ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2008 р.

Справа № 11/302-07-9224

За позовом: Одеської залізниці.

До відповідача: Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт”.

про укладення додаткової угоди до договору.

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: Нікогосян О.С., Хахалін В.В. (за довіреністю);

Від відповідача: Кульшик К.В., Божок С.Д., Пархоменко О.А. (за довіреністю);

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Нікогосян О.С. (за довіреністю);

Від відповідача: Кульшик К.В., Пархоменко О.А. (за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ: 21.12.2007 р. за вх. № 11901 до Господарського суду Одеської області звернулась Одеська залізниця із позовною заявою до Державного підприємства

„Одеський морський торговельний порт” про спонукання укласти додаткову угоду до договору № ОД/М-05-819д-НЮ між Одеською залізницею та ДП "Одеський морський торговельний порт" про обробку вагонів з вантажами, виклавши її в редакції запропонованій Одеською залізницею.

28.01.2008 р. за вх. № 1684 надав клопотання про припинення провадження у справі, а 28.01.2008 р. за вх. № 1685 правове обґрунтування первісних позовних вимог на яких в подальшому наполягав.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 377 від 14.01.2008 р., доповнені до відзиву за вх. № 1496 від 25.01.2008 р., запереченні на клопотання про припинення провадження у справі від 12.02.2008 р. за вх. № 2860 та доповнені до відзиву від 24.03.2008 р. за вх. № 5933

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін,

суд встановив наступне:

На даний час між Одеською залізницею та ДП „ОМТП” укладений і діє договір № ОД/М-05-819д-НЮ про обробку вагонів з вантажами. 31.10.2007 р.

Позивач зазначає, що 31.10.2007 р. ним було надіслано Відповідачу два примірники проекту додаткової угоди до договору які були розроблені відповідно до абз. 5 п. 2.1. і п. 3.4. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644 . Проект додаткової угоди передбачав:

- зміну пункту 6.8. договору та його викладення в наступній редакції:

«Навантаження або вивантаження вагонів вважаються закінченими з моменту готовності до забирання усієї партії вагонів одночасно поданої на вантажний фронт згідно ЄТП. Про час готовності до забирання усієї партії вагонів Порт повідомляє Станцію.»;

- зміну пункту 6.9. договору та його викладення в наступній редакції:

«Час користування вагонами на вантажному фронті обчислюється з моменту постановки вагонів на фронт з урахуванням розміру максимальної одночасної подачі на вантажний фронт до моменту готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів і проставляється у Відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46 на підставі Пам'ятки про користування вагонами ф. ГУ-45.»

- внесення відповідних змін, пов'язаних із зміною редакцій пунктів 6.8, 6.9 договору, до Єдиного технологічного процесу ДП «Одеський морський торговельний порт»та станції Одеса-Порт.

Позивач зазначив, що 16.11.2007 р. Відповідач супровідним листом № 070/378 повернув проекти додаткової угоди без підпису, в зв'язку із відсутністю, на його думку, необхідності перегляду діючої редакції договору.

Відповідно до п. 3.4. Правил Позивачем було призначено сумісний розгляд розбіжностей на 06.12.2007 р. ,але в порушення п. 3.4. Правил Відповідач у призначений термін для розгляду розбіжностей не прибув. Заступник начальника залізничної служби Відповідача Божок С.Д., який прибув на розгляд розбіжностей, не був належним чином уповноважений на вчинення будь-яких правочинів від імені Відповідача, в тому числі на розгляд розбіжностей по проекту додаткової угоди, підписання протоколу узгодження розбіжностей, що, як вказує Позивач, підтверджується актом від 06.12.2007 р., складеним залізницею. Відповідно до п. 3.4. у випадку неприбуття представника підприємства у призначений термін для розгляду розбіжностей договір набуває чинності в редакції залізниці.

Як на підстави необхідності зміни умов договору Позивач посилається , на п.7 ст.179 Господарського кодексу України , п. 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457, п. 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644.

Позивач вказує, що Порядок укладення договору про подачу та забирання вагонів встановлений розділом 3 вищезазначених Правил, відповідно до положень якого розбіжності, що залишилися неврегульованими після їх розгляду, оформлюються протоколом і у двадцятиденний строк передаються залізницею до господарського суду. Аналогічний до укладення договору порядок поширюється на додаткові угоди до договору (абз. 5 п. 3.4. Правил).

Відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що вимоги Одеської залізниці є необґрунтованими, неправомірними, безпідставними у зв’язку з особливостями технологічних процесів роботи Одеського порту, а також у зв’язку з тим, що позовні вимоги суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач зазначає, що під час укладення договору між Одеською залізницею та Одеським портом від 13.12.2005 р. про обробку вагонів з вантажами керувався умовами Статуту залізниць України, Правилами обслуговування залізничних під’їзних колій, Примірним договором між залізницею та морським (річним) портом про обробку вагонів з вантажами, іншими нормативними актами, положеннями Єдиного Технологічного Процесу роботи ст. Одеса-Порт та Одеського порту з врахуванням характеру, а також специфіки взаємодії Одеської залізниці та Одеського порту, та, зокрема, рішенням господарського суду Одеської області по справі № 15/245-05-6980 від 29.09.2005 р. за позовом Одеської залізниці до Одеського порту про спонукання укласти договір та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2005 р. по справі № 15/245-05-6980.

