РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.08
Справа № 8/592.

Суддя
господарського суду Луганської області Середа А.П.,  розглянувши
матеріали справи за позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1, місто Луганськ,

до 1.Луганського
міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України у
Луганській області, місто Луганськ,

2.Головного управління Державного
казначейства України у Луганській області, місто Луганськ, -

про
стягнення 547 грн. 80 коп.,

при
секретарі судових засідань Качановській О.А.,

за
участю прокурора -Кострицької
М.В., - посвідчення №167 від 20.12.06 року;

в
присутності представників сторін:

від
позивача - ОСОБА_1
-приватний підприємець, - паспорт НОМЕР_1, вид. Артемівським РВ ЛМУ УМВСУ у
Луганській області 17.05.03 року; ОСОБА_2-представник, - довіреність  №184 від 21.01.08 року;

від
1-го відповідача -
Мазанов Д.О. -представник, - довіреність №38/2-841 від 002.01.08 року; Пузько
В.Ю. -юрисконсульт, - довіреність №38/2-137 від 08.01.08 року; Ліпіцький В.Ю.
-представник, - довіреність №38/2-1377 від 05.02.08 року;

від
2-го відповідача
-Колеснікова М.В. - заступник начальника юридичного відділу, - довіреність
№11-12/12 від 08.01.08 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення   з первісних відповідачів:

1-го - Ленінського районного відділу
Луганського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ
України у Луганській області (далі -
Ленінський РВ ЛМУ, - 1-й відповідач) та

2-го -Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Луганській області (далі -УМВСУ, - 2-й відповідач):

суми вартості товару у розмірі 547,80 грн., вилученого
14.06.07 року дільничним інспектором міліції Ленінського районного відділу
Луганського міського управління УМВС України у Луганській області  (далі -Ленінський РВ ЛМУ, - 1-й відповідач)
Мазановим Д.О., реалізацію якого від імені Приватного підприємця ОСОБА_1  у кіоску №122, розташованому на Центральному
ринку міста Луганська, здійснювала реалізатор ОСОБА_3;

судових витрат у сумі 220,00 грн., у
тому числі: державного мита -102,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу -118,00 грн.

Представник первісного 2-го
відповідача  (УМВСУ) у судовому засіданні
14.12.07 року та у своєму відзиві на позов  (вих. №б/н від 14.12.07 року) останній не
визнав та заявив, що, виходячи з фактичних обставин справи та враховуючи те, що
позов заявлено з приводу неправомірних, на думку позивача, дій, вчинених
посадовими особами Ленінського РВ Луганського міського управління УМВСУ у
Луганській області, яке є юридичною особою, - УМВСУ безпідставно залучено до
участі у цій справі в якості 2-го відповідача.

Позивач та 1-й первісний відповідач
не заперечили проти цього.

З урахуванням викладеного  ухвалою суду від 14.12.07 року здійснено
заміну неналежного 2-го відповідача в особі УМВС України у Луганській області -
на належного 2-го відповідача  в
особі  Луганського міського управління
УМВС України у Луганській області (далі -ЛМУ, - 2-й відповідач).

Тією ж ухвалою розгляд справи
відкладено з 14 грудня 2007 року до 09 січня 2008 року -у зв'язку з залученням
до участі у справі нового відповідача та надання сторонам можливості подати до
суду додаткові докази.

На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи було відкладено з 09 січня до 22 січня 2008 року -у зв'язку з
неявкою 1-го відповідача (Ленінського РВ ЛМУ) та необхідністю витребування
судом від сторін додаткових доказів.

У судовому засіданні, яке
відбулося 22.01.08 року, представник Ленінського РВ ЛМУ позов не визнав;
про це також зазначено у запереченні первісного 1-го відповідача на позов (вих.
№39/СРП-483 від 21.01.08 року), - з посиланням на те, що: посадові особи  Ленінського РВ ЛМУ Мазанов Д.А. та Шепурєв
О.Л., на причетність яких до вилучення спірного товару вказує позивач, - станом
на 14.06.07 року не перебували у підпорядкуванні Ленінського РВ ЛМУ, -
відповідно до вказівки ЛМУ від 29.06.07 року
за №479 «Про організацію взаємодії відділень міліції по обслуговуванню
ринків міста Луганська при ЛМУ УМВСУ з підрозділами міліції громадської безпеки
районних відділів ЛМУ УМВСУ»та на наказ
УМВС України від 17.04.07 року №248 «Про організаційно-штатні питання».
На підтвердження своїх доводів він також надав довідку ЛМУ від 18.01.08 року за
№38/10-554.

