ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.08

Справа №АС3/339-08.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді Левченка П. І.

Розглянув справу

за позовом Спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез» в формі товариства з обмеженою відповідальністю м. Суми

до відповідачів: 1. Державної податкової інспекції м. Суми

2. Управління державного казначейства в м. Суми

про стягнення з державного бюджету заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 330 697 грн. 74 коп.

представники:

від позивача: Рудченко О. М.

від відповідача: 1) Шаповал Л. О., Федіна Н. М., Циганенко С. В. ;

2) не з’явився

В судовому засіданні 28 липня 2008 року оголошувалась перерва до 31 липня 2008 року до 12 год. 00 хв.

Суть спору : позивач просить стягнути з державного бюджету бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 330697 грн. 74 коп.

Перший відповідач проти позову заперечує і пояснює, що, на його думку, у позивача на даний момент відсутнє законне право на відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість, оскільки ним не доведено факту надмірної сплати цього податку його контрагентами в ланцюгу до товаровиробника.

Другий відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог у зв’язку з тим, що відповідно до п. 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР, правовідносини з приводу сплати та відшкодування податку на додану вартість виникають між платником податку та органом Державної податкової служби України, тому просить суд розглядати справу без участі їхнього представника.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази по справі, суд встановив:

Позивачем – Спільним українсько-білоруським підприємством «Укртехносинтез» в формі товариства з обмеженою відповідальністю подані Державній податковій інспекції в м. Суми податкові декларації по податку на додану вартість, які мають суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню та по яким представниками Відповідача – були проведені виїзні позапланові перевірки, а саме:

- податкова декларація з ПДВ за липень 2006 року – сума, що підлягає відшкодуванню – 260452,00 грн. Заява про повернення суми бюджетного відшкодування надана 21 серпня 2006 року.

Згідно довідки першого відповідача від 06 жовтня 2006 року №6404/23-6/21127535 органи ДПІ в м. Суми підтвердили заявлену суму бюджетного відшкодування в сумі 260452,00 грн. На дату подання позову не відшкодовано податку в сумі 127308,83 грн.

- податкова декларація з ПДВ за серпень 2006 року – сума, що підлягає відшкодуванню – 330426 грн. Заява про повернення бюджетного відшкодування надана 20 вересня 2006 року.

Згідно довідки першого відповідача від 30 жовтня 2006 року №6706/23-6/21127535 органи ДПІ в місті Суми підтвердили заявлену суму бюджетного відшкодування у сумі 330426,00 грн. На дату подання позовної заяви не відшкодовано податку в сумі 186722,16 грн.

- податкова декларація з ПДВ за грудень 2006 року – сума, що підлягає відшкодуванню – 437183,00 грн. Заява про повернення суми бюджетного відшкодування надана 19 січня 2007 року.

Згідно довідки першого відповідача від 20 березня 2007 року №1566/23-6/21127535 органи ДПІ в м. Суми підтвердили заявлену суму бюджетного відшкодування у сумі 437183,00 грн. На момент подання позовної заяви не відшкодовано податку в сумі 437183,00 грн. На дату подання позовної заяви не відшкодовано податку в сумі 16666,67 грн.

Загальна сума підтвердженого перевірками та невідшкодованого податку на додану вартість по вказаним деклараціям складає 330697,74 грн.

Відповідно до пунктів 7.7.5. та 7.7.6. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого самого строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Суд вважає, що з боку позивача сума бюджетного відшкодування була визначена з додержанням вимог Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, що діяла на момент визначення), виходячи із наступного:

Відповідно до підпункту 7.4.1. пункту 7.4. статті 7 Закону, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1. статті 6 та статті 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв’язку з придбанням виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків. Підпунктом 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджених податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6. цього пункту).

За правилами підпункту 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) – в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів ( робіт, послуг). Таким чином, податкова накладна, що видається платником податку – продавцем у відповідності до вимог пункту 7.2. статті 7 є документом, що підтверджує факт отримання продавцем товару, оплати податку на додану вартість від іншого платника податку – покупця у ціні такого товару.

Чинне законодавство, в тому числі і Закон України «Про податок на додану вартість», не встановлює для покупця товару обов’язку сплачувати податок на додану вартість ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачений продавцем чи іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Також для відшкодування з бюджету податку на додану вартість вказаний Закон не передбачає обов’язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов’язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Законом України «Про податок на додану вартість» встановлено, що сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов’язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов’язок по сплаті цього податку до бюджету.

Отже позовні вимоги позивача визнаються судом правомірними, обґрунтованими , і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. відшкодовується позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 160 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов Спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез» в формі товариства з обмеженою відповідальністю м. Суми до відповідачів: 1. Державної податкової інспекції м. Суми ; 2. Управління державного казначейства в м. Суми про стягнення 330 697 грн. 74 коп. задовольнити повністю.

2.          Стягнути з державного бюджету бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 330697 грн. 74 коп. шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок Спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез» (в формі товариства з обмеженою відповідальністю) (м. Суми, пр. Курський, 6, ) р/рахунок 26001844 в СОД ВАТ «Райффайзен банк аваль», МФО 337483.

3.          Стягнути з Державного бюджету на користь спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез» (в формі товариства з обмеженою відповідальністю) (м. Суми, пр. Курський, 6, ) р/рахунок 26001844 в СОД ВАТ «Райффайзен банк аваль», МФО 337483 - 1700 грн. судового збору.

4.          Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подану заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

5.          Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складання у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів пісня подання заяви про апеляційне оскарження.

6.          Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

Повний текст постанови складений і підписаний 04.08.2008 року .