ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.08р.

Справа № 39/210-08

За позовом Приватного підприємства "СІМОР", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Хорошко Д.О., дов. від 14.07.2008 № 12

від відповідача: Решетнік О.А., дов. від 27.12.2007 № 4/11-544

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним право власності в цілому, на самочинно збудоване майно, а саме: - холодильну камеру літ. П-1 загальною площею 508,2 кв.м., естакаду літ. „п” загальною площею 110,2 кв.м., склад літ. У загальна площа 53,5 кв.м., складу літ. Ф загальна площа 85,7 кв.м., без додаткових актів введення в експлуатацію.

Позовні вимоги, обґрунтовані посиланням на приписи ст. 376 ЦК України, згідно з якими право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі уже під збудоване майно.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує проти задоволення вимог позивача за умов відповідності самочинно збудованого майна будівельно-технічним нормам, та просить суд прийняти рішення згідно з чинним законодавством відповідно до матеріалів справи.

За згодою представників сторін, в судовому засіданні 07.08.2008 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Приватному підприємству "СІМОР" (надалі - Позивач) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 23.04.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету від 12.04.2007 року № 951, належать будівлі та споруди рибоконсервного заводу, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Адміральська, буд. 79, у тому числі адміністративно-побутовий корпус літ. А - 2, цех рибоконсервного заводу літ. А'-2, тамбур літ. А"-1, загальною площею 2987,8 кв.м., сходи літ. а, холодильна камера літ. Ж-1, загальною площею 212,6 кв.м., допоміжна будівля літ. З, складська будівля літ. Д-1

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 10.04.2005 року , Позивачеві на умовах оренди належить земельна ділянка площею 1,0537 га, під фактичне розміщення вищезазначених об’єктів нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Адміральська в районі будівлі № 79.

В ході експлуатації нерухомого майна, Позивачем, в межах відведеної земельної ділянки упродовж 2007-2008 р. було здійснено будівництво та переобладнання, яке проводилося без відповідного проекту та дозволу.

Згідно даних технічного паспорту, позивачем самовільно було побудовано та переобладнано наступне майно:

- будівля складу (літ. У) загальна площа 53,5 кв.м..

- будівля складу (літ. Ф) загальна площа 85,7 кв.м..

- будівля холодильної камери (літ. П-1) загальною площею 508,2 кв.м.

- естакада (літ. п) загальною площею 110,2 кв.м.

Відповідно до ст. 23 Закону України “Про планування і забудову території” нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств визначено як будівництво.

Згідно ст. 24 наведеного Закону, фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Роботи зі спорудження та переобладнання спірного майна були проведені Позивачем без отримання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт, та без належно затвердженого проекту.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В силу частини 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Визнання права власності на спірне нерухоме майно за Позивачем - не порушує права інших осіб (доказів не надано).

Наданими до матеріалів справи висновками про технічне обстеження будівельних конструкцій спірних об’єктів (а.с. 21-61), складеними Придніпровською державною академією будівництва та архітектури в червні місяці 2008 року (Ліцензія серія АБ № 205927 дійсна до 04.10.2010 року) встановлено, що стан залізобетонних фундаментів, металевих елементів каркасу з покрівлею та стінового огородження спірних об’єктів нерухомості класифікується як нормальний категорії К-1, й такий, що забезпечує подальше нормальне функціонування за призначенням. Станом на червень 2008 року будівельні роботи завершені на 100%, будівлі на мають конструктивних недоліків, застосовані конструкції та виконані конструктивні і планувальні зміни відповідають вимогам будівельних норм та правил.

Відповідно до п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, затвердженого Постановою КМУ № 1243 від 22.09.2004, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд.

Як встановлено наданими до матеріалів справи технічними висновками, спірні об’єкти нерухомості відповідають вимогам будівельних норм та правил, закінчені будівництвом та придатні для експлуатації.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги шляхом визнання за Позивачем права власності на спірне майно без додаткового введення в експлуатацію, оскільки оформлення такого права через процедуру введення об’єкта в експлуатацію відповідно до вимог Постановою КМУ № 1243 від 22.09.2004, не представляється можливим, в виду проведення позивачем будівельних робіт без отримання відповідного дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, та належним чином затвердженого проекту.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд також виходив із наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До кола способів захисту цивільних прав та інтересів чинним законодавством віднесено припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов’язку в натурі.

Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що причиною виникнення даного спору є дії Позивача щодо здійснення самочинного будівництва та переобладнання спірного нерухомого майна, господарський суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати у справі незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 376 ЦК України ст.ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за Приватним підприємством "СІМОР" (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Куйбишева, буд. 1а, ) - право власності в цілому, на самочинно збудоване майно, а саме: - холодильну камеру літ. П-1 загальною площею 508,2 кв.м., естакаду літ. „п” загальною площею 110,2 кв.м., склад літ. У загальна площа 53,5 кв.м., складу літ. Ф загальна площа 85,7 кв.м., без додаткових актів введення в експлуатацію.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Суддя

О.В. Ліпинський

Рішення підписано 08.08.2008