СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.04.08
Справа №  20/163/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

За позовом Дніпрорудненського
комунального підприємства “Тепловодоканал”,
Запорізька область, Василівський район, м.Дніпрорудне

до: Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про стягнення 177 207,69 грн. вартості
майна

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   -
Федько Н.П.. (в.о. директора, розпорядження №20 від 02.04.2007р.);

Від відповідача -
ОСОБА_1(приватний підприємець);

ОСОБА_2 (дов.
б/н від  02.04.2007р.);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача на користь позивача суми 177 207,69 грн. вартості майна.

Ухвалою господарського суду від
20.02.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/163/08,  судове засідання  призначено на 18.03.2008р. Ухвалою суду від
18.03.2008р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на
08.04.2008р., потім  - на 18.04.2008р.

18.04.2008р. справу розглянуто, за
згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач заявою (вимога), отриманою
судом 18.04.2008р., змінив предмет позову та просить зобов'язати ПП ОСОБА_1 в
семиденний строк повернути ДКП “Тепловодоканал” прийняте не оплачене нею майно
на суму 177207,63 грн. , в разі невиконання зобов'язання повернути майно
-стягнути з неї суму 177207,63 грн. Оскільки згідно з ст.22 ГПК України зміна
предмету позову до прийняття рішення по справі є правом позивача, заява не
суперечить цій статті та прийнята судом до розгляду.

Вимоги мотивовані, зокрема,
наступним. За договором купівлі-продажу від 29.04.2003р. ВАЕ №572292
позивач  продав відповідачу базу
відпочинку “Волна” за ціною 200 000 грн., яка складається з десяти котеджів,
огорожі, водогону та знаходиться за адресою: Запорізька область, Якимівський
район,  смт.Кирилівка, коса Пересип,  вул.Санаторна. Згідно з прибутковими касовими
ордерами  відповідач 29.04.2003р. та
05.05.2003р. внесла в касу позивача загальну суму 200 000 грн. Під час розгляду
господарським судом Запорізької області справи №7/93/07 ПП ОСОБА_1 підтвердила,
що використовує ще інше майном ДКП “Тепловодоканал”, а саме: мережі
каналізації, тепломережі, озеленення, тротуари та під'їзні дороги, а також
майно згідно з накладними та актами, що прийнято нею, але не сплачено його
вартості та зазначила, що не заперечує сплатити. 19.07.2007р. позивач направив
на фактичну та юридичні адреси відповідача вимоги про повернення майна, або
сплатити його вартість в сумі 177207,63 грн.
Згідно з розрахунком, викладеним в заяві, зазначена вартість майна
складається з суми 145 914,36 грн. вартості
мереж каналізації, тепломереж, мереж енергопостачання, озеленіння,
під'їзних  площадок та тротуарів і радіофікації,
а також суму 31 294,27 грн. вартості майна, яке    відповідач отримала згідно з накладними
№№12,13,14  від 30.04.2003р. Весь цей час
ПП Гриднєва В.Л. безпідставно використовувала майно ДКП “Тепловодоканал” та
отримувала прибутки. Позивач дізнався про таке порушення свого права під час
розгляду господарським судом справи №7/93/07. Згідно зі звітом експерта
відповідачем було прийнято майно  на суму
500468 грн., а сплачено лише 200 000 грн. Оскільки спірне майно не входило до
договору купівлі-продажу та строк його оплати не встановлено, позивач вправі
вимагати сплати його вартості в будь-який час. При цьому, позивач вказує, що
власником майна є Дніпрорудненська міська рада
та яка була позивачем у справі №7/93/07 про визнання договору
купівлі-продажу   від 29.04.2003р. №ВАЕ
№572292 недійсним та витребування майна. Просить задовольнити позовні вимоги на
підставі п.2 ст.530, ст.937, ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Позивачем заявлено клопотання
відповідно до п.2 ст.79 ГПК України надіслати матеріали до слідчих органів
(прокуратури) для перевірки наявності майна, прийнятого ПП ОСОБА_1, та
перевірити доказ їх оплати у зв'язку з безпідставними запереченням що майно по
накладним 12.13.14 від 30.04.2003р. вона не одержувала.

Клопотання судом відхилено як
необґрунтоване. Викладені в клопотанні обставини є предметом доказування у
господарському спорі. Обґрунтування та заперечення щодо наявності майна, його
оплати повинні надаватися сторонами господарському  суду в силу приписів ст.ст.33,34  ГПК України.

Відповідач позов не визнав, у
відзиві та додатку до нього зазначив, що до складу майнового комплексу,
придбаного за договором купівлі-продажу, належать 10 котеджів, 204м мереж
водопроводу, 500м мереж теплозабезпечення, 500м мереж каналізації з кесонами,
мережі енергозабезпечення: 0,15 км електричних ліній, трансформаторна
підстанція 50/5, шафа ПР-111059-21, 228 м.кв огородження з сітки-карти
металевої, озеленіння. Приймання-передача комплексу відбулася 29.04.2003р., про
що складено двосторонній акт прийому-передачі основних засобів згідно з
договором купівлі-продажу. При оцінці нерухомого майна бази відпочинку “Волна”,
проведеної ПП “Геополіс” та оформленої звітом про оцінку від 31.01.2003р., у
перелік об'єктів експертом включено мережі каналізації, тепло забезпечення,
енергозабезпечення, озеленіння, проїзди, площадки, тротуари. Посилання  на звіт експерта містить п.4 договору
купівлі-продажу. Відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень”, Тимчасового положення про порядок реєстрації
прав власності на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002р., Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації об”єктів нерухомого майна, зареєстрованої
наказом Держкомбуду України №127 від 24.05.2001р. вищезазначені об'єкти  не входять до переліку об'єктів нерухомого
майна, що підлягають технічній інвентаризації та реєстрації прав власності. У
зв'язку з тим, що в технічному паспорті бази відпочинку були відсутні записи
щодо тепло-, енерго- та каналізаційні мережі, озеленіння, проїзди, площадки та
тротуари,  в договорі купівлі-продажу
вони не зазначені. Посилання позивача на інвентаризаційний опис
товарно-матеріальних цінностей та накладні-вимоги №№12,13,14 як на докази
прийому майна безпідставні, оскільки вони є документами внутрішнього обігу
підприємства та свідчать про проведення 01.04.2003р. інвентаризації
матеріальних цінностей  у складі комісії
підприємства, а накладні вимоги -про дозвіл відпустити матеріальні
цінності  зі складу  працівнику цього підприємства. Відповідач
участі в інвентаризації не приймала, в зазначених документах відсутні записи
відповідача про прийняття цих цінностей на відповідальне зберігання.
Товарно-матеріальні цінності, які зазначені в актах інвентаризації є
малоцінним, швидкозношувальним інвентарем та не є основними засобами, як
зазначає позивач. Позивачем не надано ні одного правовстановлюючого документа,
технічної або проектної документації, плану розташування мереж, які б
підтверджували його право власності на витребуване ним майно.   Крім того, після придбання відповідачем бази
відпочинку, було встановлено, що експлуатувати її в такому вигляді неможливо,
водогін розірваний, відсутнє електрозабезпечення, каналізаційна система,
теплозабезпечення, під'їзні шляхи розташовані на території іншого санаторію.
Відповідач за власні кошти здійснив капітальні роботи з відновлення усіх
систем, приймає дольову участь у будівництві доріг, утриманні
соцінфраструктури, про що свідчать
укладені договори. Зазначив, що
позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки договір
купівлі-продажу укладений та передача-комплексу відбулася 29.04.2003р. Державну
реєстрацію нерухомого майна проведено в травні 2003р. Просить у позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,

суд

ВСТАНОВИВ:

29.04.2003р. між Дніпрорудненським
комунальним підприємством “Тепловодоканал” (Продавець, позивач у справі) та
Приватним підприємцем  ОСОБА_1 (покупець,
відповідач) укладено договір купівлі-продажу бази відпочинку, відповідно до
якого відповідач купила комплекс база відпочинку “Волна”, розташовану за
адресою: смт.Кирилівка, коса Пересип Якимівського району Запорізької області,
до складу якого увійшли десять будинків для відпочинку, огорожа №1, водогін №2
(п.1).  Продаж здійснено за 200 000 грн.
(п.2).

В пункті 4 договору зазначено, що
загальна дійсна вартість бази відпочинку з будівлями та спорудами 500468 грн.
згідно з витягом з реєстру  прав   власності, виданого КП “Якимівстьке БТІ” від
29.04.2003р. №-460386.

Договір  29.04.2003р.
посвідчений  державним нотаріусом
Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстровано
в реєстрі за №-563.

18.07.2007р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою про повернення майна

ДКП “Тепло водоканал” чи сплати
його вартості в сумі 177207,69 грн. У вимозі зазначено, що при розгляді
господарським судом Запорізької області справи
№7/93/07, відповідачем визнано, що нею прийнято та використовується
об'єкти мереж каналізації вартістю 6401,21грн. енергопостачання -7848,40 грн.,
озеленіння -27541,34 грн., під'їзні площадки та тротуари -31327,04 грн.,
радіофікація -153,04 грн., та відповідно до опису-акту та накладних №12 від
30.04.2003р. передано на зберігання холодильники, шафи, ліжка, ковдри, подушки,
штори, напильники, ключі та інш., яке позивач просив повернути або сплатити
його вартість в сумі 177207,69 грн.

У зв'язку з тим, що вимога виконана
не була, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою з  вимогами про зобов'язання відповідача
повернути зазначене майна або сплатити його вартість. Позовні вимоги
обґрунтовані п.2 ст.530, ст.937, ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню
на наступних підставах.

Приписами ст. 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно
до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 ЦК
України цивільні права особа  здійснює у
межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні
обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Статтями 316, 317, 319, 321  Цивільного кодексу України передбачено, що
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона  здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.
Ніхто  не
може   бути протиправно  позбавлений
цього  права  чи обмежений
у  його здійсненні.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України,
особа,  яка набула майно  або
зберегла  його  у
себе  за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї
глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне   набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого,  інших осіб  чи
наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування   майна
власником   із  чужого
незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ст. 1213 цього Кодексу
набувач  зобов'язаний  повернути
потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості
повернути в натурі   потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду
судом справи про повернення майна.

Таким чином, із змісту
вищезазначених норм (ст.ст.1212,1213 ЦК) слідує, що підставою для виникнення
зобов'язання повинна бути сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна
однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, встановлених
законом або договором. Обов'язковою умовою для відшкодування вартості
безпідставно набутого майна, є факт неможливості повернення його у натурі.

Відповідно до положень ст.387 ЦК
України право на витребування майна від особи,
яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, має
власник цього майна.

Предметом даного позову по суті є
вимога  про повернення майна з чужого
незаконного  володіння ( віндикаційний
позов), оскільки позивач вважає, що відповідач прийняв та не сплатив майно на
суму 177207,63грн.  Матеріально-правова
вимога позивача у віндикаційному позові повинна мати відповідні підстави, що
тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.  Зазначені позивачем у позовній заяві
підстави  повинні підтверджувати право
власності позивача на витребуване майно, факт вибуття  майна з його володіння, наявність майна у
незаконному володінні відповідача, а також відсутність у відповідача
правових  підстав для володіння цим
майном.

Згідно з ст.ст. 33,
34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на обгрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування своїх вимог та
отримання відповідачем витребуваного майна, позивач надав інвентаризаційні
описи та вимоги №№12,13,14 від 30.04.2003р., в яких викладено перелік
малоцінного майна та інвентаря  (подушки,
ліжка, холодильники, шафи, тумбочки, столи, стільці, матраци, відра та т.п.). В
інвентарних описах  та вимогах в графі
“Прийняв” містяться підписи, як вказано, ПП ОСОБА_1

Разом з тим, вимоги позивача є
суперечливими. Так, він обґрунтовує вимоги ст.ст.1212 1213 ЦК України, якими
регулюються відносини щодо безпідставно збереженого майна, та одночасно ст.937
ЦК України, якою передбачена форма договору зберігання, тобто договірні
правовідносини.

Відповідно до положень ст.937 ЦК
України, на яку посилається  позивач,
договір  зберігання  укладається
у  письмовій формі у випадках,
встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі  на  зберігання
посвідчене  розпискою,  квитанцією або іншим документом, підписаним
зберігачем.

Оцінюючи надані позивачем докази у
підтвердження  права власності позивача,
а також факту отримання майна відповідачем, суд вважає, що позивачем не
доведено, що спірне майно отримане відповідачем безпідставно, або на
зберігання, оскільки із інвентаризаційних описів та вимог не може бути
визначено про укладення договору зберігання. Представлені
інвентаризаційні описи також  не можуть
бути визнані правовстановлюючими документами на майно, оскільки відповідно до
ст. ст.1, 10 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні”  інвентаризація проводиться для
забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності
підприємства  і під час  її проведення перевіряються і документально
підтверджується наявність, стан, оцінка активів і зобов'язань.

Із наданих позивачем інших письмових
доказів, зокрема, листування, рішення господарського суду від 14.05.2007р. у
справі №7/93/07, відомості зносу основних засобів, довідки про оплату та
нарахування амортизації, балансу також не слідує, що відповідач незаконно
володіє чи володів цим майном.

Згідно з ст. 397 ЦК України
володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає  його у себе.

Для підтвердження факту тримання
відповідачем  майна позивача судом були
витребувані  докази перебування майна
позивача в незаконному володінні відповідача, на що  позивачем було заявлено клопотання  про направлення матеріалів до слідчих
органів.

Зазначене клопотання відхилено,
оскільки викладені в клопотанні обставини є предметом доказування у
господарському спорі. Обґрунтування та заперечення щодо наявності майна, його
оплати повинні надаватися сторонами господарському  суду в силу приписів ст.ст.33,34  ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що в
позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог  відсутній перелік майна, яке позивач просить
зобов'язати повернути.            Між
тим, із аналізу вищенаведених норм законодавства  слідує, що віндикаційний позов є
речово-правовим і може застосовуватися у випадку відсутності між позивачем і
відповідачем зобов'язальних відносин та бути
поданим щодо індивідуально -визначеного  майна.

Слід також зазначити, що відповідно
до звіту про оцінку нерухомого майна від 31.01.2003р. об'єктом  оцінки став цілісний майновий комплекс бази
відпочинку “Волна”, у тому числі мережі водопроводу, мережі каналізації, мережі
тепло забезпечення, озеленення, проїзди, площадки. Згідно з актом
приймання-передачі від 29.04.2003р. (а.с.96) на підставі договору
купівлі-продажу директор ДКП “Тепло водоканал” передав ПП ОСОБА_1 мережі водо-,
тепло постачання, озеленення, проїзди та інш.
Тобто, ці об'єкти  були передані
на підставі договору купівлі-продажу, і із акту не слідує, що вони прийняті на
зберігання.

Вирішуючи спір, суд також враховує
наступне. Позивач просить у разі невиконання відповідачем вимоги повернути
майно  - стягнути  суму 177207,63грн.

Рішення суду не може ґрунтуватися на
припущеннях чи носити альтернативний характер.
Згідно з приписами п.4 ст.84 ГПК України висновок суду не може залежати
від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення). У п.9
Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 10.12.1996р.
№02-5/422 “Про судове рішення” також зазначено, що резолютивна частина рішення
ні за яких умов не повинна викладатися альтернативно.

Відповідно до ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.20 цього Кодексу право
на захист особа здійснює на свій розсуд.

На підставі викладеного, суд вважає
вимоги  позивача по даному предмету
позову із вказаних підстав є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не
підлягають  задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись  ст. ст.
22, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі
07.07. 2008р.