ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/199

09.07.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Проект-менеджмент Бізнес

Консалтінг”

до

Відкритого акціонерного товариства „Український інститут по проектування

об’єктів газової промисловості „Укргазпроект”

про

стягнення 25 911,10 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача

Файзулліна Е.М., директор

від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Проект-Менеджмент Бізнес Консалтінг” (далі Позивач) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Український інститут по проектуванню об’єктів газової промисловості „Укргазпроект” з позовом про стягнення заборгованості за виконанні роботи, пені за несвоєчасний розрахунок, відшкодування інфляційних витрат та 3% річних.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.06.2008 порушено провадження у справі №34/199 та призначено розгляд справи на 02.07.2008.

02.07.2008 судом оголошено перерву до 09.07.2008.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що всупереч умовам, викладених у п.4.5 Генеральному договорі та закріплених у п.4 Додаткової угоди №2 від 24.05.2006 Відповідач не здійснив оплату за належно виконанні та прийнятті ним роботи за Актом здачі –приймання №9 від 041.11.2007 та Актом здачі - приймання №10 від 01.11.2007 на загальну суму з урахуванням ПДВ 20% - 20 830,00 грн.

Відповідач подав суду відзив, в порядку ст. 59 ГПК України та пояснив, що Відповідачем на момент судового розгляду справи, сплачено Позивачу основний борг у сумі 20 830 грн., в зв’язку з чим просив суд, керуючись п.1-1 ст. 80 ГПК України припинити провадження у справі, в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Проти нарахування Позивачем суми інфляційних витрат, річних та пені Відповідач заперечив з тих підстав, що оскільки умовами Генерального договору не визначено, яку саме облікову ставку НБУ має бути застосовано при розрахунку, то суму цієї пені не може бути належним чином розраховано, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені, на думку Відповідача є безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

24.01.2006 між Відповідачем (Замовником) та Позивачем (Виконавець) було укладено Генеральний договір №21/06-06 про співробітництво в області розробки систем управління виробничим процесом ВАТ «Укргазпроект»(далі Генеральний договір), відповідно до п.1.1 якого сторони домовилися про співробітництво в області розробки системи управління виробничим процесом ВАТ «Укргазпроект»та управління проектами.

Комплекс робіт з надання послуг Виконавцем наведено у Додатку №1, що є невід’ємною частиною даного Генерального договору (п.1.3 Генерального договору).

Пунктом 1.4 Генерального договору передбачено, що етапи, терміни, вартість і порядок розрахунків при проведенні робіт з даного Генерального договору оформляються Додатковими Угодами по замовленому виду робіт, що укладаються між Сторонами.

Відповідно до пп. 2.1.6 п.2.1. Генерального договору до обов'язків Відповідача зокрема віднесено вчасне прийняття й оплата виконаних робіт в порядку, визначеному розділом 4 Генерального договору, а саме: пункт 4.1. Генерального договору передбачає, що «Вартість робіт по Генеральному договору складається з вартості робіт по кожній Додатковій угоді, розраховується відповідними кошторисами та фіксується Протоколами погодження Договірної ціни кожної Додаткової угоди».

Відповідно до пункту 4.2 Генерального договору оплата виконаних робіт здійснюється у такому порядку: авансовий платіж 50% від вартості робіт по кожній додатковій угоді на розрахунковий рахунок Виконавця (Позивача) у десятиденний термін з моменту підписання такої Додаткової угоди Сторонами на підставі рахунку, пред'явленого Виконавцем; кінцевий розрахунок здійснюється Замовником в десятиденний термін після підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно п.4.5. Генерального Договору, після закінчення робіт з відповідного етапу кожної Додаткової угоди, Виконавець направляє Замовнику до розгляду звіт про виконані роботи, а також пропонує до підписання Акт прийому-передачі виконаних робіт. Замовник розглядає звіт про виконані роботи і підписує Акт прийому-передачі виконаних робіт не пізніше 10 (десяти) робочих днів із дня одержання. Якщо після закінчення цих 10-ти днів Замовник не підпише Акт прийому-передачі виконаних робіт і не надасть Виконавцю письмової аргументованої відмови в прийнятті виконаних робіт, то такі роботи вважаються виконаними належним чином і в повному обсязі, а Акт прийому-передачі виконаних робіт вважається прийнятим і схваленим.

