Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» вересня 2008 р. Справа № 57|07-08

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Бондаренка В.П.,судді Камишевої Л.М., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Сємєровій М.С.

за участю прокурора –Зуєвої І.В., посвідчення № 249 від 08 червня 2005 року

за участю представників сторін:

позивача – Сімейко А.М., за довіреністю б/н від 04 червня 2008 року,

відповідача –Сімейко А.М., за довіреністю б/н від 04 червня 2008 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання прокурора Красноградського району Харківської області (вх. № 1922Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 року у справі

за позовом прокурора Красноградського району Харківської області в інтересах держави в особі Красноградської міської ради, м.Красноград Харківської області

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Витязь», с.Піщанка Красноградського району Харківської області

2.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Свитязь», с.Піщанка

Красноградського району Харківської області

про визнання недійсним договору

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 року (суддя Аюпова Р.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Прокурор з рішенням місцевого суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 року, посилаючись на те, що викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційного подання прокурор посилається, зокрема, на те, що всупереч вимогам закону ТОВ «Витязь»передало комунальне майно в суборенду ТОВ «Свитязь»без отримання відповідного дозволу Красноградської районної державної адміністрації, яка на той час, виконувала делего вані повноваження з управління комунальним майном, не повідомивши про це власника. У зв»язку з тим, що передача ТОВ «Витязь»комунального майна в суб оренду ТОВ «Свитязь»відбулася з порушенням закону, укладений між ними договір суборенди прокурор просить визнати недійсним, а сторони угоди (ТОВ «Витязь»і ТОВ «Свитязь») повернути у початкове положення.

Відповідачі з апеляційним поданням прокурора не погодились, подали відзив , в якому зазначили, що апеляційне подання прокурора вважають безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим, у зв»язку з чим просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши прокурора, представника відповідачів, дослідивши викладені в апеляційному поданні доводи, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Прокурор Красноградського району Харківської області в інтересах держави в особі Красноградської районної ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним договору , зазначивши при цьому, що мала місце незакон на передача ТОВ «Витязь»комунального майна в суборенду ТОВ «Свитязь». За договорами оренди майна від 30 жовтня 2003 року ТОВ «Витязь»передано в суборенду ТОВ «Свитязь»комунальне майно, яке було отримано на підставі раніше укладених з ХОКП «Облпаливо»договорів оренди (територія паливного складу з розташованими на неї господарськими будівлями, конторою, ваговою та площадкою з твердим покриттям на 1774,5м.кв.) для заготівлі та переробки металобрухту, термін дії договору був визначений до ЗО жовтня 2009 року. Обов'язковою умовою при здійснені операцій з металобрухтом була заборона суб'єктам господарської діяльності спільно використовувати майно для здійснення заготівлі та переробки металобрухту. В порушення норм діючого законодавства, ТОВ «Свитязь»здійснювало діяльність із заготівлі та переробки метало брухту чорних металів на підставі ліцензії, виданої Міністерством промислової політики України АА №603197 від 18 грудня 2003 р.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 квітня 2000 року між Харківським обласним комунальним підприємством «Облпаливо»(орендодавець) та ТОВ «Витязь»(орендар) укладено договір оренди за № 5/1, відповідно до якого орендодавець передав в оренду орендарю частину приміщення гаражу площею 31,8 кв.м, твердого покриття площею 1774,5 кв.м, контору –важільну з навісом площею 81,5 кв.м, складу № 90, що розташовані за адресою: Харківська область, м.Красноград, вул..Українська, 27, для збору та реалізації металобрухту (т.1 а.с.9-11).

01 квітня 2000 року між Харківським обласним комунальним підприємством «Облпаливо»(орендодавець) та ТОВ «Витязь»(орендар) укладено договір оренди за № 5/2, відповідно до якого орендодавець передав в оренду орендарю автомобільні ваги г/п-15-тн, складу № 90, який розташований за тією ж адресою (т.1 а.с.16-17).

Вказане майно орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування відповідно до акту прийому –передачі орендованого майна від 03 квітня 2000 року (т.1 а.с.12).

Додатковими угодами № 1та № 4 до договору оренди комунального майна № 5/1-ЗП/6 та № 5/2 від 01 квітня 2000 року встановлено строк дії договору оренди з 01 квітня 2000 року до 01 квітня 2010 року (т.1 а.с.13, 19).

Рішенням ХХ1 сесії ХХШ скликання Харківської обласної ради від 11 січня 2002 року паливний склад № 90 , який розташований в місті Красноград по вулиці Українська, 27, переданий у власність територіальної громади міста Красноград (т.1 а.с.28).

Відповідно до договору оренди від 30 жовтня 2003 року ТОВ «Витязь»(орендодавець) передало ТОВ «Свитязь»(орендар) в оренду частину приміщення гаражу площею 31,8 кв.м, твердого покриття площею 1774,5 кв.м, контору –важільну з навісом площею 81,5 кв.м, складу № 90, що розташовані за адресою: Харківська область, м.Красноград, вул..Українська, 27 для збору та реалізації металобрухту .

Строк дії договору суборенди визначено у пункті 1.2 цього договору і встановлено з 30 жовтня 2003 року до 30 жовтня 2009 року (т.1 а.с.29-30).

