ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.08р.

Справа № 6/134-08(14/295-07(34/283-06)

За позовом Харківської державної біологічної фабрики, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветпрепарати", Дніпропетровська область, Дніпропетровській район, м. Підгороднє

про стягнення 24 522, 75 грн.

Суддя Коваленко О.О.

Представники:

Від позивача: Орлов О.О., довіреність б/н від 14.04.2008р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява та заява про уточнення позовних вимог Харківської державної біологічної фабрики, м. Харків–далі по тексту–позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ветпрепарати”, м. Підгороднє, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область область–далі по тексту–відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача в примусовому порядку суми основного боргу у розмірі 62 715,52 грн., на підставі умов довгострокового договору поставки товару № 12 від 03.01.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Додатково, за порушення зобов'язань по оплаті отриманого товару, на підставі п.3.3 умов вищеназваного договору, позивач просить суд в примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 12 710 грн. 40 коп. за період з 28.09.2005р. по 28.09.2006р., та за порушення грошових зобов'язань на підставі ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні у розмірі 15277 грн. 54 коп. та 3% річних у розмірі 2 435 грн.60 коп. за період з 11.05.2005р. по 28.09.2006р.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 973,64 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу посилаючись на те, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи надав, у судове засідання з’явився проти позовних вимог позивача заперечує у повному обсязі посилаючись на відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за умовами довгострокового договору поставки товару № 12 від 03.01.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем, станом на день розгляду справи у суді і просить суд призначити судово-бухгалтерську експертизу.

03.07.2008р. представник відповідача в судове засідання не з’явився, у зв’язку з хворобою відповідального працівника і просить суд відкласти слухання справи за сімейними обставинами на більш пізніший термін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2007р. позовні вимоги позивача були задоволені частково, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2007р. по справі № 34/283-06 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції по суті спору.

Розпорядженням в. о. голови суду Жукової Л. В. від 30.07.2007 р. справу № 34/283-06 було передано для розгляду по суті спору судді Панні С.П.

01.08.2007 р. ухвалою суду суддею Панна С.П. справу було прийнято до свого провадження та призначено слухання справи по суті спору.

25.04.2008 р. до суду надійшла заява від повноважного представника відповідача про відвід судді Панни С.П. від розгляду справи № 14/295-07(34/283-06) у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошена перерва до 05.05.2008 р.

05.05.2008р. ухвалою В.о. голови суду Камша Н.М. в задоволенні заяви відповідача про відвід судді Панна С.П. від розгляду справи № 14/295-07(34/283-06) було відмовлено, заяву судді Панни С.П. про самовідвід від розгляду справи задоволено, справу передано для розгляду судді Коваленку О.О.

13.05.2008р. суддею господарскьго суду Дніпропетровської області Коваленко О.О. прийнято дану справу до свого провадження і призначено до слухання на 05.06.2008р.

05.06.2008р. на підставі ст.77 ГПК України в судовому засіданні було оголошено перерву до 24.06.2008р. для надання відповідачем нових доказів в обґрунтування своїх заперечень, що є відсутніми в матеріалах даної справи.

24.06.2008р. на підставі ст.77 ГПК України в судовому засіданні було оголошено перерву до 03.07.2008р. для надання суду часу досліджень документів що знаходяться в матеріалах справи.

За письмовим клопотанням відповідача запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, на диск CD-R, серійний номер N1311DA2.

