеської області, то ВАТ вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ГПК України, спір підлягає вирішенню у господарському суді Одеської області.

У пункті 27.6 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України № 04-5/120 від 27.06.2007 р. „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” зазначено, що ст. 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном та такі справи розглядаються за місцезнаходженням майна.

Але, якщо відповідачем у справі зі спору про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном є органи, зазначені у ч. 4 ст. 16 ГПК України (в тому числі і центральним органом виконавчої влади), то такі справи підлягають розглядові у господарському суді міста Києва.

Міністерство палива та енергетики України є центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 15 грудня 1999 р. № 1573 „Про зміни у структурі центральних органів виконавчої влади”, а тому даний спір підлягає вирішенню за підсудністю у господарському суді міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 17 ГПК України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п’яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи, внаслідок чого суд першої інстанції повинний був надіслати матеріали справи за підсудністю до господарського суду міста Києва, а не приймати ухвалу про повернення позовної заяви та наданих до неї матеріалів заявникові.

Так як, при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий суд не врахував вищенаведені вимоги чинного процесуального законодавства, то колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи надіслати до господарського суду м. Києва за підсудністю.

Керуючись ст. ст. 99, 101–106 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, м. Одеса –задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 24.07.2008 р. за матеріалами № 33/815-08 –скасувати.

Матеріали № 33/815-08 надіслати до господарського суду м. Києва за підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В. В. Шевченко

Судді В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 24.09.2008 р.