СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 травня 2008 року

Справа № 2-29/16960-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Яресько О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився (Фірма "Крим-ОДА");

відповідача: не з'явився, (Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим);

розглянувши апеляційні скарги Фірми "Крим-ОДА" та Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 05.03.2008 у справі № 2-29/16960-2007А

за позовом           Фірми "Крим-ОДА" (вул. 1 Кінної Армії, 27-49,Сімферополь,95024)

до           Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання дій ДПІ нечинними та незаконними, стягнення моральної та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.03.2008 у адміністративній справі № 2-29/16960-2007А частково задоволено позов фірми "Крим-ОДА" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про визнання дій ДПІ нечинними та незаконними, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Визнано нечинними та незаконними дій Державної податкової інспекції у м. Сімферополі по подачі до суду заяви про визнання Фірми "Крим-Ода" банкрутом в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Стягнуто з Державної податкової інспекції в м. Сімферополі на користь фірми “Крим-Ода” збитки в сумі 180,95 грн. В частині позову про стягнення збитків в сумі 721,05 грн. –відмовлено. В частині позову про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. –відмовлено. Повернуто фірмі “Крим-Ода” з Державного бюджету України зайво сплачений квитанцією № 198/238 від 26.11.2007, судовий збір в сумі 47,60 грн. Стягнуто з державного бюджету України на користь фірми “Крим-Ода” витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Постанова мотивована обґрунтованістю вимог у частині стягнення 180,95 грн. та недоведеністю завдання позивачу моральної шкоди.

Не погодившись з вказаною постановою господарського суду, 03.04.2008 Фірма "Крим-ОДА" звернулася до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неправомірними діями органів ДПІ у м. Сімферополі, а саме: звернення до господарського суду АР Крим з заявою про визнання позивача банкрутом, останньому завдана матеріальна та моральна шкода, яка на думку заявника апеляційної скарги підлягає задоволенню у повному обсязі.

04.04.2008 до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, в якій вона також не погоджується з постановою суду першої інстанції, просить постанову господарського суду скасувати, в позові відмовити.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Сімферополі стверджує, що факт спричинення шкоди фірмі "Крим-Ода" з боку відповідача відсутній.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.05.2008 суддів Борисову Ю.В. та Голика В.С замінено на суддів Волкова К.В. та Плута В.М.

У судове засідання, яке відбулося 29.05.2008 після оголошення перерви 28.05.2008, представники сторін не з'явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Судова колегія, враховуючи вимоги п. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін, оскільки вони не надіслали судовій колегії доказів про наявність поважних причин неявки у судове засідання, а крім того, їх явку не визнано обов’язковою.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державна податкова інспекція у місті Сімферополі звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з заявою про порушення справи про банкрутство боржника - фірми "Крим-Ода" на підставі статті 52 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, мотивуючи свої вимоги наявністю податкового боргу в сумі 199,78 грн., відсутністю керуючих органів боржника за своїм місцезнаходженням та відсутністю підприємницької діяльності.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 06 лютого 2007 року у справі № 2-3/19011-2006 фірму "Крим-Ода" визнано банкрутом.

Не погодившись з постановою суду, фірма "Крим-Ода" звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила постанову скасувати.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.04.2007, апеляційна скарга фірми "Крим-Ода" задоволена, постанова господарського суду АР Крим від 06 лютого 2007 року у справі № 2-3/19011-2006 –скасована, провадження у справі припинено. (а.с. 67-69).

Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2007, постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 залишена без змін.

Останнє слугувало підставою для звернення позивача по даній справі з позовом до суду з вимогами визнати нечинними та незаконними дії суб’єкту владних повноважень –ДПІ у м. Сімферополі по подачі до суду заяви про визнання його банкрутом. Також позивач вважає, що вказаними діями йому, з врахуванням уточнення позовних вимог, завдана матеріальна шкода у розмірі 902,00 грн. та моральна шкода у розмірі 5000,00 грн.

