ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2008 р.

Справа № 6/372/08

за позовом

ТОВ “Магазин “Миколаївець”, м. Миколаїв, пр. Леніна, 147/1.

до відповідача

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24.

про

Скасування рішення

Суддя                                                                                           Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                           Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача

Запорожченко Н.Є.

Від відповідача

Науменко А.С.

Суть спору: 03.04.2008р. позивачем було отримано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 01.04.2008р., яким підприємству було нараховано штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 36799,25грн.

Підставою для такого рішення став Акт Державної податкової адміністрації у Миколаївській області № 14000356/23-50 від 18.03.2008р., в якому було зазначено про порушення пунктів 1,13 ст.3 Закону України від 06 липня 1995р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(із змінами та доповненнями), що полягало в непроведенні через реєстратор розрахункових операцій (РРО) розрахункової операції з отримання готівки за надання приміщення в оренду на суму 6000,00грн.

Не погодившись з рішенням, товариство звернулося з позовом про його скасування, посилаючись на те, що надання приміщення в оренду, згідно з цивільним законодавством, не є наданням послуг.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених в рішенні і акті перевірки.

Господарський суд. розглянувши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно зі ст.17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” до суб'єктів підприємницької діяльності, у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій на суму наданих послуг, за рішенням органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції.

Відповідно до підкатегорії 70.20.12 «Послуги зі здавання під найм власної нежитлової нерухомості»затвердженого наказом Держстандарту від 30.12.97 p. N 822 Державного класифікатора продукції та послуг (ДК 016-97), який є складовою частиною Державної системи класифікації і кодування техніко-економічної та соціальної інформації, здавання під найм (в оренду) приміщень відноситься до сфери послуг.

Відповідно до ч. 1 «Вступ»затвердженого наказом Держстандарту від 30.12.97 p. N 822 Державного класифікатора продукції та послуг (ДК 016-97), Державний класифікатор продукції та послуг призначено для використання органами центральної та місцевої державної виконавчої влади, фінансовими органами, органами статистики та всіма суб'єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Отже підприємство торгівлі при наданні послуг, у тому числі зі здавання в оренду приміщень, повинно проводити розрахункові операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або у безготівковій формі через установи банків.

Цивільне законодавство, на яке посилається позивач, не застосовується до правовідносин суб’єктів господарювання з державними органами, в яких ці сторони знаходяться в адміністративних або інших, заснованих на владному підпорядкуванню, відносинах.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя