ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

21.02.2008                                                                                Справа №13/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мікос", м. Лубни

до Управління Пенсійного Фонду України в м. Лубни, м. Лубни

про визнання нечинним рішення

Суддя Босий В.П

Секретар Жорняк Т.С..

Представники:

від позивача: Діжевська В.О., дов. від 01.02.2008р.

від відповідача: Мірошниченко О.М., дов. від 04.01.2008р.

Обставини справи: Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування рішення відповідача № 164 від 10.09.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заявив клопотання про зупинення виконавчого провадження.

Суд відхиляє дане клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ст. 117 КАС України суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення суб"єкта владних повноважень.

В даному випадку суд не вбачає ознак протиправності рішення відповідача. Крім того, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача також не існує.

Отже, клопотання позивача про зупинення виконавчого провадження суд вважає безпідставним.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, зазначає, що спірне рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд встановив, що 10.08.07 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах винесено рішення № 164 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким до позивача застосовано 1853,00 грн. штрафу та 4032,98 грн. пені.

Позивач просить дане рішення скасувати, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що своєчасно не отримав даного Рішення, що не мав можливості оскаржити зазначене рішення та не мав можливості скористатися правом добровільної сплати суми нарахованих штрафних санкцій. Позивач вказує, що дізнався про існування рішення ПФУ № 164 від 10.08.2007р. тільки після того, як отримав 14.12.2007р. постанову ВДВС Лубенського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2007р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, норми чинного законодавства, суд дійшов висноску відмовити в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідач правомірно виніс Рішення № 164 від 10.08.2007р. на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) позивачем страхових внесків за період з 20.09.2004р. по 03.08.2007р.

Статтею 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено перелік осіб, що є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У статті 18 Закону України № 1058-ІУ зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообов"язковим платежем, який справляється на всій територій України в порядку, встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших обов"язкових платежів, що складають систему оподаткування; на ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування і сплати таких внесків або звільнення від сплати.

Відповідно до п.2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. за № 1058-4 за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається шраф залежно від строку затримки платежу. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (неперерахованих) страхових внесків фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожен день прострочення платежу.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає рішення відповідача правомірним.

Позивач зазначає, що не мав можливості добровільно погасити суму заборгованості та не мав можливості оскаржити зазначене рішення, оскільки дізнався про його існування лише 14.12.2007р., коли отримав постанову ВДВС Лубенського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2007р.

Однак, згідно наданого в судовому засіданні відповідачем повідомлення про вручення поштового відправлення, ТОФ Фірма "Мікос" отримала Рішення ПФУ - 11.10.2007р.

В Рішенні № 164 від 10.08.2007р. зазначено, що оскарження рішення платником страхових внесків може бути здійснено протягом 10 робосих днів з дня отримання цього рішення. Суми, зазначені у рішенні, підлягають сплаті в 10-денний строк з дня одержання цього рішення.

Тобто, позивач мав можливість та час для оскарження спірного Рішення та для добровільного перерахування штрафних санкцій.

Позивач ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не оскаржує правомірність прийняття Рішення № 164 від 10.08.2007р., не оскаржує розмір штрафних санкцій, зазначає лише про неотримання спірного Рішення, що спростовується наданими відповідачем доказами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень, згідно ст. 71 КАС України, обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правамірність свого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, норми чинного законодавства, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, всебічно з"ясував обставини в адміністративній справі, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Мікос" до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни про визнання нечинним рішення № 164 від 10.08.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України –з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                          БОСИЙ В.П.

Згідно з оригіналом.

Помічник судді Онищенко О.В.