03.07.2008р. на підставі ст.75 ГПК України справу було розглянуто за наявними в ній матеріалами та оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товару №12, відповідно до п.1.1 якого постачальник (позивач) зобов’язується виготовити та передати у власність замовника (відповідача) товар-ветеринарну продукцію (товар), а замовник зобов’язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах визначених договором, що підтверджується матеріалами справи, оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до вимог п.2.2 умов вищеназваного договору договору розрахунок за товар, який було поставлено Постачальником (позивачем) замовнику (відповідачу) здійснюється відповідачем на протязі 30 банківських днів після передачі товару, на рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи, оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Виконуючи п.1.1 умов вищеназваного договору №12 від 03.01.2005р. позивачем в адресу відповідача було поставлено узгоджений товар на загальну суму 116 806 грн. 35 коп., що підтверджується матеріалами справи, оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення п.2.2. умов вищеназваного договору, на протязі 30 банківських днів після отримання товару, відповідно до банківських виписок на загальну суму 49 866,69 грн., розрахувався частково з позивачем, в наслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 66 939 грн. 66 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін підписаного повноважними представниками сторін та скріпленого печатками сторін станом на 27.09.2006р, оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Заборгованість відповідача перед позивачем за умовами вищеназваного договору виникла у відповідача за несплату товару який був поставлений позивачем відповідачеві відповідно до накладних № 495 від 11.04.2005р., №516 від 14.04.2005р., № 515 від 14.04.2005р., № 517 від 14.04.2005р., №554 від 21.04.2005р., №639 від 11.05.2005 р., № 750 від 27.05.2005р., №751 від 27.05.2005р. , № 768 від 01.06.2005р., № 817 від 13.06.2005р., №871 від 22.06.2005р., № 1017 від 22.07.2005р., № 1026 від 25.07.2005р.,№ 1088 від 04.08.2005р., № 1131 від 16.08.2005р., №1211 від 02.09.2005р.,№1226 від 06.09.2005р., № 1274 від 19.09.2005р.,№1318 від 30.09.2005р., що підтверджується матеріалами справи, оригіналами документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що відповідач 30.10.2006р. платіжним дорученням № 470 на суму 4 224,14 грн. в добровільному порядку в рахунок оплати основної заборгованості у сумі 66 939,66грн. перерахував позивачеві 4 224,14 грн. станом на день розгляду справи у суді виникла заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 62 715,52 грн., яку позивач просить господарський суд в примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь посилаючись на п.2.2 умов довгострокового договору поставки товару № 12 від 03.01.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем.

Додатково, за порушення зобов'язань по оплаті отриманого товару, на підставі п.3.3 умов вищеназваного договору, позивач просить суд в примусовому порядку стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 12 710 грн. 40 коп. за період з 28.09.2005р. по 28.09.2006р., та за порушення грошових зобов'язань на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні у розмірі 15 277 грн.54 коп. та 3% річних у розмірі 2435 грн.60 коп. за період з 11.05.2005р. по 28.09.2006р.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 973,64 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу посилаючись на те, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача.

Позивачем в судовому засіданні на підставі ст.33 ГПК України документально частково було доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” розмір пені обчислюється від суми простроченного платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання , якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до вимог ст. 41 ГПК України для роз’яснення питань , що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих сторонами на вимоги суду в судове засідання для огляду та заслухавши повноважних представників сторін в судовому засіданні господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 62 715,52 грн. основного боргу слід визнати обґрунтованими, такими, що не протирічать чинному законодавству України, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: згідно умов договору №12 від 03.01.2005р. позивач поставив на адресу відповідача товару на загальну суму 116 806 грн. 35 коп., а відповідач в порушення п.2.2 умов вищеназваного договору в свою чергу частково оплатив отриманий товар, згідно банківських виписок у сумі 54 090,83 грн., внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 62 715 грн. 52 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін підписаного повноважними представниками сторін та скріпленого печатками сторін станом на 27.09.2006р. та платіжним дорученням № 470 на суму 4 224,14 грн., відповідно до якого відповідач у добровільному порядку в рахунок оплати основної заборгованості у сумі 66 939,66 грн. перерахував позивачеві 4 224,14 грн. станом на день розгляду справи у суді.

Заперечення позивача з посиланням на платіжне доручення №192 від 25 квітня 2005 року на суму 32 000 грн. є безпідставним у зв’язку з тим, що у призначенні платежу вказано «Кредиторская задолженность за вет. товар согласно акта сверки от 01.04.2005г. по состоянию на 01.04.2005г.», тобто відповідачем була сплачена заборгованість станом на 01.04.2005р. При цьому позивач вказує на виникнення заборгованості з 11.04.2005р., що повністю підтверджується видатковою накладною №495 від 11.04.2005р. Умовами договору №12 від 03.01.2005р. передплати не передбачено. Посилки відповідача на платіжні доручення №225 від 17 травня 2005р. на суму 9900грн. 00 коп. №236 від 19 травня 2005р. є також безпідставними у зв’язку з тим, що у призначенні платежу вказано «За оказание услуг согласно договора №111 от 26 апреля 2004г.». Таким чином, дані платежі суд не може зараховати як сплата боргу позивачем за договором №12 від 03.01.2005р.

Відповідно до вимог п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 реквізити „призначення платежу” платіжного доручення заповнюється платником так ,щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу при цьому повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і він же відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення „призначення платежу”, у даному випадку відповідач у платіжних дорученнях №192 від 25.04.2005р., №№ 225,236 від 26.05.2005р. самостійно визначився у призначеннях платежу в яких насамперед була відсутня підстава а саме договір №12 від 03.01.2005р.

Крім цього, згідно листа Національного Банку України за № 25-113/1506-9580 від 26.09.2006р. „ Про виправлення у розрахункових документах” та п.2.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті внесення банком змін до реквізиту платіжного доручення „призначення платежу” нормативно-правовими актами не передбачається, цей реквізит заповнюється платником таким чином , щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і несе за неї відповідальність.

Питання щодо внесення змін до реквізиту „призначення платежу” платіжного доручення після зарахування коштів на рахунок отримувача має вирішуватися між платником та отримувачем коштів у порядку, узгодженому між ними чого у даному випадку зроблено не було.

Таким чином дані платіжні доручення не можуть бути прийняти судом у якості доказу належного виконання відповідачем перед позивачем умов договору поставки товару №12 від 03.01.2005р.

Платіжні доручення № 254 від 31.05.2005р. на суму 6700грн., №279 від 13.06.2005р. на суму 1000 грн., 285 від 14.06.2005р. на суму 2500грн. №322 від 05.07.05р. на суму 10000 грн., №353 від 27.07.2005р. на суму 7000грн., №370 від 29.07.2005р. на суму 5000,00 грн., №464 від 30.09.2005р. на суму 30000грн., № 583 від 19.12.2005р. на суму 8570грн.88коп. №70 від 01.03.2005р. 2443грн. 32коп. №72 від 01.03.2006р. на суму 3528 грн.48 коп. не можуть бути прийняті судом у якості доказів належного виконання відповідачем умов договору у зв’язку з тим, що у призначенні платежу вказані безпосередньо накладні відповідно до яких здійснюється оплата товару та позивачем ці накладні до стягнення не пред’явлені.

Доводи відповідача про погашення основного боргу перед позивачем у розмірі 23004 грн. у вигляді припинення зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 ЦК України суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки: - відповідно до вимог ст.601 ЦК України зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, термін виконання яких настав, а також вимог, термін виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Припинення дебіторської та кредиторської заборгованості шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог можливе лише за обов’язкової наявності певних умов - 1.) зустрічність вимог, 2.) однорідність вимог, 3.) дозрілість вимог (коли строк виконання зобов’язань вже настав) , 4.) ясність вимог, а саме що між сторонами немає спору відносно характеру зобов’язання, його змісту та виконання. У даному випадку суд вважає для припинення зустрічних вимог на суму у розмірі 23004 грн. відсутні важливі умови, а саме відповідач не надав доказів того, що строк виконання по договору №39 від 2005р. настав і що така заборгованість існує, а також відсутня умова про ясність вимог так як у позивача є заперечення відносно характеру, терміну та наявності заборгованості позивача перед відповідачем по договору №39 в наслідку чого суд вважає що зарахування для припинення зустрічних вимог між позивачем та відповідачем у розмірі 23004грн. на підставі ст.601 ЦК України не можливе.

15.04.2008р. позивачем були надані додаткові пояснення, відповідно до яких вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем не провадилося. Угоди щодо проведення зустрічних однорідних вимог, які надані відповідачем не можна віднести до договору №12 від 03.01.2005р. у зв’язку з тим, що ці угоди стосуються інших правовідносин.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі п.3.3 умов договору №12 від 03.01.2005р. пені у розмірі 12 710 грн. 40 коп. за період часу з 28.09.2005р. по 28.09.2006р., слід визнати обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у сумі 4 685,78 грн., так як відповідно до згідно п.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, а договором не було встановлено, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України за порушення грошових зобов'язань 15277 грн. 54 коп. інфляційних та 3% річних у розмірі 2435 грн.60 коп. за період часу з 11.05.2005р. по 28.09.2006р., слід визнати обґрунтованими, документально доведеними і такими, що не протирічать чинному законодавству України, а отже підлягають задоволенню.

Додаткові вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 973,64 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з тих підстав, що дану справу до суду було доведено з вини відповідача, слід визнати обґрунтованими та підлеглими задоволенню пропорційно-стягнутій сумі.

Клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи для перевірки проведених розрахунків та припинення зобов’язань між суб’єктами господарської діяльності не підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідач раніше, при розгляді справи суддею Панною С.П. заявляв клопотання про призначення судово-бухгалтерською експертизи, яке було судом задоволено у повному обсязі. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області була призначена судово-бухгалтерська експертиза та справа була направлена до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С.Бокаріуса, що знаходиться у м.Харків.

В своєму клопотанні про проведення експертизи, відповідач зобов’язався сплатити витрати пов’язані з її проведенням. Однак, після отримання рахунку про оплату послуг експерта відповідач відмовився оплачувати вартість судово-бухгалтерської експертизи у зв’язку з чим, справа була повернута експертом без надання експертного висновку по поставленим питанням, що є підставою вважати дії відповідача направлені на навмисне затягування розгляд цієї справи по суті спору, що виник між позивачем та відповідачем, а призначення експертизи, згідно з документами, що знаходяться в матеріалах справи та додатково наданими сторонами в судове засідання для огляду експертизи недоцільним

Пленум Верховного суду України у свої постанові №8 від 30.05.1997р. вказує судам на те, що оплата експертизи в справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. У разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Заперечення відповідача, що відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за умовами довгострокового договору поставки товару № 12 від 03.01.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем, суд не може прийняти до уваги оскільки свою заборгованість перед позивачем по сумі основного боргу, що становить 62 715,52грн. відповідач визнає у повному обсязі актом звірки взаєморозрахунків сторін підписаного повноважними представниками сторін та скріпленого печатками сторін станом на 27.09.2006року та платіжним дорученням № 470 на суму 4 224,14 грн. відповідно до якого відповідач у добровільному порядку в рахунок оплати основної заборгованості у сумі 66 939,66 грн. перерахував позивачеві 4 224,14 грн. станом на день розгляду справи у суді.

Заперечення відповідача з посиланням на акт звірки станом на 01.04.2005року яким сторони визначили заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 41 614,46грн. суд не може прийняти до уваги, так як сторони складають акт станом на 01.04.2005року. а посилаються на накладні від 11.04.2005року, від 14.04.2005року та від 21.04.2005року на загальну суму 29 804,05грн.

Клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи слід визнати недоцільним та направленим відповідачем на затягування розгляду справи по суті спору, а отже не підлеглим задоволенню, так як в матеріалах справи достатня кількість матеріалів наданих позивачем та відповідачем для прийняття рішення по суті спору.

Клопотання відповідача від 03.07.2008р. про відкладення слухання справи за сімейними обставинами на більш пізніший термін, у зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання з хворобою відповідального працівника суд не може задовольнити, так як строк вирішення справи у відповідності з вимогами ст. 69 ГПК України встановлено в два місяці, а так як суддя Коваленко О.О прийняв дану справу до свого провадження 13.05.2008р., то прийняття рішення до 08.07.2008р., так як сторони на звертались до суду з письмовою заявою про продовження строку розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 33, 49,68, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимови позивача задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ветпрепарати” (52001, Дніпропетровська область, м. Підгородне ;вул. Перемоги,1 р/р 0100 в ДОД АППБ „Аваль”, МФО 305653, ) на користь Харківської державної біологічної фабрики (61050, м. Харків, Пров. Руставелі,4; р/р 26006265 у ВАТ „Мегабанк”, МФО 351629, ) 62 715,52 грн. (шістдесят дві тисячі сімсот п’ятнадцять гривень 52 коп.) - основного боргу, 4 685,78 грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят п’ять гривень 78 коп.) - пені, 2 435,60 грн. (дві тисячі чотириста тридцять п’ять гривень 60 коп.) - 3%річних, 15 277,54 грн. (п’ятнадцять тисяч двісті сімдесят сім гривень 54 коп.) – інфляційних, 851,14 грн. (вісімсот п’ятдесят одна гривень 14 коп.) - держмита, 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) - витрат по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи –відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

О.О. Коваленко

Рішення підписано - 07.07.2008р.