Крім того, цим же представником було
заявлено, що Ленінський РВ ЛМУ не має статусу юридичної особи, а тому не може
бути відповідачем по цій справі, - однак докази у цій частині до суду ним
надані не були.

Представник 2-го відповідача -ЛМУ
-у тому ж судовому засіданні позов не визнав, про що також зазначив у своєму
відзиві на нього (вих. №б/н від 22.01.08 року), з посиланням на те, що
адміністративні матеріали за фактом вилучення спірного товару, яке мало місце
14.06.07 року, - у відповідності до чинного законодавства про адміністративні
правопорушення, були передані до Ленінського районного суду міста Луганська;
останній за результатами їх розгляду своєю постановою від 13.08.07 року (справа
№3-8308)  відмовив у притягненні
реалізатора -громадянки ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 160-2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення (далі -КУПАП) - за відсутності у її діях
складу такого правопорушення (абзац 1-й постанови) та вирішив «всі вилучені у
ОСОБА_3 предмети правопорушення повернути», - при цьому представник ЛМУ
акцентував увагу суду та сторін по справі на тому, що у цій постанові суд:

не
вирішив питання про те, що «вилучені предмети»слід повернути саме
громадянці ОСОБА_3;

він вирішив повернути тільки
«вилучені предмети», а не їх вартість.

Представник ЛМУ, крім того, звернув
увагу суду та  сторін по справі на те, що
ця постанова є чинною і відповідно до діючого в Україні адміністративного
законодавства є  обов'язковою для
виконання. Виходячи з цього, ЛМУ «у жовтні 2007 року приватному підприємцю
ОСОБА_1 було запропоновано забрати товар, вилучений 14.06.07 року, однак вона
відмовилася це зробити».

Документальних доказів такої
пропозиції представник ЛМУ до суду не надав, але позивач у ході судового
розгляду справи неодноразово підтвердила факт її надходження.

У цьому ж судовому засіданні,
з огляду на те, що позивачем ставиться вимога про відшкодування за рахунок ЛМУ,
діяльність якого фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, представник
ЛМУ заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості відповідача
Головного управління Державного казначейства України у Луганській області, а
також прокуратури Луганської області, - як того вимагає спільний наказ
Державного казначейства, Міністерства внутрішніх справ та Генеральної
прокуратури  України від 22.06.07 року, не
надавши до суду текст вищезгаданого наказу.

Представники сторін не заперечили
проти задоволення цього клопотання.

Розглянувши його, враховуючи думку
представників сторін, керуючись ст.ст. 22,23,24 та 29  ГПК України, суд частково задовольнив це
клопотання та своєю ухвалою від 22.01.08 року залучив до участі у справі в
якості 3-го відповідача Головне управління Державного казначейства України у
Луганській області (далі -ГУ ДКУ).

22.01.08 року від позивача надійшло
клопотання в порядку статтей 22 та 69 ГПК України, узгоджене з 1-м та 2-м
відповідачами, -про продовження терміну розгляду цього спору на один місяць.

Вищезгаданою ухвалою від 22.01.08
року суд продовжив термін розгляду спору на один місяць -до 29.02.08 року; крім
того, керуючись ст. 77 ГПК України, - він відклав розгляд справи до 05 лютого
2008 року -у зв'язку з залученням до участі у ній нового - 3-го відповідача та
необхідністю надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази.

У судовому засіданні, яке
відбулося 05.02.08 року, представник 1-го первісного відповідача -
Ленінського РВ ЛМУ - надав до суду письмове підтвердження (вих. №39/СРП-1137
від 05.02.08 року), згідно якому
названий районний відділ ЛМУ не має статусу юридичної особи.

З огляду на цю обставину суд
ухвалою від 05.02.08 року вивів Ленінський РВ ЛМУ з числа відповідачів по цій
справі.

Таким чином, з 05.02.08 року та
станом на час розгляду спору по суті
відповідачами по цій справі є:

1-й - Луганське міське управління
УМВС України у Луганській області (далі -ЛМУ, - 1-й відповідач);

2-й -Головне управління Державного
казначейства України у Луганській області (далі -ГУ ДКУ, - 2-й відповідач), -
що відображено у вступній частині рішення по ній.