Відповідно до ліцензії Державного комітету промислової політики України серії АА 3 007251 видом господарської діяльності ТОВ «Вітязь»є заготівля , переробка металобрухту чорних металів. Термін дії ліцензії встановлено з 13.04.2001 р. по 13.04.2004 р. (т.1 а.с. 33).

В ліцензії серії АА за № 603197, виданою Міністерством промислової політики України, видом господарської діяльності ТОВ «Свитязь»зазначено заготівля, переробка металобрухту чорних металів. Термін дії ліцензії встановлено з 18.12.2003 року по 18.12.2006 рік (т.1 а.с.24).

Колегія суддів зазначає, що прокурором та позивачем не доведено наявність порушення норм діючого законодавства при укладенні договору суборенди між відповідачами, а саме Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготовки, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових та чорних металів, затверджених наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва Міністерства промислової політики №40/141 від 29.03.02р, відповідно до яких заборонялося передавати майно у використання Іншим суб'єктам господарської діяльності для здійснення заготівлі та переробки брухту чорних металів на підставі будь-яких цивільно-правових угод, оскільки на момент укладення договору суборенди 30 жовтня 2003 року ТОВ «Свитязь»не мало ліцензії на заготівлю, переробку металобрухту чорних металів, наявність якою була обов»язковою для здійснення зазначеного виду діяльності.

Крім того, додатковою угодою від 31 жовтня 2003 року до зазначеного вище договору суборенди від 30 жовтня 2003 року передбачено, що строк дії цього договору встановлено з 14 квітня 2004 року до 30 жовтня 2009 року та зазначено, що право оренди у орендаря виникає з дня підпису сторонами акту прийому-передачі майна в оренду (т.2 а.с.6).

Матеріали не містять акту приймання-передачі майна в суборенду між ТОВ «Витязь»та ТОВ «Свитязь».

Прокурор до спірних правовідносин щодо визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину просить застосувати положення статей 203, 207,208, 215 Цивільного кодексу України ( в редакції 2004 року).

Слід зазначити, що відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються провила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорі окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Договір суборенди майна, за якими ТОВ «Витязь» передано в суборенду комунальне майно ТОВ «Свитязь», які прокурор просить визнати недійсними , були укладені 30 жовтня 2003 року. Враховуючи, що позов заявлений з підстав визнання недійсним договору, то до зазначених правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України, який діяв до 1 січня 2004 року, тобто до часу набуття чинності новим Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.48 Цивільного кодексу України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

За недійсною угодою кожна зі сторін зобов»язана повернути іншій стороні все, одержане за угодою, а у разі неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»від 28 квітня 1978 року № 3 (з наступними змінами та доповненнями), угода може бути визнана недійсною лише на підставах із наслідками, передбаченими законом. Тому у кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов»язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Укладений договір суборенди між ТОВ «Витязь»та ТОВ «Свитязь»є похідним від договору оренди, укладеного 01 квітня 2000 року між Харківським обласним комунальним підприємством «Облпаливо» та ТОВ «Витязь», який не змінювався, не розривався та не визнавався недійсним у встановленому Законом порядку.

В договорі оренди між Харківським обласним комунальним підприємством «Облпаливо» та ТОВ «Витязь», укладеному 01 квітня 2000 року, відсутня заборона на укладання договору суборенди.

Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»орендар має право передавати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно, якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Доповнення частиною 4 до цієї статті , відповідно до яких до договору оренди застосовуються положення про договір оренди, були внесені Законом № 997-У (997-16) від 27 квітня 2007 року.

Враховуючи, що спірні правовідносини мали місце в 2003 році, то положення частини 4 статті 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» застосуванню не підлягають, оскільки згідно статтею 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства не мають зворотної сили в часі, крім випадків коли він пом»якшує чи скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, прокурор не довів в чому саме полягає порушення інтересів держави в особі Красноградської районної ради.

Прокурор Красноградського району Харківської області, звертаючись до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Красноградської районної ради Харківської області, просив суд визнати недійсним договір оренди від 30 жовтня 2003 року, укладений між першим відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Витязь" та другим відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Свитязь", сторони угоди повернути у початкове положення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. З врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Позовні вимоги прокурора щодо зобов»язання кожної із сторін за договором від 30 жовтня 2003 року, укладеного між першим відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Витязь" та другим відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Свитязь, повернути другій стороні все одержане по договору свідчать про те, що вимоги прокурора заявлені не в інтересах держави в особі Красноградської районної ради, оскільки сторонами цього договору є ТОВ "Витязь" та ТОВ "Свитязь».

Таким чином, в порушення ст..ст. 2, 33 Господарського процесуального кодексу України та роз»яснень, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р., прокурор не довів яким чином і в чому саме відбулось порушення матеріальних або інших інтересів позивача.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 року у справі № 57/07-08 прийняте при належному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до діючого законодавства і підстави для його скасування відсутні, в зв»язку з чим апеляційне подання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційне подання прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14 липня 2008 року у справі № 57/07-08 залишити без змін.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Повний текст постанови підписаний 19 вересня 2008 року