ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.06.2008 року                                                            Справа № 6/463

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого:                                        Перлова Д.Ю.,

суддів                                                  Лазненко Л.Л.,

Якушенко Р.Є.,

при секретарі

судового засідання                               Михайличенко Д.В.,

за участю

представників сторін:

від позивача                                         представник у судове засідання не прибув,

від першого відповідача                     Литвин І.А., дов. від 14.02.08 б/н.,

від другого відповідача                     Шердець Я.С., дов. від 18.02.08 № 11-12/1-59,

від органу

виконання судових рішень                     Литвин І.А., дов. від 10.10.07 б/н.,

розглянувши

апеляційну скаргу                              Головного управління юстиції у Луганській                               області,

м. Луганськ

на ухвалу

(винесену у відповідності до ст. 1212 ГПК України)

господарського суду                              Луганської області

від                                                  25.02.08

у справі                                         № 6/463 (суддя –Василенко Т.А.)

за позовом                                         Державного підприємства

„Попаснянський вагоноремонтний завод”,

м. Попасна Луганської області

до першого відповідача                    Головного управління юстиції

у Луганській області,

м. Луганськ

та другого відповідача                     Головного управління Державного

казначейства України у Луганській області,

м. Луганськ

орган виконання

судових рішень                              Підрозділ примусового виконання рішень

Головного управління юстиції у Луганській

області

про                     стягнення 4 858 грн. 29 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Державне підприємство „Попаснянський вагоноремонтний завод”, м. Попасна Луганської області (далі за текстом –ДП „Попаснянський ВРЗ”) звернувся до господарського суду Луганської області із скаргою від 04.12.07 вих. № 884-Ю у відповідності до ст. 1212 ГПК України на неправомірність дій Підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області (далі за текстом –Підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ у Луганській області).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463 зазначена скарга позивача була задоволена повністю, визнано неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07 по виконанню наказу суду № 6/463 та скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07.

Ухвала мотивована наступним.

Орган виконання рішень, яким є Державна виконавча служба, зобов’язаний прийняти наказ до виконання, оскільки відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є повноважним органом виконання наказів господарських судів України і позивачу видано наказ саме для пред’явлення до виконання до відділу. Заходи по виконанню наказу, які виконавець зобов’язаний здійснити по виконанню судового рішення у відповідності до вимог Закону України “Про виконавче провадження”, полягають в тому, що виконавець зобов’язаний направити наказ до банку казначейства (органу казначейства) і вже орган казначейства, безпосередньо виконуючи дії по поверненню коштів позивачу, буде керуватися порядком, розробленим Кабміном України. Посилання органу виконання рішень на відсутність такого безпідставні, адже цей порядок встановлено для органу казначейства, а не для виконавчої служби.

Не погодившись з винесеною ухвалою, перший відповідач –Головне управління юстиції у Луганській області (далі за текстом –ГУЮ у Луганській області) звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 05.05.08 № 14-9-1519, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463, як винесену з порушенням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Державний бюджет України не є юридичною особою, що не відповідає ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження”.

Наказ господарського суду Луганської області від 19.02.07 № 6/463, який надійшов на виконання, не відповідав п. 3 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження”, тому у його прийнятті було відмовлено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 26, ст. 9 зазначеного закону.

Норма ст. 9 Закону України „Про виконавче провадження” не робить ніяких виключень щодо вимог, поставлених до виконавчого документу, та не зобов’язує виконавця надсилати виконавчий документ до Державного казначейства України всупереч вимогам статті 19 цього закону.

Частиною 2 ст. 9 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що при виконанні рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюються органами Державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 14.05.08 у справі № 6/463 для розгляду апеляційної скарги Головного управління юстиції від 05.05.08 на ухвалу господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України” призначено судову колегію у складі: Бородіна Л.І. –суддя –головуючий, Лазненко Л.Л. –суддя, Якушенко Р.Є. –суддя.

У зв’язку з виходом судді Перлова Д.Ю., розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 05.06.08 у справі № 6/463, у відповідності до ст. 28 Закону України „Про судоустрій України”, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України здійснено заміну, а саме: виключено із складу колегії головуючого суддю Бородіну Л.І. та введено до складу колегії головуючого суддю Перлова Д.Ю.

Сторони Луганським апеляційними господарським судом належними чином повідомлені про час та місце розгляду справи (повідомлення від 20.05.08 про вручення поштового відправлення № 03831660 ДП „Попаснянський ВРЗ”; повідомлення від 19.05.08 про вручення поштового відправлення № 03831644 ГУЮ у Луганській області; повідомлення від 20.05.08 про вручення поштового відправлення № 03831652 ГУ Державного казначейства України у Луганській області).

Позивач –ДП „Попаснянський ВРЗ” відзиву на апеляційну скаргу першого відповідача не надав.

06.06.08 (згідно штампу суду) від позивача телеграмою надійшло клопотання про розгляд справи № 6/463 за відсутністю представника у зв’язку з відрядженням до господарського суду Одеської області на розгляд справи 09.06.08. Зазначене клопотання задовольняється судом.

Другий відповідач по справі –Головне управління Державного казначейства України у Луганській області надав пояснення від 31.05.08 № 11-07/2677, у якому пояснив, що згідно п. 1.2 Наказу ДКУ від 10.12.02 № 226 „Про затвердження Порядку повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів)”, повернення платникам помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) здійснюється з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства, шляхом оформлення платіжних доручень на підставі відповідних документів, у тому числі виконавчих, податкових, митних та інших державних органів, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено ч. 2 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу від 05.05.08 № 14-9-1519 Головного управління юстиції у Луганській області, м. Луганськ слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463 слід залишити без змін з наступних підстав.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 06.02.07 у справі № 6/463 було скасовано рішення господарського суду Луганської області від 09.11.06 за позовом Державного підприємства „Попаснянський вагоноремонтний завод” до Державної виконавчої служби Луганської області в особі Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби та Головного управління Державного казначейства України у Луганській області про стягнення 4 858 грн. 29 коп.

Позов задоволено та стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача зайве стягнуту суму виконавчого збору 4 858 грн. 29 коп.

На виконання зазначеної постанови господарським судом Луганської області було видано наказ від 19.02.07 № 6/463, у якому зазначено: „Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства „Попаснянський вагоноремонтний завод”, вул. Залізнична, 1, м. Попасна, Луганська обл., ід. код 09585574 зайво стягнуту суму виконавчого збору 4 858 грн. 29 коп.”.

Матеріали справи свідчать, що позивач пред’явив до виконання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначений наказ.

Однак 22.11.07 Підрозділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562, якою в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 6/463, виданого 19.02.07 господарським судом Луганської області про стягнення з Державного бюджету України на користь Державного підприємства „Попаснянський вагоноремонтний завод” зайво стягнуту суму виконавчого збору у розмірі 4 858 грн. 29 коп. - відмовлено, з посиланням на п. 7 ст. 26, ст. 9 Закону України „Про виконавче провадження”.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”.

Згідно пункту 1 статті 2 Закону України „Про виконавче провадження” примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України „Про виконавче провадження” виконанню Державною виконавчою службою підлягають виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Невиконання судового рішення за своєю суттю є обмеженням права стягувача на обов’язкове виконання рішення суду.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що орган виконання рішень зобов’язаний прийняти наказ до виконання, оскільки відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є повноважним органом виконання наказів господарських судів України і позивачу видано наказ для пред’явлення до виконання.

Отже, невиконання судового рішення органом примусового виконання рішень є порушенням зазначених законодавчих приписів щодо обов'язковості його виконання.

Посилання скаржника на відсутність в наказі відомостей про боржника, в даному випадку, не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з посиланням на невідповідність наказу приписам ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлені вимоги до виконавчого документу, оскільки, як судове рішення, так і виданий на його виконання наказ у цій справі, стосуються стягнення на користь позивача суми зайво стягнутого виконавчого збору саме з Державного бюджету України, а не з будь-якої іншої юридичної особи, яка б згідно ст. 11 цього Закону могла бути стороною виконавчого провадження –боржником.

Отже, хоча Державний бюджет України не є боржником у розумінні ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", безпосереднє виконання судового рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України, згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону покладено на органи Державного казначейства України і, за відсутності спеціального порядку такого виконання, має здійснюватись в загальному порядку, тобто, шляхом прийняття державною виконавчою службою наказу до виконання і направлення його до органу Державного казначейства України, а саме - до Головного управління Держказначейства Україні у Луганській області, яке є стороною у даній справі, а у разі, якщо наказ є незрозумілим для державного виконавця, він не позбавлений права звернутись до суду за відповідними роз’ясненнями в порядку ст. ст. 5, 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.02.08 у справі № 16/489.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах та в межах повноважень та способів, які передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного Кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України у тому числі операцій з коштами державного бюджету та розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів.

Пунктами 3.1 та 4.5 "Положення про Державне казначейство", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1232, встановлені завдання Державного казначейства до яких віднесено, зокрема: забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка що передбачає розрахунково –касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету, за поданням органів стягнення, яким відповідно до законодавства надано право стягнення до бюджетів податків, зборів (обов’язкових платежів) та інших надходжень.

Таким чином, органи Державного казначейства не можуть здійснювати примусове виконання рішень, тобто виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження.

За таких обставин, господарським судом Луганської області вірно скаргу позивача задоволено та скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07.

Колегія суддів звернула увагу на те, що не слід було у резолютивній частині прийнятої ухвали визнавати неправомірними дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 5423562 від 22.11.07 по виконанню наказу суду № 6/463, однак, враховуючи що рішення по суті відповідає обставинам справи № 6/463, а визнання неправомірними дій у даному випадку ніяких правових наслідків не має, ухвалу господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463 слід залишити без змін.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, ухвала господарського суду Луганської області відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу від 05.05.08 № 14-9-1519 Головного управління юстиції у Луганській області, м. Луганськ залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Луганської області від 25.02.08 у справі № 6/463 залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий                                Д.Ю. Перлов

Суддя                      Л.Л. Лазненко

Суддя                                                    Р.Є. Якушенко