Представник 2-го відповідача (ГУ ДКУ)
у судовому засіданні
05.02.08 року позов не визнав; про це також зазначено у відзиві ГУ ДКУ
на нього (вих. №11-07/541 від 05.02.07 року), - з посиланням на те, що,
по-перше, позивачем не сформовано будь-яких позовних вимог до ГУ ДКУ; по-друге,
- Закон України  «Про Державний бюджет
України на 2008 рік»передбачає можливість відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями  органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду. Цей же Закон передбачає
можливість   відшкодування з бюджету
вартості конфіскованого майна, яке «перейшло у власність держави та було
реалізоване, - тобто можливо повернути вартість конфіскованого майна лише у
розмірі  суми коштів, що надійшли до
бюджету  від реалізації цього майна.
Однак Позивачем не надано доказів того, що конфісковане у нього майно перейшло
у власність держави та було реалізоване саме на суму 547,80 грн.».

У цьому ж судовому засіданні
представник ГУ ДКУ заявив клопотання про залучення до участі у справі
прокуратури Луганської області, пославшись на спільний наказ Генеральної
прокуратури та Державного казначейства України від 22.06.07 року №36/132 «Про
затвердження Порядку взаємодії органів прокуратури України та Державного казначейства
України з питань захисту інтересів держави та забезпечення додержання вимог
закону при стягненні з Державного бюджету України (місцевих бюджетів) коштів за
рішенням судів про відшкодування шкоди».

Представники сторін не заперечили
проти задоволення цього клопотання.

Ухвалою суду від 05.02.08 року це
клопотання задоволено: з метою здійснення представництва інтересів держави
прокуратуру Луганської області залучено до участі у справі; на підставі ст. 77
ГПК України,  з огляду на цю обставину, а
також з метою надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази,
-розгляд справи відкладено до 19.02.08 року.

Внаслідок невиконання  низки вимог, викладених в ухвалі суду від
05.02.08 року, та неможливості у зв'язку з цим здійснити розгляд справи по суті
у судовому засіданні 19.02.08 року,
відповідно до ст. 77 ГПК України її розгляд відкладено до 29.02.08 року.

У судовому засіданні, яке
відбулося 29.02.08 року, прокурор та представники сторін заявили клопотання
про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке
не суперечить вимогам ст.ст. 4-4 та 81-1 ГПК України, а тому його задоволено
судом.

Позивач та його представник
позов підтримали у повному обсязі, пославшись на те, що вони вважають, що
товар, який вилучено 14.06.07 року, а також товар, який їм ЛМУ пропонує
отримати, - це різні товари; вилучений товар невідомо, де знаходиться, -  оскільки, на їх думку, з обставин справи
вбачається, що цей товар зберігається, щонайменше, у трьох різних приміщеннях;
його (товар) не можна реалізовувати через роздрібну торгівлю, оскільки: він
зберігався у неналежних умовах; закінчився термін його реалізації; товар
втратив якість, він є зіпсованим.

Прокурор позов не визнав,
пославшись на те, що вимоги позивача суперечать фактичним обставинам справи та
чинному законодавству, - оскільки з матеріалів справи відомо, що ЛМУ, на
виконання постанови Ленінського районного суду міста Луганська від 13.08.07
року, з жовтня 2007 року неодноразово пропонувало позивачу отримати товар,
вилучений у реалізатора ОСОБА_3 14.06.07 року; позивач не надав до суду доказів
того, що вилучений у ОСОБА_3 товар станом на час розгляду справи є дійсно
таким, що не може бути реалізованим через роздрібну торгівлю; постановою
Ленінського районного суду міста Луганська від 13.08.07 року передбачено
повернути вилучений товар, а не його вартість, - ця постанова не скасована та
підлягає виконанню. Крім того, Закон України «Про Державний бюджет України на
2008 рік» не передбачає можливості відшкодування за рахунок коштів Державного
бюджету вартості майна, яке не було конфісковане та реалізоване, з надходженням
коштів від його реалізації до Державного бюджету.

1-й та 2-й відповідачі позов
не визнали з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

І.Заслухавши прокурора та
представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані докази,
суд  дійшов наступного.

