Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2008 р. Справа № 9/584-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Лифиренка М.М. (директор)

відповідача - Климова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг", м. Шостка, Сумська область (вх. № 551 C/3) на рішення господарського суду Сумської області від 25.01.08р. по справі № 9/584-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком-Радіо", м. Шостка, Сумська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг", м. Шостка, Сумська область

про стягнення 80928,55 грн., -

встановила:

У вересні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеком-Радіо" (м. Шостка, Сумська область) звернулось до господарського суду Сумської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг" (м. Шостка, Сумська область) 80928,55 грн. збитків, 810,00 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.01.2008 р. по справі № 9/584-07 (суддя Лущик М.С.) позовні вимоги задоволені у повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн - холдинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком - Радіо" 80928,55 грн. збитків, 5700,78 грн. витрат за проведення судової експертизи, 580,00 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 873,00 грн. витрат по державному миту та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну.

28.03.2008р. на адресу Харківського апеляційного господарського суду від уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг" - Климова О.Ю. надійшло клопотання, в якому відповідач, у зв'язку з нововиявленими обставинами, просить розгляд даної справи відкласти для ретельного вивчення та обґрунтування в суді. Крім того, відповідач просить додатково призначити нову незалежну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судової експертизи ім. засл. проф. Бокаріуса, оскільки вважає, що пожежа виникла внаслідок несправної сигналізації, а в жодному з висновків експерта стан сигналізації не описано, так як експерт не був присутнім на місці пожежі, а пожежно-технічне дослідження було виконано на підставі висновку спеціаліста № 610 від 11.05.2007р. та № 1002 від 27.07.2007р.

В зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання 01.04.2008р. та з урахуванням заявленого відповідачем клопотання колегією суддів розгляд справи було відкладено на 15.04.2008р. о 14:40 год.

На виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2008р. про відкладення розгляду справи позивач надав пояснення щодо заявленого відповідачем клопотання, в яких вказав про відсутність нововиявлених обставин, оскільки відповідачем не надано як суду першої так і апеляційної інстанції в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України будь-яких матеріалів в підтвердження цих обставин. Окрім того, позивач зазначив про недоведеність відповідачем підстав, необхідних для призначення експертизи.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, направлене суду 28.03.2008р., колегія суддів вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на його необґрунтованість та безпідставність, так як відповідачем на підтвердження викладених в клопотанні обставин не надано жодного документального обґрунтування з урахуванням вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, а в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

15.04.2008р. позивач в порядку ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій повідомив, що відповідач - ТОВ "Дизайн-Холдинг" у зв'язку з претензіями кредиторів, а також небажанням відшкодовувати збитки, які стягуються по даній справі, вживає заходів по переводу всіх активів на ТОВ "Торговий дім "Дизайн", директором яких є одна і та ж особа - Шилова Ірина Володимирівна. Окрім цього, відповідач, незаконно утримує у себе автомобіль "Сітроєн С 5", який є речовим доказом по справі, з метою здійснити його відчуження по запчастинам. За таких обставин, позивач вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2008 року, а тому просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві - ТОВ "Дизайн-Холдинг", заборонити відповідачеві здійснювати будь-які дії по відчуженню автомобіля "Сітроєн С 5", а також дії, які призводять до порушення цілісності автомобіля.

Розглянувши дану заяву колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки позивачем в обґрунтування цієї заяви про забезпечення позову не представлено жодного доказу на її підтвердження. Разом з цим, не доведено позивачем і те, що з метою запобігання можливих порушень його майнових прав виникла необхідність застосування арешту майна та грошових коштів, що належать відповідачеві, а невжиття такого арешту може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду при стягненні грошових сум. Також, не обґрунтовані позивачем і причини звернення із заявою про забезпечення позову та не надано жодних доказів наявності фактичних обставин, з якими позивач пов'язує такий захід до забезпечення позову, як заборону відповідачеві здійснювати будь-які дії по відчуженню автомобіля "Сітроєн С 5", а також дії, що призводять до порушення цілісності даного автомобіля.

Заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої позиції у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 07 квітня 2006 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Телеком-Радіо" та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг" укладений договір про надання послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався на своїй території надавати позивачу місце для стоянки автомобіля "Сітроєн С 5" (державний номер 604-89 СА) в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 4.1.1. Договору сторони передбачили, що відповідач зобов'язується вчасно та якісно надавати послуги, які є предметом цього Договору, а пунктом 5.1. Договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та діючим законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконанням або неналежним виконанням.

Приймаючи оскаржене рішення господарським судом встановлено, що вночі 02 травня 2007 року у вказаному транспортному засобі позивача виникла пожежа, внаслідок чого було завдано значних пошкоджень кузову, салону, моторному відділенню та іншим частинам даного автомобіля "Сітроєн С 5" (державний номер 604-89 СА).

З матеріалів справи вбачається, що причиною пожежі був підпал автомобіля, що підтверджується матеріалами дослідчої перевірки та висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Сумській області в якому зазначено, що причиною виникнення пожежі транспортного засобу - автомобіль "Ситроєн С 5" є занесення відкритого джерела вогню сторонньою особою.

Відповідно до ст. ст. 936, 942 Цивільного кодексу України за договором схову одна сторона (охоронець) зобов'язується зберігати майно, передане їй другою стороною, і повернути це майно в цілості. Охоронець зобов'язаний вжити всіх заходів, передбачених договором або необхідних для збереження майна.

Згідно з частиною 1 ст. 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що збитки, завдані втратою, відшкодовуються зберігачем у розмірі вартості втраченої речі.

Частиною 2 ст. 951 Цивільного кодексу України передбачено якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

В силу положень частини 2 ст. 977 Цивільного кодексу України за договором зберігання автотранспортного засобу в боксах, гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

За цих обставин, позивач звернувся до господарського суду щодо стягнення з відповідача збитків від пожежі, які складаються з вартості пошкодженого майна (транспортного засобу), що підтверджується наданим до матеріалів справи висновком спеціаліста за № 165 експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 25.05.2007 року, відповідно до якого вартість транспортного засобу - автомобіля "Сітроєн С 5" на момент пожежі становила 80928,55 грн.

З урахуванням цих обставин місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, так як відповідач в силу приписів ст. 951 Цивільного кодексу України зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість згаданого транспортного засобу, який знаходився вночі 02 травня 2007 року на території відповідача на стоянці і був пошкоджений внаслідок пожежі.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач матеріально обґрунтував та довів правомірність своїх вимог до відповідача належними доказами.

Проте, твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони не доведені жодними доказами, не відповідають нормам чинного законодавства та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Так, у своїй апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, однак жодних посилань на конкретні норми і в чому саме полягає їх порушення судом першої інстанції відповідачем не наведено.

Не приймаються колегією суддів до уваги і твердження відповідача стосовно того, що господарським судом не встановлено проникнення сторонніх осіб на стоянку, яка охороняється відповідачем, не визначено внаслідок чого сталася пожежа, а позивачем не надано суду будь-яких підтверджень знаходження сторонніх осіб на цій стоянці, оскільки вказані дії не входять до компетенції господарського суду та не стосуються предмету доказування у даній справі.

Не змінює висновків господарського суду і посилання заявника апеляційної скарги на те, що причиною пожежі стала несправна сигналізація автомобілю "Сітроєн С 5", оскільки експертом це питання було досліджено та детально відображено на сторінці 6 висновку № 18 від 05.12.2007р., в якому вказано, що стан електричної схеми автомобіля та вилучені для дослідження з місця події провідники високої напруги не дають підстав для версії причетності електрообладнання до виникнення пожежі. Разом з цим, експертом встановлено, що пожежа не могла виникнути у автомобілі через прояви аварійних режимів роботи електричної мережі та електричного обладнання, до якого належить і сигналізація, а також визначено три незалежних один від одного осередки пожежі.

Що ж до посилань відповідача на вжиття його робітником (охоронцем) всіх заходів, встановлених спірним Договором та нормами чинного законодавства, щодо схоронності автомобілю позивача, то правового значення це не має, оскільки характер дій або бездіяльності працівників на обсяг відповідальності юридичних осіб не впливає.