25.01.2006 між Сторонами була підписана Додаткова угода №1 до Генерального договору (далі Додаткова угода №1), якою було передбачено вартість робіт 16 200,00 грн.

Додатком №1 до Додаткової угоди №1 розроблено Календарний план робіт «Проведення організаційної діагностики, аналізу стану компанії Замовника»та погоджено 3 етапи робіт, тривалість робочих днів, дата початку та дату завершення, а також вартість робіт, загальна сума яких складає 16 200,00 грн.

Додатком №2 та додатком №3 до Додаткової угоди між Сторонами підписано Протокол погодження договірної ціни, яка складає 16 200,00 грн. та Кошторис проекту.

24.05.2006 Сторонами була підписана Додаткова угода №2 до Генерального договору (Додаткова угода №2), якою було передбачено вартість робіт 60 000,00 грн.

Відповідно до п.4. Додаткової угоди №2 здача робіт здійснюється поетапно. Етап проекту вважається зданим після передачі Виконавцем Замовникові всіх результатів (звітних матеріалів), зазначених у Додатку №1, а також підписанням акту здачі виконаних робіт. Замовник протягом трьох робочих днів від дня одержання акту розглядає його й повертає підписаний екземпляр акту або мотивовану відмову Виконавцеві. Підписаний акт є підставою для оплати виконаних Виконавцем робіт.

Додатком №1 до Додаткової угоди №2 розроблено Календарний план робіт «Розробка та провадження системи управління на абазі проектно –орієнтованого програмного забезпечення фірми Primavera Systems Inc», яким погоджено десять етапів робіт, тривалість робочих днів, дата початку та дату завершення, а також вартість робіт, загальна сума яких складає 60 000,00 грн.

Додатком №2 та додатком №3 до Додаткової угоди між Сторонами підписано Протокол погодження договірної ціни, яка складає 60 000,00 грн. та Кошторис проекту.

Позивач виконав свої зобов’язання за Генеральним договором та додатковими угодами №1 та №2 в повному обсязі, що підтверджуються наявними в матеріалах справи Актами здачі-приймання виконаних робіт (далі Акти): Акт №1 від 01.08.2006; Акт №2 від 01.08.2006; Акт №3 від 17.10.2006; Акт №4 від 20.06.2007р.; Акт №5 від 29.09.2006; Акт №6 від 29.09.2006; Акт №7 від 03.11.2006; Акт №8 від 20.06.2007; Акт №9 від 01.11.2007; Акт № 10 від 01.11.2007.

Проте, Відповідач всупереч умовам, викладеним Генеральним договором не здійснив повну оплату за належно виконані та прийняті ним роботи за Актом здачі-приймання №9 від 01.11.2007 та Актом здачі-приймання №10 від 01.11.2007 на загальну суму з урахуванням ПДВ 20% - 20 830,00 грн. (двадцять тисяч вісімсот тридцять гривень,00 кой.)

Оскільки, станом на 11.11.2007 заборгованість Відповідача перед Позивачем в повному обсязі здійснена не була, Позивач 17.01.2008 направив на адресу Відповідача Претензію №1 по неоплаченому етапу №9 на загальну суму 6 943,40 та Претензію №2 по неоплаченому етапу №10 на суму 13 886,60 грн.

Проте, Відповідач на зазначені Претензії не відповів.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, Відповідач згідно з п.4.2 Генерального договору повинен був здійснити оплату за Актами №9 від 01.11.2007 та №10 від 01.11.2007 у строк до 11.11.2007.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як слідує з поданого Відзиву та підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1468 від 27.06.2008 та 1469 від 27.06.2008, Відповідач погасив основну суму боргу перед Позивачем у розмірі 20 830,00 грн.