1. Позивач - Приватний
підприємець ОСОБА_1 (далі -ПП ОСОБА_1, - позивач), ідентифікаційний НОМЕР_2,
Управлінням державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради
27.05.04 року зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи, про що до ЄДР внесено реєстраційний запис НОМЕР_3.

Як вбачається з наявних у справі
доказів, вона здійснювала свою підприємницьку діяльність у вигляді роздрібної
торгівлі товарами продовольчої групи на Центральному ринку міста Луганська, у
торгівельному модулі №122.

Право на здійснення такої діяльності
у період з 01 червня по 30 червня 2007 року вона отримала на підставі патенту
НОМЕР_4, виданого на її ім'я Державною податковою інспекцією у Артемівському
районі міста Луганська 31.05.07 року, вид підприємницької діяльності - «торгівля
на Центральному ринку»(без уточнення конкретного населеного пункту та виду
торгівлі та групи товарів) (п.3).

Як вбачається з пункту 4 тексту
вищезгаданого патенту, долученого до матеріалів справи, у діяльності, дозвіл на
яку він підтверджує, мали право брати участь група з 5-ти осіб, у тому числі
-ОСОБА_3.

Оцінюючи цей доказ, суд вважає,
що він спростовує твердження позивача про те, що реалізатор ОСОБА_3 станом на
14.06.07 року у ПП ОСОБА_1 «працювала недавно, - приблизно, впродовж тижня».

14.06.07 року ПП ОСОБА_1, згідно
накладній №153, видала реалізатору ОСОБА_3 для продажу у торгівельному модулі
№122  23 найменування товарів, включаючи
товари продовольчої групи, у тому числі: цукор; сіль; крупи: рисову, гречану,
пшеничну, ячмінну, горновку, перлову, кукурудзяну, манну, вівсяну, горох,
пшоно; а також олію, пряники, кукурудзяні палички, макаронні вироби, папір,
пакети, мішки, - всього на загальну суму 694,45 грн.

Факт приймання-передачі цього товару
підтверджується підписами ПП ОСОБА_1 та реалізатора ОСОБА_3 на вищезгаданій
накладній.

Того ж дня, тобто 14.06.07 року,
близько 13 год. 00 хв., громадянка ОСОБА_4 купила у торгівельному модулі  №122, у реалізатора ОСОБА_3, круп'яні вироби
та цукор, після чого, бажаючи упевнитися у правильності ваги відпущеного
товару, зважила його на контрольних вагах на Центральному ринку міста
Луганська. Контрольне зважування показало, що щодо ОСОБА_4 мало місце
обважування: кожен з куплених пакетів з крупами та цукром важив 900 грамів,
замість 1 кілограму, -  тобто товар їй
було продано меншої ваги, ніж вона вважала та заплатила  гроші відповідно до оплаченої нею ваги
товару.

ОСОБА_4 одразу ж, тобто 14.06.07
року, близько 13 год. 00 хв., звернулася до співробітників відділення міліції з
обслуговування Центрального колгоспного ринку
(ВМОЦКР) при ЛМУ УМВСУ у Луганській області з заявою про вищезгадані
факти та проханням розібратися і вжити відповідних заходів реагування до порушників.

Згідно матеріалам справи, у т.ч.
висновку службового розслідування, здійсненого Луганським міським управлінням
УМВСУ у Луганській області 18.02.08 року, заяву громадянки ОСОБА_4
зареєстровано у Журналі реєстрації  заяв
та повідомлень про злочини (ЖЗРПЗ) ЛМУ 14.06.07 року за №1289.

Постановою від 19.06.07 року  у порушенні кримінальної справи за цією
заявою за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 ст. 190 Кримінального
кодексу України, -  відмовлено на
підставі п. 2 ст. 6 Кримінально-процесуального кодексу України (далі -КПК), -
за відсутності у діях ОСОБА_3  складу
такого злочину (матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№410/2077).

Але 14.06.07 року, на підставі заяви
ОСОБА_4, дільничний інспектор міліції ВМОЦКР Мазанов Д.О. (далі - ДІМ), разом з
гр-кою ОСОБА_4 і понятими ОСОБА_5 та ОСОБА_6, близько 14 год. 05 хв., прибув до
місцезнаходження торгівельного модуля №122, де розпочав перевірку обставин,
викладених у заяві.

