ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 р.

№ 11/181-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства (далі – ВАТ) “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського”

на рішення

від 14.07.2008 року

у справі

господарського суду

№ 11/181-08

Дніпропетровської області

за позовом

ВАТ “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського”

до

Відкритого акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат”

про

стягнення 74928,68 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

Продайко О.В. (довіреність № 6 від 11.01.2008р.)

від відповідача:

Дзюба З.М. (довіреність № 6261/81 від 09.06.2008р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мельниченко І.Ф.) від 14.07.2008 року по справі № 11/181-08 в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2008 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме: ст.ст.47, ч.1 ст.43, п.п.1, 3 ч.1 ст.104 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 74928,68 грн., що складають суму збитків, завданих відповідачем поставкою незамовленого товару в порушення господарських зобов’язань, передбачених умовами договору №2774/25-0022-02 від 22.11.2004 року (недоговірна поставка в січні 2006 року) та поверненням 94 вагонів з незамовленим товаром відповідачеві.

Судом встановлено, що 22.11.2004 року сторони уклали договір поставки №2774/25-0022-02, згідно якому постачальник (відповідач у даній справі) зобов’язався передати у власність покупця (позивача) залізорудну сировину згідно додатків (специфікацій, додаткових угод) до цього договору, а покупець (позивач) зобов’язався прийняти вказаний товар та своєчасно оплатити його на умовах, передбачених договором (п.1.1 договору).

Згідно п.4.1 договору строки та умови постачання залізорудної сировини оговорюються сторонами в додатках (специфікаціях, додаткових угодах), які є невід’ємною частиною укладеного договору. Умови постачання товару повинні відповідати правилам “Інкотермс-2000”.

Оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати (п.5.2 договору).

В п.10.1. сторони встановили строк дії договору з 01.12.2004 року по 31.10.2005 року.

30.12.2005 року сторонами укладено додаткову угоду до договору поставки №2774/25-0022-02 від 22.11.2004 року, в якій строк договору продовжено до 31.12.2006 року.

01.01.2006 року сторони уклали додаткову угоду № 15 до договору поставки №2774/25-0022-02 від 22.11.2004 року, відповідно до умов якої, постачальник зобов’язався в січні 2006 року передати у власність покупця товар згідно специфікації №19, а покупець зобов’язався прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених договором.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Недопустимість односторонньої відмови від зобов’язання встановлено в ст.525 Цивільного кодексу України.

Виконуючи умови договору, зокрема додаткової угоди №15, відповідач поставив на адресу позивача залізорудний концентрат в кількості 94-х вагонів по залізничним накладним №45082850 від 02.01.2006 року - 2 вагони, №45530568 від 06.01.2006 року - 40 вагонів, №45530572 від 06.01.2006 року - 52 вагони.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що порушення відповідачем умов договору, а саме, поставки товару без отримання попередньої оплати, відсутності заявки та узгодженого графіку, призвели до виникнення у позивача збитків, пов’язаних з поверненням товару.

Як свідчать матеріали справи поставка товару дійсно відбулася без отримання попередньої оплати, проте вірним є те, що діюче законодавство не забороняє дострокове виконання зобов’язання, якщо інше не передбачено умовами договору. Оскільки умови спірного договору не місять заборони щодо дострокового виконання зобов’язання стосовно поставки товару, суд вірно не погодився з позивачем, що своїми діями по поставці товару без отримання попередньої оплати останньому завдані зазначені у позові збитки.

Стосовно відсутності заявки покупця (позивача) суд зазначив наступне. В п.4.2 договору встановлено, що покупець до 5-го числа кожного місяця, що передує місяцю відвантаження, повинен надати постачальнику письмову заявку на відвантаження товару, в якій з’ясовується розмір та графік місячної поставки.

Доказів, які б свідчили про те, що позивач, який повинен надавати письмову заявку на відвантаження товару, надавав таку заявку на січень 2006 року, суду надано не було.

При цьому, суд вірно зазначив, що редакція вказаного вище пункту договору є доречною при здійсненні поставок на протязі довгого проміжку часу (квартал, рік). В разі узгодження коротших строків поставки, доречно, у випадку необхідності, визначати і відповідні строки надання письмових заявок, графіків.

Укладаючи 01.01.2006 року додаткову угоду №15 та специфікацію №19, в яких узгоджено поставку певної кількості товару в січні 2006 року, сторонами додатково не було узгоджено строки подачі заявки та графіку, а отже, суд дійшов висновку про те, що сторони визначили лише загальний строк поставки - протягом січня 2006 року, без подачі заявок та графіків, що є їх безперечним правом.

Колегія суддів погоджується з тим, що здійснивши на адресу позивача поставку товару в січні 2006 року відповідач діяв в межах умов зобов’язань за договором, та відповідно до його умов.

У своїй позовній заяві позивач також зазначає, що спірні вагони були повернені ним, з метою ефективного використання рухомого складу залізниці, у зв’язку з відсутністю вільних площ на рудному дворі для розвантаження товару, та у зв’язку зі зменшенням доменного виробництва та відсутністю узгоджених умов постачання товару в січні 2006 року.

Зазначені вище обставини не пов’язані з невиконанням чи неналежним виконанням умов договору відповідачем.

Посилання позивача на телеграму від 01.01.2006 року, що надсилалась на адресу відповідача з вимогою не здійснювати відвантаження товару з 01.01.2006 року, не взята судом до уваги як неузгодження всіх умов постачання в січні 2006 року, оскільки саме в цей день сторонами укладалась додаткова угода до спірного договору, при укладенні якої сторони і повинні були узгодити всі необхідні на їхню думку умови.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише за наявності певних, передбачених законом умов, сукупність яких створює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько-правової відповідальності.

Складовими елементами правопорушення є збитки, протиправна поведінка учасника господарських відносин, що спричинила збитки, причинний зв’язок між ними та вина особи, що спричинила збитки.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів наявність правопорушення - причинного зв’язку між збитками, що виникли у нього, які пов’язані з поверненням товару та протиправної поведінки відповідача, при виконанні умов договору поставки №2774/25-0022-02 від 22.11.2004 року.

Колегія суддів не бере до уваги доводи касаційної скарги стосовно неповноти дослідження обставин справи з посиланням, зокрема, на неврахування того, що за умовами п.4 специфікації №19 відповідач міг поставити продукцію в січні 2006 року на умовах FCA –станція Терни м. Кривий Ріг, а поставив на станцію Дніпродзержинськ 94 вагони недоговірного товару; відповідач не мав права укладати договір перевезення із залізницею без прохання позивача. Так, у випадку, коли місцем, названим у договорі в якості місця доставки, є приміщення продавця, поставку завершено, коли товар відвантажено на транспортний засіб покупця (ст.9 правил “Інкотермс 2000”). Згідно п.А.3. FCA правил “Інкотермс 2000” у разі, якщо покупець заздалегідь не надав інших вказівок, продавець вправі укласти договір перевезення на загальних умовах за рахунок і на ризик покупця.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ВАТ “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2008 року у справі № 11/181-08 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2008 року у справі № 11/181-08 –без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос