ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2008 р.

№ 17/210

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Черкащенка М.М., за участю представника відповідача Д. Сакви (дов. від 29.02.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” на рішення господарського суду Закарпатської області від 23 листопада 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 березня 2008 року у справі № 17/210 за позовом відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” до державного підприємства “Енергоринок” про спонукання до укладення договору,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до державного підприємства “Енергоринок” про затвердження умов додаткової угоди від 22 червня 2007 року № 4189/02 до договору про постачання електричної енергії від 30 червня 2006 року № 3489/01 в редакції відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23 листопада 2007 року (суддя І. Ушак), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 березня 2008 року, позов задоволено частково: затверджені умови, викладені в пунктах 4 і 5 додаткової угоди № 4189/02 до договору про постачання електричної енергії від 30 червня 2006 року № 3489/01, у редакції відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”; а викладені в пунктах 6 і 10 - у редакції державного підприємства “Енергоринок”

Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”, змінивши, порівняно з апеляційною інстанцією, свою думку щодо законності рішення господарського суду в даній справі, просить рішення та постанову господарських судів скасувати з підстав незастосування та неправильного застосування господарськими судами статті 187 Господарського кодексу України, статей 548, 649 Цивільного кодексу України, статей 43, 43, 105 Господарського процесуального кодексу України та припинити провадження у справі.

Державне підприємство “Енергоринок” вважає рішення та постанову, що оспорюються, законними та обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Правовідносини сторін, як учасників оптового ринку електричної енергії України, регулюються законодавством України у сфері електроенергетики.

Відповідно до Закону України “Про електроенергетику” укладання договору купівлі-продажу електричної енергії є для сторін є обов’язковим.

Господарськими судами встановлено, що при укладанні додаткової угоди до договору від 30 червня 2006 року № 3489/1 купівлі-продажу електричної енергії між контрагентами виникли заперечення щодо окремих її умов і державне підприємство “Енергоринок” направило відкритому акціонерному товариству “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” протокол розбіжностей.

За змістом пункту 1 спірної угоди (в редакції відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”) компанія зобов’язується в термін до 31 серпня 2007 року усунути недоліки та привести у відповідність до Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії облік електричної енергії на гідроелектростанціях відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго”.

Пунктом 4 додаткової угоди сторони передбачили, що у випадку порушення енергопостачальною компанією цього зобов’язання, відповідач має право нараховувати штраф за кожен день порушення, а позивач, у разі нарахування відповідачем штрафу, зобов’язаний сплатити його на поточний рахунок державного підприємства “Енергоринок”.

Розбіжності між сторонами виникли лише щодо розміру штрафу.

У пункті 5 проекту додаткової угоди позивач пропонував звільнити енергопостачальну компанію від відповідальності, якщо буде доведено, що порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Відповідач пропонував цей пункт з тексту угоди виключити.

У пункті 6 проекту додаткової угоди, проти змісту якого заперечував відповідач, позивач пропонував встановити, що розуміється під форс-мажорними обставинами.

Крім того, кожна із сторін пропонувала свою редакцію пункту 10 проекту додаткової угоди щодо моменту набрання нею законної сили та дії в часі.

За правилами статей 67, 216-219 Господарського кодексу України встановлення господарсько-правової відповідальності за правопорушення у сфері господарювання та підстав звільнення від неї є правом сторін і застосовується за їхньою ініціативою.

Господарські суди дійшли обґрунтованого висновку щодо запропонованого позивачем розміру майнової відповідальності за неналежне виконання зобов’язання та звільнення від неї внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Також господарські суди дійшли обґрунтованого висновку щодо виключення з тексту додаткової угоди пунктів 6 і 10, оскільки такі умови встановлені договором від 30 червня 2006 року № 3489/1 купівлі-продажу електричної енергії, а отже не потребують дублювання.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 23 листопада 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 березня 2008 року у справі № 17/210 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Закарпаттяобленерго” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

М. М. Черкащенко