ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.08                                                                                           Справа№ 30/146А

за позовом: Міжнародної благодійної організації “Екологія-право-Людина”, м. Львів

до відповідача: Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області

про оскарження дій та поновлення порушеного права

Суддя Н. Мороз

при секретарі Н. Ходачкевич

Представники:

Від позивача – Петрів А.Л., Алексєєва Є.А. - представники

Від відповідача –Макарчук В.Г.

Суть спору:

Міжнародна благодійна організація “Екологія –Право –Людина”, м. Львів, звернулась із позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, м. Львів, про визнання дій відповідача щодо відмови надати висновок державної екологічної експертизи від 09.10.2007 р. №11-5688 щодо робочого проекту “Реконструкція ВАТ “Миколаївцемент” протиправними; та про поновлення порушеного права шляхом зобов’язання відповідача надати належно завірену копію Висновку державної екологічної експертизи від 09.10.2007 р. №11-5688 щодо робочого проекту “Реконструкція ВАТ “Миколаївцемент” при збільшенні потужностей виробництва цементу та перевід обертових печей з природного газу на вугілля та альтернативне паливо.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.05.2008 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 03.06.2008 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 03.06.2008 р., 24.06.2008 р., 29.07.2008 р.

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представники позивача у судових засіданнях позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердили, зокрема, що 24.12.2007 р. позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом про надання належно завіреної копії Висновку державної екологічної експертизи від 09.10.2007 р. №11-5688 щодо робочого проекту “Реконструкція ВАТ “Миколаївцемент” при збільшенні потужностей виробництва цементу та перевід обертових печей з природного газу на вугілля та альтернативне паливо. Однак, листом від 28.12.2007 р. відповідач повідомив, що за цим документом слід звернутись до замовника проектної документації –ВАТ “Миколаївцемент”, оскільки висновки держекспертизи проходять під грифом “для службового користування”. Посилається на відкритість екологічної інформації та обов’язок органів державної влади та місцевого самоврядування надавати таку інформацію. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченнях проти позову. Вважає дану справу не підсудною господарському суду. Ствердив також, що висновки держекспертизи віднесені до інформації з обмеженим доступом відповідно до наказу Мін природи №470 від 25.11.2004 р. та Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998 р.. Посилається на відсутність права позивача вимагати таку інформацію у відповідача, якому ця інформація була надана лише в користування. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

У відповідності до статуту, зареєстрованого Міністерством юстиції України 24.03.1999 р., метою створення і діяльності позивача є надання допомоги у захисті екологічних прав фізичним і юридичним особам, захист довкілля, сприяння розвитку природоохоронної справи тощо (п. 2.1. статуту). У відповідності до п . 2.4. статуту, з метою здійснення статутної діяльності організація має право, зокрема, представляти та захищати свої законні права та інтереси, законні права та інтереси своїх членів та інших осіб у державних та громадських органах, органах місцевого самоврядування (п. 2.4.5.), звертатися до державних та громадських органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних та фізичних осіб з питань, що стосуються довкілля, порушень законодавства України (п. 2.4.15.).

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №55 від 19.02.2007 р. “Про затвердження Положень про Державні управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі та Положень про Державні екологічні інспекції в областях, містах Києві та Севастополі”, було затверджено Положення про державне управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області, відповідно до п. 1, 13 якого управління є юридичною особою –територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України і входить до сфери його управління.

Зазначеним спростовується посилання відповідача на непідвідомчість даної справи господарському суду. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування , крім тих, які підсудні окружним судам. Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Після початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні позови, подані до відповідних місцевих господарських судів у справах, що підсудні окружному адміністративному суду, передаються цими судами до окружного адміністративного суду, лише якщо провадження у справі ще не відкрито.

Позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом №328 від 24.12.2007 р., у якому просив надіслати належним чином засвідчену копію висновку екологічної експертизи від 09.10.2007 р. №11-5688 щодо Робочого проекту “Реконструкція ВАТ “Миколаївцемент” при збільшенні потужності виробництва цементу та перевід обертових печей з природного газу на вугілля та альтернативне паливо”; надіслати належним чином завірену копію протоколу громадських слухань від 18.03.2007 р. в с. Драговин щодо вказаного проекту, копію повідомлення ЗМІ про проведення таких слухань; копію заяви про наміри та копію заяви про екологічні наслідки планованої діяльності; повідомити про інші проекти, реалізація яких запланована ВАТ “Миколаївцемент”, щодо яких проводиться екологічна експертиза. Відповідач не заперечив одержання такого запиту та надав на нього відповідь. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України “Про звернення громадян”, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Як вбачається з листа відповідача №11-7206 від 28.12.2007 р. “Про надання інформації”, позивача було повідомлено, що впродовж 2007 р. інша проектна документація по ВАТ “Миколаївцемент” на державну екологічну експертизу не подавалась; відповідно до ст. 34 Закону України “Про екологічну експертизу” та п. 1.6., 2.2. ДБН А.2.2-1-2003 відповідач постійно перевіряє наявність публікацій заяв про наміри та про екологічні наслідки, дані щодо ставлення громадськості до планової діяльності, однак, внаслідок відсутності вимог щодо архівування цих документів, вони в управлінні не зберігаються, а повертаються замовнику разом з проектною документацією. Крім того, відповідач повідомив, що за отриманням висновку державної екологічної експертизи від 09.10.2007 р. №11-5688 позивачу слід звертатись до замовника проектної документації ВАТ “Миколаївцемент”, оскільки ці висновки проходять під грифом “для службового користування”.