Згідно п. 1-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи той факт, що Відповідач погасив основну суму боргу в розмірі 20 830 (двадцять тисяч вісімсот тридцять) грн., провадження у справі щодо стягнення в цій частині підлягає припиненню.

Разом з тим, оскільки основну суму боргу Відповідачем сплачено після порушення провадження у справі, витрати пов’язані з розглядом справи в цій частині покладаються на Відповідача, позаяк спір виник саме з вини Відповідача.

Що ж стосується вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в розмірі 1 791,95 грн., 3% річних в сумі 268,80 грн. та суми інфляційних збитків в розмірі 3020,35 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Частиною 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.1 Генерального договору передбачено, що у випадку порушення термінів оплати за виконання робіт по кожній Додатковій Угоді Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 10% вартості виконаних робіт.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 Положення про процентну політику Національного банку України (затверджене постановою Правління Національного банку від 18 серпня 2004 року №389; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2004 року за №1092/9691) облікова ставка Національного банку –один з монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк установлює для суб’єктів грошово - кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період, і відповідно до Закону України «Про Національний банк України»є орієнтиром ціни на визначений період.

Таким чином, у випадку нарахування пені виходячи із розміру облікової ставки, облікова ставка береться у тому розмірі, у якому вона діяла за період, за який стягується пеня.

Тому, суд не бере до уваги посилання Відповідача на ту обставину, що у Генерального договорі не визначено конкретного розміру облікової ставки, яка повинна враховуватись при розрахунку пені.

Враховуючи зазначене, та ту обставину, що позивачем неправильно здійснено розрахунок пені, господарський суд, на підставі статті 55 ГПК України, перераховує пеню, що підлягає стягнення з відповідача. Розрахунок пені здійснюється судом з урахуванням положень статей 253-255 ЦК України, пункту 6.1 Генерального договору і складає:

20 830 (сума заборгованості)*16% (подвійна облікова ставка НБУ)/365 (кількість днів у календарному році)*50(кількість днів прострочення за період з 12.11.2007 по 31.12.2007)=456,55 грн.

20 830 (сума заборгованості)*20%(подвійна облікова ставка НБУ)/366 (кількість днів у календарному році)*105 (кількість днів прострочення за період з 01.01.2008 по 14.04.2008)= 1195,16 грн.

Отже, пеня підлягає стягнення в сумі 1 651,71 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги встановлений судом час виникнення прострочення оплати, на підставі статті 55 ГПК України, 3% річних розраховується судом у відповідності з нормами чинного законодавства та складають 265,37 грн.

Вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача в сумі 3020,35 грн. Розрахунок інфляційних витрат відповідає нормам законодавства, матеріалам справи та умовам Договору.

Зокрема, розрахунок інфляційних втрат здійснено Позивачем з урахуванням рекомендацій викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції у розгляді судових справ».

Відповідно до пункту 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530, 625 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Провадження у справі №34/199 в частині стягнення 20 830 (двадцяти тисяч вісімсот тридцяти) грн. припинити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню об’єктів газової промисловості «Укргазпроект»(04050, м. Київ, вул. Артема, 77, п/р 98 у філії «Залізничне відділення Промінвестбанку в м. Києві», МФО 321701, , з будь –якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект –Менеджмент Бізнес Консалтінг»(01133, м. Київ, вул. Мечникова/Л.Первомайського, буд. 10/2, прим. 126 (в літ. А)) 1651 (одну тисячу шістсот п’ятдесят одну) грн. 71 коп. пені; 265 (двісті шістдесят п’ять) грн. 37 коп. 3% річних; 3020 (три тисячі двадцять) грн. 35 коп. інфляційних витрат, 257 (двісті п’ятдесят сім)грн. 67 коп. державного мита та 117 (сто сімнадцять) грн. 35 коп. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя

Р.Б. Сташків

Повний текст рішення підписано 14.07.2008