ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2008 р.

Справа № 6/177

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І. при секретарі Цюрак А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ВАТ "Прикарпаттяобленерго" (Калуський РЕМ) вул.Об'їздна, 10, м.Калуш,Івано-Франківська область, 77300

до відповідача Калуської міської ради вул.І.Франка,1, м.Калуш,Івано-Франківська область, 77300

третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ДМП "Калуштеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, 80 а, м.Калуш.

про стягнення 145507 грн 19 коп заборгованості

Представники:

Від позивача: Понайда Р.І., (довіреність № 833 від 23.03.07 юрист )

Від відповідача: представник не з"явився

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про стягнення заборгованості в сумі 145 507,189 грн. з яких: 88 400,80грн. заборгованість за спожиту електроенергію, 8 609,92грн. заборгованості за недовраховану електроенергію, 42 000,64 грн. заборгованості за вексельними зобов'язаннями, 2 479,00 грн. заборгованості за компенсацію перетікання реактивної електроенергії, 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків.

В судовому засіданні 04.11.08 оголошувалася перерва до 10.11.08

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.В обгрунтування заявлених вимог посилається на договір реструктуризації заборгованості №248/2003 від 24.06.03 та договір поруки №249/2003 від 24.06.03. Вказує, що боржник прострочив виконання зобов"язання за вищевказаним договором в зв"язку з чим допустив виникнення заборгованості та нарахування пені, річних та інфляційних збитків.

Представник відповідача подав суду письмове заперечення на позов та доповнення до заперечення, в яких з вимога позивача не погоджується посилаючись на те, що договір поруки №249/2003 від 24.06.03. укладено з порушенням чинного на час його укладення законодавства та з перевищенням відповідачем своїх повноважень щодо розпорядження бюджетними коштами, також зауважує, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.06 у справі №Б-7/29 затверджено реєстр грошових вимог кредиторів боржника ДМП "Калуштеплокомуненерго", до складу яких включено всі вимоги ВАТ Прикарпаттяобленерго".

Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДМП "Калуштеплокомуненерго" в судове засідання не з"явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши подані ними докази, суд встановив , що між ВАТ "Прикарпаттяобленерго" та Калуським ВУ "Міськводоканал" 24.06.2003р. було укладено договір реструктуризації заборгованості № 248/2003. 28.04.2004р., за яким сторонами визначено умови та порядок сплати даної заборгованості.

24.06.2003р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 249/2003.                      Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору поручитель - Калуська міська рада зобов'язалась солідарно відповідати перед кредитором - ВАТ "Прикарпаттяобленерго" за виконання боржником - ВУ "Міськводоканал" зобов'язань по договору на користування електричною енергією № 150 від 14.04.2000 року та по Договору реструктуризації заборгованості № 248/2003 від 24.06.2003 року.

Відповідно до п. 3.1 укладеного між сторонами договору поруки в разі несвоєчасного виконання боржником договірних зобов'язань відповідно до умов договору №150 від 14.04.2000 року та вексельних зобов"язань поручитель зобов'язується виконати за боржника вищевказане зобов'язання таким самим шляхом, що передбачений забезпеченим зобов'язанням, а саме шляхом перерахунку грошових коштів на рахунки кредитора.                               Відповідно до п. 4. договору реструктуризації заборгованості №248/2003 від 24.06.03. у разі недотримання споживачем термінів погашення заборгованості, вказаних в п. 2.1; 2.2. даного Договору, останній сплачує електропостачальній організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.                                                                                          Рішенням Калуської міської ради від 28.04.04. №473 припинено юридичну особу Калуське виробниче управління "Міськводоканал" шляхом приєднання до державного підприємства "Калуштеплокомуненерго" з передачею всього майна, прав та обов"язків.

Згідно п. 3.3 договору поруки №249/2003 від 24.06.03. поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання забезпечених зобов'язань боржника в повному обсязі, в тому числі у вигляді пені в розмірі, передбаченому основним договором.

Таким чином, Калуська міська рада є поручителем перед ВАТ "Прикарпаттяобленерго" за виконання МДП "Калуштеплокомуненерго" як правонаступником прав та обов"язків Калуського ВУ "Міськводоканал" зобов"язань по договору реструктуризації заборгованості від 24.06.03р. та згідно з наведеними вище умовами договору поруки взяла на себе відповідальність за невиконання боржником забезпечених зобов"язань, в тому числі й у вигляді пені.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за кожен день прострочки платежів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з06.03.06 по 20.06.06 в розмірі 2 807,03грн., що підтверджується розрахунком, який міститься в матеріалах справи.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу річні за кожен день прострочки платежів в розмірі 442,18 грн. за період з06.03.06 по 20.06.06 , що підтверджується відповідним розрахунком та інфляційні збитки в розмірі 313,68 грн. за період з 01.05.06 по 31.05.06, що підтверджується відповідним розрахунком.