Як зазначає позивач, матеріальну шкоду складають наступні трати: прибуття до суду, складання та подача відзиву № 14 –55,78 грн., прибуття до суду, складання та подача доповнення № 31 до відзиву № 14 –118,12 грн., прибуття до суду, складання двох фактів на дії ДПІ та суду –60,10 грн., прибуття до суду 14.12.2006, 11.01.2007, 06.02.2007 –59,18 грн., прибуття до суду, складання та подача апеляційної скарги –168,00 грн., затрати на лікування керівника організації –200 грн., відзив на касаційну скаргу 150 грн., сплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу –90,00 грн.

Завдання моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у результаті звернення ДПІ у м. Сімферополі з заявою про визнання фірми "Крим-Ода" банкрутом у її керівника відбувся нервовий стрес, погіршилося здоров'я, зріс артеріальний тиск, мали місце сердечні та головні болі, а крім того, керівник позивача вимушений був відриватися від звичайних занять для відвідування суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим такою, що підлягає задоволенню; апеляційну скаргу Фірми "Крим-ОДА" такою, що не підлягає задоволенню, у зв’язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення ДПІ у м. Сімферополі з заявою про визнання фірми "Крим-Ода" банкрутом, остання мала податковий борг у сумі 199,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII від 14.05.1992 з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 2343-XII), у разі, якщо громадянин-підприємець –боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Наведена стаття Закону № 2343- XII передбачає право кредитора, при наявності певних умов (серед яких в тому числі ознаки, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності та відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням), на звернення до суду з заявою про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2006 року, позивачем надавалися державній податковій інспекції у м. Сімферополі щомісячні декларації з податку на прибуток підприємства, податкові розрахунки комунального податку, а також фінансові звіти у відділ статистики у м. Сімферополі, з прочерками по всім пунктам, у тому числі по таким пунктам, як "валовий прибуток", "валові витрати". Останнє дало підстави ДПІ у м. Сімферополі припустити про відсутність підприємницької діяльності боржника та звернутися до суду з відповідною заявою.

Слід зазначити, що поняття "ознаки, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника" є оціночним, і остаточно оцінити їх може лише суд. Але це не позбавляє кредитора права на звернення до суду та доказування у судовому процесі факту наявності ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, рівно як і факту відсутності боржника за його місцезнаходженням. Більш того, наведений пункт ст. 52 Закону № 2343- XII прямо передбачає таке право. Тому реалізація останнього, на думку судової колегії, не може визнаватися нечинною та незаконною дією.

Відповідно до частини статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

За статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Наведені статті Цивільного кодексу України обмежують коло підстав, необхідних для настання деліктної відповідальності органу державної влади, наступними елементами складу правопорушення: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) причинний зв’язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Як було зазначено, у діях відповідача відсутня протиправна поведінка, що само по собі виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди.

Посилання суду першої інстанції на ст. 87, 91 Кодексу адміністративного судочинства України, що регулюють правовідносини зі сплати судових витрат, при обґрунтуванні стягнення матеріальної шкоди, судова колегія вважає неправомірними. Судові витрати, за своєю правовою природою, відрізняються від такої правової категорії, як матеріальна шкода. Як вбачається зі ст.ст. 97, 98 КАС України, питання стосовно судових витрат вирішуються у рамках того провадження, у якому справа розглядається по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода юридичної особи полягає у принижені її ділової репутації. Позивач не вказав, в чому саме полягає приниження ділової репутації фірми "Крим-Ода" та не надав ніяких доказів, що підтверджують цей факт. Крім того, судова колегія вважає недоведеним порушення прав позивача.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, в результаті чого прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 21, 24, 195, 196, 198 (частина 1 пункт 3), 202 (пункт 4), 205 (частина 2), 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Фірми "Крим-ОДА" залишити без задоволення .

3. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.03.2008 у справі № 2-29/16960-2007А скасувати.

4. Прийняти нову постанову.

5. В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в терміни та порядку, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                К.В. Волков

В.М. Плут