ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2008 р.

№ 36/381

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Шевчук С.Р. (доповідач)

Суддів

Воліка І.М.

Губенко Н.М.

розглянувши касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Дніпровський універмаг"

на рішення

від 20.11.2007 господарського суду міста Києва

у справі

№36/381 господарського суду міста Києва

за позовом

Громадської організації Агентство регіонального розвитку "Європейське партнерство"

до

Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

Комунального підприємства "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський"

про

визнання договору дійсним

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача: Кощенко А.О. дов. б/н від 15.04.2008р.

-          відповідача-1: не з’явились

-          відповідача-2: не з’явились

-          скаржника: Фрущев Г.Д. дов. б/н від 21.03.2008р.

Александренко В.В. дов. б/н від 21.03.2008р.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007р. громадська організація Агентство регіонального розвитку "Європейське партнерство" звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання договору оренди нежитлового приміщення №2336, укладеного з комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва дійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.11.2007р. (суддя Трофименко Т.Ю.) позов задоволено повністю. Визнано дійсним договір оренди нежитлового приміщення №2336, укладений 02.07.2007р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва та Громадською організацією Агентство регіонального розвитку "Європейське партнерство" та додаткову угоду до нього від 03.08.2007р. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням ЗАТ "Дніпровський універмаг", в порядку ст. 107 ГПК України, звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. від 23.04.2008р. змінено колегію суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого Шевчук С.Р., суддів Воліка І.М., Губенко Н.М.

Відповідачі не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 02 липня 2007 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового

господарства Дніпровського району м. Києва та

Громадською організацією Агентство регіонального розвитку «Європейське

партнерство»було укладено договір № 2336 оренди нежилого

приміщення, згідно умов якого відповідач на підставі розпорядження № 716 від 02.07.2007 року Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надав, а позивач прийняв в строкове платне користування жиле приміщення (будівлю), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Малишка, буд. 39, загальною площею 1461,04 кв.м. для виконання статутної діяльності.

В подальшому на підставі рішень № 42 від 27.10.2006р., № 84 від 28.12.2006р., № 112 від 29.03.2007р., № 129 від 25.06.2007р., № 146 від 19.07.2007р. Дніпровської районної у місті Києві ради, розпорядження № 878 від 03.08.2007р. Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації орендар та орендодавець 03.08.2007р. уклали Додаткову угоду до Договору №2336 оренди нежилого приміщення від 02.07.2007р., відповідно до якої орендодавцем за вказаним договором є Комунальне підприємство «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський».

Строк дії договору визначено з 02.07.2007 р. до 02.07.2012 р.

В пункті 7.8 договору оренди сторони передбачили, що договір, укладений на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації відповідно до чинного законодавства в місячний термін з моменту його підписання. При цьому, обов'язок по нотаріальному посвідченню та державній реєстрації цього договору, а також витрати, пов'язані з цими діями, покладаються повністю на орендаря.

На виконання умов даного пункту договору, позивач 23.07.2007р. звернувся до відповідача 1 з листом №12/23, в якому, на підставі статей 793, 794 Цивільного кодексу України, статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», просив вчинити дії для нотаріального посвідчення договору.

У відповідь на зазначений лист відповідач 1 повідомив, що згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004р. при посвідченні договору найму (оренди) будівлі, іншої капітальної споруди (її частини), нотаріус вимагає встановлений перелік документів, одним з яких є документ, що підтверджує право власності юридичної особи - орендодавця - на об'єкт найму (оренди). Проте, такий документ у відповідача –1 відсутній і отримати це свідоцтво про право власності на даний час не є можливим, оскільки згідно роз'яснень посадових осіб Дніпровської районної у місті Києві ради Положення про видачу свідоцтв про право власності на об'єкт нерухомого майна, затверджене Київською міською радою, це не передбачає.

З огляду на викладене та враховуючи, що сторони виконують умови договору, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди нежитлового приміщення від 02.07.2007р. №2336 та додаткової угоди до нього від 03.08.2007р. дійсним.

Місцевий господарський суд виходячи з того, що сторони в укладеному договорі оренди дійшли згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, передбачених чинним законодавством України і посвідчити його нотаріально не можливо із за відсутності свідоцтва про право власності, дійшов висновку про задоволення позову.

Проте з таким висновком погодитись не можна оскільки як зазначає ЗАТ "Дніпровський універмаг" в касаційній скарзі, він є належним користувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 39, що підтверджується договором оренди №574 від 05.12.1996р. Разом з цим, скаржник в касаційній скарзі стверджує про право власності на спірне приміщення посилаючись на постанову господарського суду міста Києва від 27.06.2007р. у адміністративній справі №31/216-А, якою зобов’язано Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію укласти договір купівлі-продажу комунального майна –будівлі за адресою м. Київ, вул. Малишка, 39 площею 1254,2 кв.м., що є частиною цілісного майнового комплексу "Дніпровський універмаг" з Закритим акціонерним товариством "Дніпровський універмаг".

Отже, вирішення даної справи в будь якому випадку зачіпає інтереси ЗАТ "Дніпровський універмаг", проте місцевим господарським судом в порушення вимог ст. 27 Господарського процесуального кодексу України останнє до участі у справі залучено не було.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь –якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного суду, якщо: господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що господарським судом міста Києва в порушення ст. 43 ГПК України не були всебічно і повно розглянуто обставини справи, та виходячи з повноважень касаційної інстанції щодо перевірки повноти встановлення обставин справи у рішенні господарського суду, передбачених ч.2 ст. 1115 ГПК України, відсутність якої унеможливлює оцінити правильність застосування норм матеріального права при вирішенні спору, колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку, що прийняте у справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти основане на законі рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Дніпровський універмаг" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2007р. у справі №36/381 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий                                                              Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                Волік І.М.

С у д д я                               Губенко Н.М.