21.06.06 на адресу відповідача направлено вимогу за № 1664 про виконання договору поруки №149/2003 від 24.06.03, в якій позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити оплату заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 88 400,80грн., 42 000,64грн. заборгованості за вексельними зобов"язаннями , 8 609,92 грн. заборгованості за недовраховану електроенергію, 2 479,00грн. заборгованості за компенсацію перетікання реактивної електроенергії, а також 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків.

Проте, як вбачається із матеріалів справи вищевказану вимогу відповідачем залишено без виконання.

В зв"язку з цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 145 507,189 грн. з яких: 88 400,80грн. заборгованість за спожиту електроенергію, 8 609,92грн. заборгованості за недовраховану електроенергію, 42 000,64 грн. заборгованості за вексельними зобов'язаннями, 2 479,00 грн. заборгованості за компенсацію перетікання реактивної електроенергії, 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків.

Згідно ст. 15-16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов"язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України визначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.                                                                                                    Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.                                                             Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.230 ГК України вбачається, що учасник господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання сплачує штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема пеню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.                                                                                                                                            У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.                    Як визначено ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.                                          Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'          язання боржником.                     Частинами 1, 2 ст.554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.                                                                                          Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для стягнення із Калуської міської ради пені, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», враховуючи порушення 06.02.2006 року провадження про банкрутство ДМП «Калуштеплокомуненерго»та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, є безпідставними, оскільки в даному випадку відповідно до ст. 12 вищенаведеного Закону, мораторій стосується вимог кредиторів до боржника, в даному ж випадку зобов»язаною особою є інша особа - поручитель боржника, до якої й пред»явлено вимогу.

Не можуть бути прийняті судом і заперечення відповідача на те, що договір поруки від № 249/2003 від 24.06.2003р є недійсним з моменту його укладення через його невідповідність чинному законодавству, оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.10.2007 року у справі № Пр-5/27 відмовлено в позові Калуській міській раді до ВАТ

«Прикарпаттяобленерго»та ДМП «Калуштеплокомуненерго»про визнання недійсним даного договору поруки, рішення залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2008 року ( копії містяться в матеріалах справи). Крім того, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони ( ч.2 ст.35 ГПК України)            Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.                                                                                Із зібраних у справі доказів вбачається, що згідно платіжного доручення №1 від 23.10.08 ДМП "Калуштеплокомуненерго" сплатило заборгованість перед ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в сумі 2563087,55 грн. в яку, як зазначив позивач включено 88 400,80грн. заборгованість за спожиту електроенергію, 8 609,92грн. заборгованості за недовраховану електроенергію, 42 000,64 грн. заборгованості за вексельними зобов'язаннями, 2 479,00 грн. заборгованості за компенсацію перетікання реактивної електроенергії .

Щодо виконання зобов”язання по сплаті 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків відповідач доказів суду не подав, доводів позивача не спростував.           За наведених обставин, зважаючи на те, що відповідачем визнано та сплачено 88 400,80грн. заборгованість за спожиту електроенергію, 8 609,92грн. заборгованості за недовраховану електроенергію, 42 000,64 грн. заборгованості за вексельними зобов'язаннями, 2 479,00 грн. заборгованості за компенсацію перетікання реактивної електроенергії в цій частині позову провадження у справі слід припинити, відповідно до п.1-1 ст.80 ГПК України.            В решті частини позовних вимог щодо стягнення 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків позов задоволити.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15,16, 525, 526, 546, 553,554, 625 Цивільного кодексу України, ст. 174,193, 230 Господарського кодексу України , ст.ст. 33, 49, п.1-1 ст.80, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Калуської міської ради вул.І.Франка,1, м.Калуш,Івано-Франківська область ( ) на користь ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Калуський РЕМ вул.вул.Об'їздна, 10, м.Калуш,Івано-Франківська область ( р/р № 0293 в Калуському відділенні ''Промінвестбанку", МФО 336387) - 2 807,03 грн. пені, 707,74 грн. річних та 502,06 грн. інфляційних збитків , 1 455,07 грн. витрат по сплаті державного мита і 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Грица Юрій Іванович

рішення підписане 10.11.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________