Як встановлено в ході судового
розгляду цієї справи та підтверджено наявними у ній доказами, про факт
проведення цієї перевірки негайно дізналися: ПП ОСОБА_1, яка, прибувши до місця
події, спостерігала за її ходом, не вмішуючись в неї, - а також директор
Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин №44 «Урожай»»Войтова Г.М., яка
намагалася протидіяти  дільничному
інспектору міліції Мазанову Д.О.

На вимогу ДІМ Мазанова Д.О. ані
ОСОБА_3, ані ПП ОСОБА_1 не надали документів на право здійснення торгівельної
діяльності, при цьому ОСОБА_3 послалася на те, що вона недавно працює, а тому
документи «на неї ще не оформлені», а ПП ОСОБА_1 -на те, що усі документи
знаходяться «у бухгалтера».

Вбачаючи у діях реалізатора ОСОБА_3
ознаки правопорушення, передбаченого ст. 160-2 КУПАП (незаконна торгівельна
діяльність), ДІМ Мазанов Д.О., керуючись ст.ст.260, 264, 268 та 272 КУПАП,
14.06.07 року склав акт перевірки суб'єкта підприємницької діяльності (фізичної
особи, яка здійснює торгівлю) та вилучення предметів торгівлі, грошових коштів,
валюти, згідно якому в присутності понятих та реалізатора ОСОБА_3, вилучив 22
найменування товарів на загальну суму 547,80 грн., отриманих реалізатором
ОСОБА_3 згідно вищезгаданій накладній від 14.06.07 року.

Акт підписано ДІМ, понятими та
реалізатором ОСОБА_3, при цьому остання жодних заяв та зауважень при його  складанні не висловила, що
підтверджується  самим цим актом,
долученим до матеріалів справи.

Згідно акту, вилучені товари  передано «для тимчасового зберігання до
прийняття рішення по матеріалу до ВМОЦКР при ЛМУ УМВСУ у Луганській області».

Частиною 1 ст. 265 КУПАП органам
внутрішніх справ надано право визначати місця зберігання вилучених речових
доказів (товарів та т.і.) «аж до розгляду справи про адміністративне
правопорушення».

1-м відповідачем (ЛМУ) до справи
надано розписку директора м'ясо-молочного павільйону ДП «Центральний ринок
міста Луганська»Жданова В.І. про те, що 14.06.07 року він «отримав від
співробітників  міліції вилучений
14.06.07 року у громадянки ОСОБА_3 товар згідно акту перевірки від 14.06.07
року, який зобов'язуюсь зберігати до вияснення обставин справи».

Суд вважає, що досліджені ним докази
однозначно підтверджують, що «співробітниками міліції»є  працівники ВМОЦКР.

На підставі вищеназваного акту ДІМ
Ленінського РВ ЛМУ Шепурєв О.Л. 14.06.07 року склав протокол  про адміністративне правопорушення ЛГ
№545031, згідно якому дійшов висновку про те, що реалізатор ОСОБА_3 вчинила
адміністративне правопорушення, передбачене ст. 160-2 КУПАП.

Того ж дня він склав протокол ЛГ
№-52226 -про адміністративне затримання громадянки ОСОБА_3

14.06.07 року в.о. начальника
Ленінського РВ ЛМУ  Антонов А.А., на
підставі вищезгаданих протоколу та матеріалів про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 160-2 КУПАП, склав постанову про притягнення
гр-ки ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння цього
адмінправопорушення та прийняв рішення про спрямування її до Ленінського
районного суду міста Луганська (ст. 221 КУПАП).

Як уже сказано вище у цьому рішенні,
Ленінський районний суд міста Луганська постановою від 13.08.07 року відмовив у
притягненні гр-ки ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Станом на час розгляду спору
постанова є чинною.

Досліджені у судовому засіданні
докази надають суду підстави вважати, що про факт вилучення вищезгаданого
товару, того ж дня та часу, належним чином була обізнана ПП ОСОБА_1, що, в свою
чергу, спростовує її твердження про те, що про факт притягнення реалізатора
ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності
за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 160-2 КУПАП, вона
дізналася «лише у господарському суду Луганської області 09.01.08 року».

