ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.06.08                                                                                           Справа № 2/32

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»в особі філії «Пасічнянський кар»єр нерудних копалин «Нерудник»№16/772 від 24.04.2008р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області

від 17.04.2008року у справі № 2/32

за позовом державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця»в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень», м.Івано-Франківськ

до відповідача відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»(далі-ВАТ) в особі філії «Пасічнянський кар»єр нерудних копалин «Нерудник», с.Пасічна

про стягнення 16229грн.

за участю представників:

від позивача Моцюк В.В.

від відповідача Шурак О.Б.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, роз’яснено.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.04.2008р. у справі № 2/32 (суддя Круглова О.М.) задоволено позов державного територіального галузевого об"єднання "Львівська залізниця" в особі Івано-Франківської дирекції залізничних перевезень, присуджено до стягнення з ВАТ "Івано-Франківськцемент" в особі філії "Пасічнянський кар"єр нерудних копалин "Нерудник" на користь позивача 16229 грн. штрафу, 162,29 грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі, оскільки, на його думку, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не взяв до уваги, що позивачем надавались вагони у стані, непридатному для перевезення сипучих вантажів, що підтверджується актом №1 від 10.10.2007р., який підписаний представником залізниці. Посилання суду на те, що згідно умов договору №12-06 не передбачено звільнення відправника від сплати штрафу за невикористання поданих вагонів чи відмову від вагонів для виконання плану перевезень в разі подання перевізником неякісних вагонів є необґрунтованим, оскільки за загальним правилом, у випадках, що не передбачені договором, сторони договору керуються нормами чинного законодавства, а відповідно до п.1 ст.917 ЦК України відправник вантажу має право відмовитись від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Позивач заперечив доводи скаржника усними поясненнями представника в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

Згідно договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 12-06 від 10.02.2006р., укладеного сторонами у справі (а.с.29-30), вантажовласник (відповідач) зобов»язувався пред»являти Залізниці (позивач) у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу, а Залізниця зобов»язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов»язані із перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до договору (п.п. 2.1., 2.2. договору).

Відповідно до п.4.1 договору залізниця та вантажовласник несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Згідно з планом перевезень вантажу №9 (а.с.14) філією ВАТ "Івано-Франківськцемент" "Пасічнянський кар"єр нерудних копалин "Нерудник" заплановано в жовтні 2007 року відправлення з станції Надвірна ДТГО "Львівська залізниця" 700 вагонів з щебенем в кількості 45500 тонн.

Згідно п.6.1 Правил планування перевезень вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №873 від 09.12.2002р., зареєстрованих в Мінюсті 29.12.2002р. за №1030/7318, облік виконання плану перевезень вантажів здійснюється в обліковій картці, на підставі якої визначаються розміри матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану.

Обліковою карткою виконання плану перевезень №9 за жовтень 2007 року (а.с.16), підписаною представником відповідача визначено, що відповідачем не забезпечено в повній мірі відвантаження запланованих вагонів, а саме: за жовтень 2007 року недовантажено 273 вагони з щебенем в кількості 16229 тонн. За невиконання плану перевезень відповідачу було нараховано штраф в сумі 16229 грн., який включено в накопичувальну картку №(14110666а) 13113110 (а.с.15).

З метою досудового врегулювання спору відповідачу 03.12.07р. було направлено претензію №29 з вимогою погасити заборгованість (штраф). Однак, матеріали справи не містять доказів погодження чи заперечення відповідача суми нарахованого штрафу.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне:

Спір у даній справі виник з виконання договору перевезення, тому спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами глави 64 Цивільного кодексу України, транспортними кодексами (статутами), іншими законами та нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а також договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 921 ЦК України визначено відповідальність перевізника за ненадання транспортного засобу і відповідальність відправника за невикористання наданого транспортного засобу, а саме, перевізник за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажу, а відправник за ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин несуть відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами). Перевізник і відправник вантажу звільняються від відповідальності, якщо ненадання транспортного засобу або невикористання наданого транспортного засобу сталося не з їхньої вини, зокрема у разі припинення (обмеження) перевезення вантажу у певних напрямках, встановленого у випадках і порядку, передбачених транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.106 Статуту залізниць України, за незабезпечення залізницею подачі вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень та за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень сплачується штраф у таких розмірах: за вантажі, перевезення яких планується у тоннах і вагонах, - з тонни по 5 відсотків ставки добової плати за користування вагонами; за вантажі, перевезення яких планується тільки у вагонах (контейнерах), - за вагон (контейнер) по дві добові ставки плати за користування вагонами (контейнерами). За незабезпечення завантаження маршруту з винної сторони стягується на користь іншої сторони, крім штрафу за невиконання плану перевезень, штраф за маршрут у розмірі трьох добових ставок плати за користування вагонами. Залізниця і відправник несуть таку ж відповідальність за недотримання зобов'язань надпланових і позапланових перевезень вантажів за заявками відправника, прийнятими залізницею, а також за надолуження невиконання плану попереднього місяця (згідно із статтею 19 цього Статуту). За невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером).

Факт невиконання плану перевезень підтверджується матеріалами справи, а саме, обліковою карткою (а.с.16) та не заперечується скаржником (відповідачем).

Виходячи зі змісту умов договору, ст.921 ЦК України та ст.106 Статуту залізниць України, якими передбачено відповідальність за невиконання плану перевезень у вигляді штрафу, позивачем правомірно нараховано 16229грн. штрафу, які підставно стягнені оскаржуваним рішенням суду.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено відсутність його вини у невиконанні плану перевезень, посилання відповідача на те, що надані позивачем вагони були непридатними для навантаження сипучих вантажів не заслуговують на увагу, як з»ясовано в судовому засіданні, долучений відповідачем акт від 10.10.2007р. про непридатність чотирьох вагонів під навантаження сипучих вантажів не був направлений позивачу ні в жовтні 2007року, ні у відповідь на претензію, вимог претензії не заперечено.

Відповідно до ст.33 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу про відмову від прийняття та завантаження несправних вагонів, а тому твердження скаржника судова колегія вважає безпідставними.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обгрунтованість оскаржуваного рішення щодо стягнення штрафу за неналежне виконання зобов»язання відповідачем, як такого, що прийнято у відповідності з нормами чинного законодавства та матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»в особі філії «Пасічнянський кар»єр нерудних копалин «Нерудник» відхилити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.04.2008р. у справі № 2/32 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.