ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2008

Справа №2-1/9063-2008

за позовом фізичної особи – підприємця Кононова Бориса Сергійовича, (98612, АР Крим, м. Ялта, вул. Ізобільна, 4),

до відповідача Ялтинської міської ради, (98600, АР Крим, м. Ялта, пл. Радянська, 1),

про визнання недійсним рішення та визнання права,

Суддя Л. О. Ковтун

п р е д с т а в н и к и :

від позивача - Кононов Б.С.

від відповідача – Матвієць О.П. – головний спеціаліст юридичного відділу, дов.№02.9-2/710 від 11.11.2004р.

Суть спору: фізична особа - підприємць Кононов Сергій Борисович звернувся до господарського суду АР Крим із позовом до Ялтинської міської ради про визнання недійсним рішення 16 сесії 5 скликання Ялтинської міської ради № 298(15) від 21.03.2008р.

В судовому засіданні 16.10.2008р. позивач уточнив свої вимоги, просить, також, визнати за позивачем право на оренду спірної земельної ділянки.

Позови мотивовані порушенням відповідачем вимог ст. 123,124 Земельного кодексу України, на думку позивача відповідач протиправно відмовив йому у наданні згоди на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,1750 га для розташування багатоповерхової автостоянки з наступною передачею її в оренду, у зв’язку з чим вважає, що для відновлення та гарантування його прав слід визнати недійсним зазначене рішення, а також визнати в судовому порядку право на оренду. Крім того позивач зазначив, що оскільки дозвіл на збір матеріалів попереднього узгодження місцерозташування земельної ділянки надано позивачу до внесення змін у ст.124 Земельного кодексу України щодо набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, виключно на аукціонах, відмова Ялтинської міськради в наданні згоди на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки з посиланням на необхідність проведення аукціону є неправомірною.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що оспорюване рішення прийнято із урахуванням вимог діючого на момент його прийняття законодавства, відповідно до якого набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах.

Розглянувши матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані докази, суд

В С Т А Н О В И В :

В 2007 році позивач звернувся до Ялтинської міської ради із клопотанням, в якому ставив питання про надання йому в оренду земельної ділянки площею 0,1750 га, розташованої по вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) в м. Ялта, для будівництва та обслуговування багатоповерхової автостоянки.

Зазначене клопотання розглянуто постійною депутатською комісією по землекористуванню та екології Ялтинської міської ради, за результатами розгляду якого прийнято рішення про надання згоди на збір матеріалів попереднього узгодження служб міста: СЕС, Управління головного архітектора Ялтинського управління земельних ресурсів, держекоінспекції, комітету з охорони культурної спадщини, тощо., (протокол засідання №140 від 20.07.2007р.).

Матеріали попереднього узгодження місцерозташування об’єкту – багатоповерхової автостоянки на земельній ділянці по вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) в м. Ялта отримали позитивні висновки відповідних служб, (аркуш справи 11).

Згідно висновку Управління головного архітектору Ялтинської міської ради про можливість цільового використання земельної ділянки №05/20, наявність перешкод для надання спірної земельної ділянки в оренду позивачу з боку вимог містобудівного законодавства або містобудівної документації не вбачається, (аркуш справи 15-16).

В подальшому, рішенням 16 сесії 5-го скликання Ялтинської міської ради за наслідками розгляду клопотання позивача про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,1750 га, розташованої по вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) в м. Ялта, для будівництва та обслуговування багатоповерхової автостоянки відповідач прийняв оскаржуване у цій справі рішення № 298(15) від 21.03.2008р. «Про відмову в наданні дозволу СПД – фізичній особі Кононову Борису Сергійовичу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,1750 га, для розміщення багатоповерхової автостоянки за адресою: м. Ялта, вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) з наступною передачею в оренду».

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови позивачу у наданні згоди на розробку проекту землеустрою з відведення спірної земельної ділянки з подальшим наданням її в оренду, стали зміни в земельному законодавстві України на 2008 рік, зокрема у статті 124 Земельного кодексу та 6,16 Закону України «Про оренду землі», приписами яких передбачається набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, виключно на аукціонах.

Дослідивши надані сторонами докази у підтвердження своїх доводів і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо необхідності судового захисту його прав з наступних мотивів.

З урахуванням п. 12 розділу Х Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, в даному випадку – відповідача у справі Ялтинської міської ради.

Чинне земельне законодавство передбачає два види користування землею: право постійного користування та оренда (глава 15 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Приписами статті 290 Господарського кодексу України встановлено, що відносини, пов’язані з орендою землі як засобу виробництва, регулюються Земельним кодексом України та іншими законами. При цьому, оренда земельної ділянки без договору, укладеного в письмовій формі, посвідченого нотаріально та зареєстрованого в установленому законом порядку, не допускається.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений в ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачали, що особа, яка бажала отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подавала до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду повинен був проводитися в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Порядку передачі земельних ділянок в оренду присвячено, перш за все ст. 124 Земельного кодексу України, редакція якої на час виникнення спірних правовідносин передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ч.3 ст. 124 Земельного кодексу України, яка є чинною й на сьогодні, передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Стаття 123 Земельного кодексу України, у свою чергу, встановила, що особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки в оренду із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені ч. 15 ст. 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування, а саме: додаються необхідні матеріали та розрахунки, які включають до себе викопіювання з генерального плану або іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об’єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються, також, склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення.

Дослідивши дотримання позивачем вимог чинного законодавства щодо подання клопотання про надання йому спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що клопотання позивача в цілому відповідає цим вимогам й було вірно розцінено відповідачем як клопотання про надання в оренду спірної земельної ділянки, що, зокрема, вбачається зі змісту його рішення №298(15) від 21.03.2008р., що оскаржується.

Оскаржуване рішення на думку суду не може бути розцінено як законне та таке, що обґрунтоване належним з огляду на наступне.

Зі змісту ч. 9 ст. 123 Земельного кодексу України вбачається, що незгода на передачу в оренду земельної ділянки органу, до повноважень якого належить розгляд цього питання, повинна мати під собою нормативне, землевпорядне або містобудівне підґрунтя.

Рішення відповідача, що оскаржується не містить відповідних мотивувань, а містить лише посилання на зміни діючого законодавства.

Виходячи зі змісту ч. 9 ст. 123 Земельного кодексу України, в який йдеться саме про рішення про відмову у наданні земельної ділянки в користування, чинне законодавство не передбачає право відповідача на прийняття такого рішення, як рішення про відмову в наданні згоди на розробку проекту відведення, за наслідками розгляду клопотання приймається або рішення про надання згоди на розробку проекту відведення, або про відмову у надання земельної ділянки.

При цьому, неспроможніми є посилання відповідача – Ялтинської міської ради стосовно того, що земельні ділянки у зв’язку з внесенням змін до ст. 124 Земельного кодексу України можуть передаватися в оренди виключно за результатами аукціонів, оскільки зазначені зміни були внесені Законом України № 107-VI від 28.12.2007р., тобто вже після надання згоди на збір матеріалів попереднього узгодження місцерозташування об’єкту – багатоповерхової автостоянки на земельній ділянці по вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) в м. Ялта.

У зв’язку з чим, не можуть в дійсному випадку бути застосовані норми закону, яки набули чинність після виникнення між сторонами відповідних правовідносин, що суперечить положенням ст. 58 Конституції України, відповідно якої закріплюється один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією і законами України.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування за мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, що кореспондується із положеннями статті 21 ГПК України, де до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Приписами статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що його цивільне право порушене, не визнається чи оспорюється відповідачем і що саме йому належить право вимоги.

Частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України також передбачає такий шлях захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, як визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З урахуванням цього суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача №298(15) від 21.03.2008р. «Про відмову в наданні дозволу СПД – фізичній особі Кононову Борису Сергійовичу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,1750 га, для розміщення багатоповерхової автостоянки за адресою: м. Ялта, вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) з наступною передачею в оренду» слід визнати недійсним як таке що є протиправним та порушує права позивача, у зв’язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність судового захисту, також, і права позивача на оренду спірної земельної ділянки.

Вступна та резолютивна частини цього рішення оголошені в судовому засіданні 16 жовтня 2008 року.

Рішення оформлене відповідно до ст.84 ГПК України та підписане 21 жовтня 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Ялтинської міської ради №298(15) від 21.03.2008р. «Про відмову в наданні дозволу СПД – фізичній особі Кононову Борису Сергійовичу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,1750 га, для розміщення багатоповерхової автостоянки за адресою: м. Ялта, вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) з наступною передачею в оренду».

Визнати за фізичною особою – підприємцем Кононовим Борисом Сергійовичем, (98612, АР Крим, м. Ялта, вул. Ізобільна, 4, ідентифікаційний код ) право на оренду земельної ділянки площею 0,1750 га, розташованої по вул. Спендіарова (перед автозаправкою ТНК) в м. Ялта, для будівництва та обслуговування багатоповерхової автостоянки.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.