Крім того, цей довод позивача спростовується
її  власним неодноразовим визнанням того,
що «у жовтні 2007 року»ЛМУ пропонувало забрати товар, вилучений у ОСОБА_3

1.1. Судом  було задоволено клопотання позивача про
виклик ОСОБА_3 до суду в якості його представника - з метою надання пояснень по
цьому спору; забезпечення її  явки було
покладено на позивача, - однак позивач ОСОБА_1 не забезпечила явку до суду
гр-ки ОСОБА_3, пославшись на те, що вона «не може прибути до суду, оскільки
боїться втратити роботу за новим місцем роботи».

2.Аналізуючи доводи позивача про те, що ДІМ Мазанов Д.О.
не мав права вилучати товар у реалізатора ОСОБА_3, оскільки «органам
Міністерства внутрішніх справ не надано право здійснювати перевірки щодо таких
правопорушень», - суд не погоджується з ними, оскільки вони суперечать чинному
законодавству.

Так, згідно абзацу 2 п. 1 частини 1
статті 255 КУПАП уповноваженим на те посадовим особам органів внутрішніх справ
надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені
статтею 160-2 КУПАП; а статтями 260-265 того ж Кодексу їм надано право  вживати заходів до забезпечення провадження
по справах про адміністративні правопорушення, у тому числі - здійснювати
адміністративне затримання особи, яка вчинила адмінправопорушення, а також
вилучати речі та документи, пов'язані з останнім.

3. З матеріалів справи
вбачається, що ані позивач -ПП ОСОБА_1, ані реалізатор ОСОБА_3 не
оскаржили  у встановленому порядку як
факт вилучення товару, що мав місце 14.06.07 року, так і факт притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 160-2 КУПАП, - долучена до
справи постанова слідчого прокуратури Ленінського району міста Луганська від
12.07.07 року -про відмову у порушенні кримінальної справи щодо ДІМ Мазанова
Д.О. -  не має відношення до цього
спору.

ІІ.Заслухавши прокурора та
представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд
вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

1.Предметом спору по цій справі НЕ Є питання
правомірності  та законності вилучення
1-м відповідачем (ЛМУ) спірних товарів та складення протоколу про притягнення
реалізатора ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 160-2
КУПАП., - такі спори непідвідомчі та непідсудні господарським судам.

З огляду на викладене суд не має
правових підстав вдаватися до оцінки законності, обґрунтованості та
правомірності дій 1-го відповідача (ЛМУ) у цій частині.

2.Суд вважає доведеним факт
вилучення посадовою особою ЛМУ у реалізатора позивача -громадянки ОСОБА_3
спірного товару на суму 547,80 грн.

Що стосується обґрунтованості
доводів позивача з приводу місцезнаходження вилученого товару, його тотожності,
якості та придатності до реалізації через торгівельну мережу, - суд при
вирішенні цього спору виходить з наступного.

Особа, яка отримала           товар на відповідальне зберігання
-директор м'ясо-молочного павільйону ДП «Центральний ринок м. Луганська»Жданов
В.І., - надав до суду письмову відповідну розписку, а також письмову інформацію
про умови зберігання вилученого товару (довідка №б/н від 05.02.08 року), згідно
якій приміщення, в якому зберігається цей товар, є «темним складським
приміщенням м'ясо-молочного павільйону
розмірами 4м х 4м», перебуває «в опечатаному вигляді, в умовах, які
забезпечують зберігання товару цього виду».

ЛМУ, 14.02.08 року, проводячи
службове розслідування спірної події, яка мала місце 14.06.07 року, у
присутності понятих, з залученням лікаря ветеринарної медицини, склало протокол
огляду місця події, предметом якого було приміщення, в якому на вказану дату
зберігався вилучений товар.

В результаті огляду  встановлено, що у місці, до якого 14.06.07
року було передано на відповідальне зберігання вилучений товар, на день та час
огляду (14.02.08 року, з 13 год. 10 хв. до 14 год. 20 хв.) «температура повітря
- +7 С», у приміщенні  «знаходиться сім
мішків білого кольору, які мають паперові бірки, з  підписами особи, яка вилучила товар, а також
двох понятих».

Згідно протоколу огляду, оглянуте
приміщення є «сухим, чистим, добре вентильованим, без ознак наявності амбарних
паразитів; розмірами 4м х 4м, розташоване у підвальному приміщенні
м'ясо-молочного павільйону, який належить ДП «Центральний ринок м. Луганська».

До протоколу додано фототаблиці, які
ілюструють хід та результати огляду.