У відповідності до ст. 25 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, інформація про стан навколишнього природного середовища (екологічна інформація) - це будь-яка інформація в письмовій, аудіовізуальній, електронній чи іншій матеріальній формі, зокрема, про джерела, фактори, матеріали, речовини, продукцію, енергію, фізичні фактори (шум, вібрацію, електромагнітне випромінювання, радіацію), які впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людей. У відповідності із ст. 25-1 вказаного закону, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органи на місцях, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, діяльність яких може негативно вплинути або впливає на стан навколишнього природного середовища, життя і здоров'я людей, зобов'язані забезпечувати вільний доступ населення до інформації про стан навколишнього природного середовища. Екологічне інформаційне забезпечення здійснюється органами державної влади та органами місцевого самоврядування лише в межах їх повноважень шляхом, зокрема, забезпечення вільного доступу до екологічної інформації, яка не становить державної таємниці і міститься у списках, реєстрах, архівах та інших джерелах.

Відповідно до ст. 9 Закону України “Про інформацію”, всі особи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Зі змісту запитуваної інформації вбачається, що відповідно до ст. 19-1 вказаного закону, вона належить до адміністративної інформації. Згідно із ч. 2 ст. 19-1 вказаного закону, система адміністративної інформації (даних), повноваження органів, які займаються діяльністю, пов'язаною із збиранням та використанням адміністративних даних, їх джерела та режим встановлюються відповідно до законодавства. У відповідності до ст. 28 вказаного закону, за режимом доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. При цьому, у відповідності із ст. 37 цього закону, не підлягають обов'язковому наданню для ознайомлення за інформаційними запитами офіційні документи, які містять у собі, зокрема, конфіденційну інформацію; інформацію, що не підлягає розголошенню згідно з іншими законодавчими або нормативними актами. Установа, до якої звернуто запит, може не надавати для ознайомлення документ, якщо він містить інформацію, яка не підлягає розголошенню на підставі нормативного акта іншої державної установи, а та державна установа, яка розглядає запит, не має права вирішувати питання щодо її розсекречення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998 р. “Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави”, якою затверджена інструкція, що визначає обов'язковий для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №470 від 25.11.2004 р. “Про введення в дію Переліку конфіденційної інформації”, було затверджено відповідний перелік, до якого під п. 13 увійшли висновки державної екологічної експертизи. На підставі цього наказу відповідачем був виданий власний наказ №54-і від 05.05.2006 р., яким затверджений відповідний перелік конфіденційної інформації, якій може бути наданий гриф “ДСК” в Державному управлінні екології та природних ресурсів в Львівській області”, до якого під п. 14 також були включені висновки державної екологічної експертизи.

З пояснень відповідача вбачається, що запитана позивачем інформація містить гриф обмеженого доступу “Для службового користування”. Жодних доказів зворотнього суду не надано. Посилання позивача на ту обставину, що висновки державної екологічної експертизи не повинні носити характер інформації з обмеженим доступом, що вони не належать до власності держави тощо, не стосуються суті спору в світлі заявлених лише до відповідача позовних вимог, оскільки згідно із п. 1 Інструкції, переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування”, розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. Доказів скасування обмеження доступу до даної інформації суду не надано, як і доказів протиправності дій зазначених органів по включенню цієї інформації до відповідного переліку. Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до п. 8 Інструкції, співробітникам (виконавцям), допущеним до роботи з документами з грифом "Для службового користування", забороняється повідомляти усно або письмово будь-кому відомості, що містяться у цих документах, якщо це не викликано службовою потребою. Відповідно, в частині цих вимог позов не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов’язковим для неї.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не мав права повідомляти позивачу інформацію з обмеженим доступом. При цьому, суд констатує, що оскільки заборона повідомляти зазначену інформацію в силу інструкції покладається на відповідні державні органи та органи місцевого самоврядування, позивач не позбавлений права звернутись за отриманням запитуваної ним інформації до ВАТ “Миколаївцемент” чи інших організацій, які можуть володіти такою інформацією та на яких не поширюється режим обмеженого доступу до неї.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень. При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення були дотримані.

Стосовно вимоги позивача про винесення окремої ухвали щодо заступника начальника Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області В. Макарчука, слід зазначити, що під час розгляду справи не виявлено порушення закону, а саме відмова відповідача в задоволенні запиту визнана обгрунтованою, відтак підстави для винесення окремої ухвали відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку в позові відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 18, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України і може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя