ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

30 вересня 2008р. справа № 6/184

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю „Кампай”,

м. Чернігів, вул. Щорса, 57 Ж

до відповідача: комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної

інвентаризації, м. Чернігів, проспект Перемоги, 33

про скасування рішення та визнання права власності

Суддя Ж.В. Блохіна

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Шпакович І.А. –директор,

від відповідача: Копиловська В.В. –начальник юридичного відділу, довіреність від 25.01.2008р.

За згодою сторін у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Кампай” заявлено позов про скасування рішення реєстратора від 25.07.2008р. №691 про відмову в реєстрації права власності на будівлі бази відпочинку „Дніпро” у с. Радуль Ріпкинського району.

У судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог і просить визнати за ним право власності на базу відпочинку „Дніпро”, розташовану за адресою: с. Радуль Ріпкинського району Чернігівської області.

Відповідач позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що при зверненні до КП ЧМБТІ з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач надав договір купівлі-продажу №147 від 20.10.2003р., укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, а тому, керуючись ст. 657 Цивільного кодексу України, ч. 4 пункту 3.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, реєстратором було прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності. У відзиві на позов відповідач вказує на правомірність прийнятого рішення і відповідність його законодавству, яке діяло на час його прийняття.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, з’ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.10.2003р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Кампай” (позивач у справі) та відкритим акціонерним товариством „Інститут радиовещательного праема и акустики им. А.С. Попова” (Росія, Санкт –Петербург) укладений договір купівлі-продажу №147, відповідно до умов якого позивач придбав у товариства майно - базу відпочинку „Дніпро”, що знаходиться за адресою: с. Радуль Ріпкинського району Чернігівської області, і яке складається із семи будиночків, кухні, адміністративного корпусу, складу.

Вартість об’єкту купівлі-продажу складає 5000 грн.

Дане майно було передано від продавця покупцю за актом приймання-передачі від 20.10.2003р.

І договір купівлі-продажу, і акт приймання передачі підписані уповноваженими представниками продавця і покупця, і також скріплені печатками сторін договору.

Даний договір укладений між його сторонами у простій письмовій формі, оскільки відповідно до приписів Цивільного кодексу УРСР в ред. 1963р., який діяв на момент укладення договору, не визнавалася обов’язковою нотаріальна форма договорів купівлі-продажу об’єкту нерухомості, що укладалися між юридичними особами.

Згідно зі ст.128 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу, та ч.1 ст.334 Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.04р., право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 4 договору №147 встановлено, що право власності на придбаний об’єкт виникає у покупця з моменту підписання договору купівлі-продажу.

Чинним на момент укладення договору законодавством не передбачалися інші умови набуття права власності на об’єкти нерухомості, а тому суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на базу відпочинку „Дніпро” в смт. Радуль Ріпкинського району Чернігівської області, саме з моменту підписання договору купівлі-продажу №146, тобто з 20 жовтня 2003р.

В зв’язку з чим суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання судом його права власності на зазначене приміщення.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З метою реалізації зазначених прав позивач, як власник набутого нерухомого майна, 25.07.2008р. звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно –будівлі бази відпочинку „Дніпро”, що знаходиться у с. Радуль Ріпкинського району на підставі договору купівлі-продажу №147 від 20.10.2003р. Рішенням реєстратора КП ”Чернігівське МБТ” від 25.07.2008р. № 691 позивачу відмовлено в реєстрації з підстав невідповідності поданих для реєстрації документів вимогам, встановленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та Цивільного кодексу України ( договір має просту письмову форму та не посвідчений нотаріально).

Відповідно до п.1.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. N7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N157/6445, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (далі - Перелік), наведений у додатку №1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Згідно п.1 Переліку правовстановлювальними документами є договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, предметом яких є нерухоме майно.

Оскільки матеріалами справи доведено, що позивач є власником семи будиночків, кухні, адміністративного корпусу, складу бази відпочинку „Дніпро”, розташованої у с. Радуль Ріпкинського району, на підставі відповідного правовстановлювального документу, а саме договору купівлі-продажу від 20.10.2003р., вимоги позивача про скасування рішення реєстратора про відмову в реєстрації права власності на будівлі бази відпочинку „Дніпро” задовольняються судом як обґрунтовані.

Враховуючи, що позовні вимоги по даній справи стосуються в т.ч. і питання встановлення факту, суд вважає за доцільне судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.128 Цивільного кодексу УРСР, 316, 317, 334 Цивільного кодексу України, Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. N7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N157/6445, ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення реєстратора комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 25.07.2008р. №691 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю „Кампай” в реєстрації права власності на будівлі бази відпочинку „Дніпро”, що знаходиться у с. Радуль Ріпкинського району Чернігівської області, на підставі договору купівлі-продажу №147 від 20.10.2003р.

3. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Кампай”, ( м. Чернігів, вул. Щорса, 57 Ж) право власності на базу відпочинку „Дніпро”, яка розташований за адресою: с. Радуль Ріпкинського району Чернігівської області.

Відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено і підписано суддею 06.10.2008р.

Суддя Ж.В. Блохіна

06.10.08