З фототаблиць добре видно, що товар
зберігається на дерев'яному підтоварнику, який зроблений з дошок, які НЕ
прилягають щільно одна до однієї.

Згідно протоколу огляду та поясненням
представників ЛМУ, товар під час огляду не досліджувався, його упаковка не
порушувалася.

Оцінюючи цей протокол  як доказ, суд вважає, що він відповідає
вимогам ст.ст.32, 34 та 36 ГПК України, оскільки:

згідно статті 3 Закону України від
20.12.90 року «Про міліцію» одним з основоположних принципів діяльності міліції
є законність;

правовою основою її діяльності є
Конституція України, цей Закон,  інші
законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента
України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства
внутрішніх справ України та ін.(ст. 4 Закону);

діяльність міліції спрямована на
захист прав та свобод громадян, які діють у межах чинного законодавства (ст. 5
закону).

Як сказано у частині 9 ст. 5 Закону
«Про міліцію», у разі невиконання працівниками міліції вимог, встановлених цією
статтею, особа, права якої були порушені, та/або її представники (родичі,
захисник) можуть звернутися до суду із заявою про відшкодування шкоди у
встановленому порядку.

Тобто, у такому випадку постає
питання про вчинення посадовою особою органів внутрішніх справ протиправної
дії;

пункт
9 ч. 1 ст. 11 того ж Закону надає міліції право проводити в порядку  провадження дізнання і за дорученням
слідчих органів у кримінальних справах обшуки, вилучення, допити та інші
слідчі дії відповідно до кримінально-процесуального законодавства;

ст.ст.
103 та 104 КПК України надають органам дізнання право на вчинення невідкладних
оперативно-розшукових заходів та слідчих дій;

частина
2 ст. 190 КПК  України не забороняє
здійснення огляду місця події до порушення кримінальної справи;

порядок
проведення службового розслідування органами МВС України врегульовано відомчими
нормативними актами, призначеними для службового користування, а тому вони не
можуть бути долучені до цієї справи.

2.1.На вимогу суду, викладену
в ухвалах від 05.02.08 року (п.7) та від 19.02.08 року  (п.5), Луганська міська
санітарно-епідеміологічна станція доручила своєму підпорядкованому підрозділу
-Міжрайонній санітарно-епідеміологічній станції Ленінського та
Кам'янобрідського районів міста Луганська, відповідно до повноважень, наданих
ст. 41 та ін. Закону України від 24.02.94 року №4004-ХІІ «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного благополуччя
населення», - здійснити обстеження умов зберігання спірного товару.

За результатами  обстеження компетентним органом -органом
Міжрайонною санітарно-епідеміологічною станцією Ленінського та
Кам'янобрідського районів міста Луганська -15.02.08 року складено акт
санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта, а саме: приміщення складу, де
зберігається товар, обладнано вентиляцією, стіни пофарбовані масляною фарбою,
пол обличковано плиткою, саме приміщення знаходиться у підвальному приміщенні.
При візуальному огляді слідів вологості, плісняви на стінах,  стелі -немає, приміщення сухе. Температура на
момент огляду становила +17С, вологість -73%.

Під час огляду фахівцем виявлено
знаходження у цьому ж приміщенні товару, який зберігається на підтоварнику, з
дотримання умов зберігання; мається відстань від стін до товару.

Згідно акту, сам товар під час огляду
не досліджувався, його упаковка не порушувалася.

Суд вважає, що цей доказ
відповідає вимогам ст.ст.32, 34 та 36 ГПК.

2.2.Позивачем надано до матеріалів справи
акт від 28.02.08 року, згідно якому комісія у складі ПП ОСОБА_1, директора ТОВ
«Магазин №44 «Урожай»»Войтова Г.М. та реалізатор ОСОБА_7, з дозволу директора
м'ясо-молочного павільйону ДП «Центральний ринок м. Луганська»(далі -ММП)
Жданова В.І., в присутності ДІМ Мазанова Д.О.,
28.02.08 року, о 13 год. 00 хв., здійснила огляд місця зберігання
товару, його упаковку та умови зберігання, при цьому було виявлено, що:

«товар пред'явлено у підвальному
приміщенні ММП»;

«приміщення
складається з 2-х кімнат, товар зберігається у другій, віддаленій,  кімнаті, темній, не провітрюваній, без вікон,
відчувається вологість, температурно-вологісний режим відсутній»;

«комісії
пред'явлено 7 мішків з товаром, мішки із проліпропілену, не призначені для
тривалого зберігання, щільність мішків не пропускає повітря»;

«мішки
укладені на дерев'яний стелаж, який лежить на цементному полу; дно стелажу
-суцільне, що є порушенням, оскільки відсутня вентиляція повітря під час
тривалого зберігання»;

«комісія
оглянула мішки, - на мішках відсутні бірки. Всі сім мішків «по месту
вскрытия»оклеєні звичайним прозорим скотчем, під скотчем мається невеличкий
аркушик паперу, пом'ятий, на якому маються підписи. Підписи нерозбірливі.
Прізвища осіб, підписи яких маються, не вказані. Про те, що цей товар вилучено
у реалізатора ОСОБА_3, нічим не підтверджується».

«Упаковка
семи мішків не забезпечує  зберігання
товару, тобто мається доступ до мішків з товаром сторонніх осіб».

Далі
рукою невідомої особи дописано: «Якість товару не збережена. Приміщення та
кімната, де зберігається товар, не опломбовані».

Дописка
не оговорена перед підписами  членів
«комісії».

Підпис
особи, з дозволу якої здійснено огляд та на відповідальному зберіганні якої
товари  перебуває, -тобто директора ММП
Жданова В.І., - в  акті відсутній; також
там відсутній підпис ДІМ Мазанова Д.О.

Останній
надав до суду письмову заяву, згідно якій він дійсно, разом з особами,
вказаними у акті як члени комісії, 28.02.08 року заходив у приміщення ММП, в
якому зберігається товар, але ніякий акт при цьому складено не було, він його
не підписував.

Суд
критично оцінює цей акт, оскільки його складено «комісією», створеною не
уповноваженими на те органом або посадовою особою, без легітимних  повноважень.

Суд
її не створював та не доручав вчиняти будь-які дії в рамках цієї справи.

Висновки
«акту»суперечать іншим наявним у справі доказам, у тому числі -акту, складеному
вищезгаданою МіжрайСЕС.

В
той же час суд, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, вважає, що у
нього є законні підстави дійти висновку про те, що:

1)вилучений
у реалізатора ОСОБА_3 товар на час розгляду цього спору дійсно зберігається у
тому приміщенні, до якого його було передано 14.06.07 року, на відповідальне
зберігання, - тобто в ММП ДП «Центральний ринок м. Луганська», а не «у трьох
місцях», як про те стверджує позивач;

2)вищезгадана
постанова Ленінського районного суду міста Луганська від 13.08.07 року по
адміністративній  справі №3-8308 -не
скасована та є чинною, а значить -підлягає виконанню;

3)позивачем
не надано до суду будь-яких об'єктивних та ймовірних доказів щодо причин
неотримання ним спірного товару у жовтні 2007 року за вищенаведених обставин;

4)жодним
з наданих до справи доказів у спосіб, передбачений чинним законодавством, не
доведено, що умови зберігання вилученого товару суперечать чинному
законодавству;

5)позивачем
не надано жодного об'єктивного та ймовірного доказу щодо того, що спірний товар
на даний час є зіпсованим та непридатним для реалізації через торгівельному
мережу, і що ці псування та непридатність виникли внаслідок неправомірних  дій
відповідачів по цій справі,
- перш за все -ЛМУ.

Як сказано у ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами:

письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та
інших  осіб,  які
беруть участь  в  судовому процесі. В необхідних випадках на
вимогу судді пояснення  представників
сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути
викладені письмово.

Статтею 33 ГПК визначено, що кожна
сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази    подаються
сторонами    та    іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 названого Кодексу,
господарський   суд  приймає
тільки  ті  докази,
які мають значення для справи.

Обставини справи, які  відповідно
до  законодавства  повинні бути
підтверджені  певними  засобами
доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не довів суду законність та
обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ст.ст. 47-1 та 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32-34,
36, 43, 47-1, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд

в
и р і ш и в :

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові
витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст.85 ГПК України у
судовому засіданні 29.02.2008 року за згодою прокурора та представників сторін
оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно
до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до
Луганського апеляційного господарського суду
у 10-денний термін з дня підписання.

Рішення складено у повному обсязі та
підписано - 04 березня 2008 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа