ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 19/180-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Катеринчук Л.Й.,

Самусенко С.С. - доповідача,

розглянувши матеріали касаційної скарги

КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа"

на рішення

господарського суду Київської області

від 12 травня 2008 року

та постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року

у справі

№ 19/180-08

господарського суду

Київської області

за позовом

Дочірньої компанії "Газ України"

НАК "Нафтогаз України"

до

КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа"

про

стягнення 447 229 грн. 01 коп.

за участю представників

сторін

від позивача -

Нестерчук А.П., Рак О.В.

від відповідача -

Данчук Л.І., Бондар І.Г.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Київської області із позовом до КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" про стягнення 327 080 грн. 83 коп. - основного боргу, 28 664 грн. 05 коп. - пені, 76 654 грн. 31 коп. - інфляційних витрат, 14 829 грн. 82 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 12 травня 2008 року у справі № 19/180-08 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 327 080 грн. 83 коп. - основного боргу, 14 332 грн. - пені, 76 654 грн. 31 коп. - інфляційних витрат, 14 829 грн. 82 коп. - 3% річних; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року у справі № 19/180-08 апеляційну скаргу КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" залишено без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 12 травня 2008 року у справі № 19/180-08 - без змін.

У касаційній скарзі КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа", вважаючи рішення та постанову такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, вказуючи на ст. 229, 216, 217, 219 ГК України, ст. 625 ЦК України, просить змінити постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року та рішення господарського суду Київської області від 12 травня 2008 року у справі №19/180-08 та відмовити позивачу у стягненні 76 654 грн. 31 коп. інфляційних витрат та 14 829 грн. 82 коп. 3% річних.

Вищим господарським судом України ухвалою від 02.10.2008 у справі №19/180-08 порушено касаційне провадження.

В судових засіданнях касаційної інстанції оголошувалися перерви до 10 год. 18.11.2008 та до 10 год. 25.11.2008 в порядку ст.77 ГПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини у даній справі.

Між позивачем (постачальник) і відповідачем (покупець) 30 грудня 2005 року укладено договір № 06/05-2060 ТЕ-17 на постачання природною газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організації.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язаний передати у власність покупцю в 2006 році природний газ, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити газ.

За отриманий природний газ за відповідачем утворилась заборгованість в загальній сумі 327 080 грн. 83 коп.

Відповідач основний борг за поставлений природний газ по договору №06/05-2060 ТЕ17 від 30 грудня 2005 року на суму 327 080 грн. 83 коп. визнав у повному обсязі.

Позивачем нараховано відповідачу за прострочення виконання зобов'язання 28 664 грн. 05 коп. пені, 76 654 грн. 31 коп. інфляційних та три 3 % річних у розмірі 14 829 грн. 82 коп.

Господарськими судами попередніх інстанцій вказано, з чим погоджується колегія суддів Вищого господарського суду України, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу, інфляційних витрат та 3 % річних є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені нарахованої позивачем за період з 13 вересня 2007 року по 13 березня 2008 року в розмірі 28 664 грн. 05 коп., господарськими судами зазначено, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 14 332 грн., в іншій частині стягнення пені відмовлено з посиланням на ст. 233 ГК України про право суду зменшити розмір санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому суди вказали, що у даному випадку повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарськими судами попередніх інстанцій враховано, що підприємство відповідача у відповідності до статуту та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є комунальним підприємством, тобто основним джерелом отримання коштів являються кошти, що надходять з бюджету територіальної громади міста, а також платежі населення по квартплаті та житлово-комунальним послугам.

Також, враховано низький рівень оплати населенням та те, що Законом України від 13 листопада 1996 року "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" передбачено заборону підприємству відповідача стягувати з населення штрафні санкції за прострочення платежів.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що заборгованість відповідача виникла як наслідок несвоєчасної оплати населенням за надані послуги по поставці природного газу і заборгованість населення перед підприємством відповідача за комунальні послуги та квартплату складає 374,2 тис. грн. відповідно до довідки від 07 травня 2008 року.

Відповідач у касаційній скарзі стверджує, що господарськими судами безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні витрати та 3 % річних, оскільки сплата останніх за порушення грошового зобов'язання у господарських відносинах не передбачена.

При цьому, згідно ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання і визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що твердження відповідача про неправомірне застосування судами статті 625 ЦК України у касаційній скарзі є необгрунтованими.

Вищий господарський суд України переглянув у касаційному порядку судові рішення на підставі вищенаведених встановлених фактичних обставин справи, перевірив застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права і, оскільки доводи касаційної скарги КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" не знайшли свого підтвердження, погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів і залишає без змін оскаржувані у даній справі судові рішення та постанову.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу КП Київської обласної ради "Тетіївтепломережа" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23 липня 2008 року у справі № 19/180-08 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            І. Плюшко

Судді:                                                                                Л. Катеринчук

С. Самусенко