Відповідач в якості підстав для скасування оскарженого рішення також вказує на те, що господарським судом не витребувано кримінальну справу, порушену ОВД Шосткінського району Сумської області від 15.08.2007р., яка на його думку необхідна для всебічного вивчення та повного з'ясування обставин даної господарської справи.

Проте вказані твердження не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки такі дії суду по підготовці справи до розгляду для забезпечення правильного вирішення господарського спору чинним законодавством не передбачені. А згідно з приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань чи мали місце певні дії та ким вони вчинені є саме вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, а не самі матеріали кримінальної справи, провадження по якій ще не закінчено.

В спростування доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, стосовно того, що господарським судом не встановлено порушення відповідачем зобов'язань за договором від 07.04.2006р., колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 936, 942 Цивільного кодексу України за договором схову одна сторона (охоронець) зобов'язується зберігати майно, передане їй другою стороною, і повернути це майно в цілості. Охоронець зобов'язаний вжити всіх заходів, передбачених договором або необхідних для збереження майна.

Згідно з частиною 2 ст. 950 Цивільного кодексу України професійний зберігач відповідає за втрату або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталось: 1) внаслідок непереборної сили, або; 2) через такі властивості речі, про які зберігач не знав і не міг знати, або; 3) внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Відповідно до загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування законодавчо покладений на сторони.

Однак відповідач не представив судам жодних доказів, які б звільнювали його від відповідальності у вигляді відшкодування збитків за пошкодження спірного автомобілю внаслідок пожежі. При цьому, в контексті ст. 950 Цивільного кодексу України наявність чи відсутність вини особи у не виконанні або неналежному виконанні зобов'язання не впливає на характер та обсяг її відповідальності за втрату або пошкодження речі.

Відповідно до частини 1 ст. 951 Цивільного кодексу збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що збитки, завдані втратою, відшкодовуються зберігачем у розмірі вартості втраченої речі.

Частиною 2 ст. 951 Цивільного кодексу України передбачено якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Згідно з висновком спеціаліста за № 165 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 25.05.2007 року вартість транспортного засобу - автомобіля "Сітроєн С 5" на момент пожежі становила 80928,55 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. Аналогічні положення містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 2.1. спірного Договору відповідач зобов'язався на своїй території надавати позивачу місце для стоянки автомобіля "Сітроєн С 5" (державний номер 604-89 СА) в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 4.1.1. Договору сторони передбачили, що відповідач зобов'язався вчасно та якісно надавати послуги, які є предметом цього Договору, а пунктом 5.1. Договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та діючим законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконанням або неналежним виконанням.

Щодо твердження відповідача про неправильність застосування господарським судом ч. 2 ст. 951 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає, що характер та перелік пошкоджень, які зазнав автомобіль позивача внаслідок пожежі та під час її ліквідації пожежниками, докладно та повністю зафіксовані висновком експерта № 165 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 25.05.2007р. При цьому, пошкодження, завдані автомобілю позивача, є очевидними та свідчать про неможливість його використання за призначенням, тобто для перевезення пасажирів. Окрім того, пошкоджений автомобіль позивача знаходиться на території відповідача, і цей факт був підтверджений представником відповідача у судовому засіданні 15.04.2008р., тому позивач правомірно вимагає стягнути вартість цього пошкодженого майна.

При винесенні рішення у даній справі господарським судом з достатньою повнотою встановлено обставини справи, що входять до предмету доказування, та їм надано правильну юридичну оцінку, а також правомірно встановлено порушення відповідачем норм чинного законодавства та умов спірного Договору, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість пошкодженого внаслідок пожежі транспортного засобу.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2008 року по справі № 9/584-07 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи відповідача, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг", м. Шостка, Сумська область про призначення нової незалежної експертизи та Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеком-Радіо", м. Шостка, Сумська область про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн-Холдинг", м. Шостка, Сумська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2008 року по справі № 9/584-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Демченко В.О.

Судді Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.