05.11.2007 р. Відповідач отримав проект додаткової угоди до Договору між Одеським портом та Одеською залізницею про обробку вагонів з вантажами, датованої 30.10.2007 р.

Відповідач вказує, що за результатами розгляду зазначеної Додаткової угоди, відмовив Одеській залізниці у її підписанні у зв’язку з безпідставністю такої пропозиції за технічною та технологічною точкою зору співпраці Одеської залізниці та Одеського порту на станції Одеса-Порт, а також у зв’язку з її правовою неправомірністю та необґрунтованістю, та повідомив про це Позивача листом № 070/378 від 16.11.2007 р.

Відповідач також зазначив, що згідно ст. 75 Статуту Залізниць України механізований вантажний фронт навантаження, вивантаження (місце навантаження, вивантаження вагонів) визначається у залежності від кількості вагонів, яку можливо одночасно обробляти наявними на вантажному фронті механізмами. У відповідності до існуючої практики співпраці Одеської залізниці та Одеського порту фактична кількість вагонів, яка одночасно повинна зараховуватися у користування Одеському порту, повинна дорівнювати кількості механізмів на вантажному фронті (ст. 76 Статут Залізниць України та Розділ 2 ЄТП). Фактично зарахування вагонів у користування Одеському порту здійснюється наступним чином: при подачі вагонів на вантажні фронти локомотивом залізниці - для першої групи вагонів, що відповідає фронту одночасної обробки - з моменту подачі до закінчення обробки усієї одночасно поданої партії вагонів по фронту подачі (Розділ 3, п.3.1. ЄТП).

Також ст. 75 Статуту залізниць України встановлює, що у договорах про експлуатацію залізничної під'їзної колії і договорах про подачу та забирання вагонів повинні враховуватися вантажні фронти, умови і терміни навантаження маршрутів, а також можливість використання під'їзних колій для потреб залізниці. Вантажний фронт визначається кількістю вагонів, яку можна встановити за довжиною складської колії, що може бути використана для одночасного навантаження або розвантаження однорідних вантажів. Фронт механізованого навантаження та розвантаження визначається залежно від кількості механізмів.

Відповідач наполягає на тому, що згідно до ст. 76 Статуту Залізниць України час перебування вагонів під навантаженням і вивантаженням у разі обслуговування залізничної під'їзної колії локомотивом залізниці визначається з моменту фактичної подачі вагонів на місце навантаження або вивантаження до моменту одержання станцією від підприємства повідомлення про готовність вагонів до забирання. Час знаходження вагонів на залізничних під'їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях. З огляду на викладене Відповідач вказує ,що запропонована Одеською залізницею редакція п.п. 6.8., 6.9. суперечить чинному ЄТП, а саме: його розділам 2, 3, Примірному договору між залізницею та морським (річним) портом про обробку вагонів з вантажами (Додаток 3 до пункту 2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій у редакції наказу Міністерства транспорту України від 31.01.2004р. № 54).

Відповідач також зазначив, що 06.12.2007 р. о 14:00 листом № Н31-1/705 від 26.11.2007 р. Одеська залізниця запросила уповноваженого представника Одеського порту для розгляду протоколу розбіжностей та підписання протоколу узгодження розбіжностей. На призначену нараду прибув представник Одеського порту - заступник начальника Залізничної служби Одеського порту Божок С.Д., але за відсутності протоколу розбіжностей до Додаткової угоди його розгляд на зазначеній нараді не був можливим. У зв’язку з усною відмовою представника Одеського порту від складання та підписання будь-яких протоколів, Одеська залізниця, як стверджує Відповідач, в односторонньому порядку склала Акт від 06.12.2007 р. про прибуття на нараду неуповноваженого представника Одеського порту.

Посилаючись на приписи ст. 188 Господарського кодексу України Відповідач вказує, що зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом чи договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна направити пропозицію про це іншій стороні за договором. Сторона договору, яка отримала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після отримання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду. У випадку, якщо сторони не досягли згоди про зміну договору, зацікавлена сторона має право передати спір на вирішення суду. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на підставі примірних договорів повинно здійснюватися з дотриманням умов, передбачених ст. 179 ГК України, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно до вимог ст. 181 ГК України (у тому числі з врахуванням ч. 7 зазначеної статті) та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами по застосуванню примірного чи типового договору.

Відповідач вважає, що Одеська залізниця користується своїм монопольним становищем та нав’язує порту договірні умови, які у разі їх прийняття неодмінно спричинять необґрунтовані додаткові фінансові витрати порту та його контрагентів (стивідорних компаній, експедиторів тощо).

В доповнені до відзиву Відповідач зазначив, що Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2004 р. затверджено Правила обслуговування залізничних під’їзних колій.

Відповідно до абзацу 5 п. 2.1. зазначених Правил: „Порядок виконання перевалочних операцій на під’їзних коліях морських (річкових) портів визначається договором, що укладається залізницею з портом”. Пунктом 3.9. розділу 3 Правил визначено, що договори про експлуатацію під’їзних колій або про подачу та забирання вагонів з підприємствами Мінтрансу, які не підпорядковані управлінню залізниці (яким є ДП „ОМТП”), укладаються на загальних підставах.

Статтею 76 Статуту Залізниць України визначено, що договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів розробляється з урахуванням єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії із станцією примикання, а порядок розроблення та форма договорів встановлюються Правилами.

Відповідно до абз.2 п. 2.2. Правил, у разі зміни технічного оснащення, технології роботи станції або залізничної під’їзної колії у договір на вимогу однієї зі сторін вносяться відповідні зміни та доповнення або укладається новий договір.

Відповідач вказує, що Одеська залізниця не довела факту існування таких обставин, та крім того ніяких суттєвих змін у технології роботи та у взаємодії Одеського порту та Одеської залізниці на станції Одеса-Порт з моменту укладення Договору не було.

Позивач на позовних вимогах наполягає, в наданому 28.01.2008 р. за вх. № 1685 правовому обґрунтуванні зазначає, що переданий на розгляд суду спір є переддоговірним, тобто виник між сторонами при укладанні господарського договору (додаткової угоди до договору № ОД/М-05-819д-НЮ від 13.12.2005 між Одеською залізницею та ДП «Одеський морський торгівельний порт»про обробку вагонів з вантажами). А підставою для розгляду зазначеного спору господарським судом є п.1 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Позивач вказує, що необхідність укладання додаткової угоди в редакції, що її запропоновано Позивачем мотивована невідповідністю діючої редакції договору ст. 627 Цивільного кодексу України, яка забороняє відступати сторонам від імперативних приписів чинного законодавства при визначені умов договору, ст. 71 Статуту залізниць, яка передбачає обов'язковість наявності договору про умови та порядок експлуатації залізничної під'їзної колії та між Позивачем та Відповідачем та Правилам обслуговування залізничних під'їзних колій - нормативно-правовому акту обов'язковому до виконання як Позивачем так і Відповідачем. Позивач вважає, що діюча редакція пункту 6.8. договору, на зміні якої наполягає Позивач не відповідає вимогам пункту 3.1. розділу 3 Додатку № 6 до Правил, яким встановлено, що у разі надходження на під'їзну колію, що обслуговується локомотивом залізниці, однорідного вантажу групами вагонів або маршрутами до обліку беруть вагони за максимальною кількістю одночасного поставлення на вантажний фронт (при вивантаженні на двох і більше фронтах зараховується сумарна кількість вагонів одночасного поставлення на вантажні фронти). Виходячи з вищенаведеного, Позивач вказує, що необхідно доповнити розділ 6 пунктом 6.9. у такій редакції «Час користування вагонами на вантажному фронті обчислюється з моменту постановки вагонів на фронт з урахуванням розміру максимальної одночасної подачі на вантажний фронт до моменту готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів і проставляється у Відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46 на підставі Пам'ятки про користування вагонами ф. ГУ-45.» , так як в Пам'ятці зазначається не тільки час знаходження вагона на під'їзній колії, а й факт передачі вагона підприємству в технічному та комерційному стані після виконання робіт здачі-приймання. Оформлена Пам'ятка є підтвердженням передачі вагона на відповідальність підприємства за збереження вагона на під'їзній колії.

В судовому засіданні від 28.01.2008 р. Позивач заявив клопотання про припинення провадження у справі (вх. № 1684), однак вході розгляду справи Позивач відмовився від заявленого клопотання та наполягав на задоволенні первісних позовних вимог, а саме: спонукати ДП „ОМТП” укласти додаткову угоду до договору № ОД/М-05-819д-НЮ між Одеською залізницею та ДП "Одеський морський торговельний порт" про обробку вагонів з вантажами, виклавши її в редакції запропонованій Одеською залізницею.

Відповідач 24.03.2008 р. за вх. № 5933 надав доповнення до відзиву в якому зазначає, що Одеською залізницею не дотримано порядок внесення змін до ЄТП, який передбачено розділом 6 "Єдиний технологічний процес" Правил обслуговування залізничних під’їзних колій (ст.ст. 12,64-77 Статуту Залізниць), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р.

За погодженням залізниці і власника (користувача) під’їзної колії може розроблятися єдиний технологічний процес роботи під’їзної колії та станції примикання. Єдиний технологічний процес роботи під’їзної колії та станції примикання (ЄТП) повинен розроблятися з урахуванням технології роботи під’їзної колії і станції примикання, забезпечувати раціональне використання технічних засобів власника під’їзної колії і залізниці. Відповідно до змісту абзацу 3 п. 6.1. розділу 6 "Єдиний технологічний процес" Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, зміст ЄТП і порядок його розробки визначено п.п. 6.2.- 6.4. зазначених Правил та Методикою розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій та станцій примикання.

Відповідач вказує, що Одеська залізниця, неправомірно вимагає від Одеського порту укласти безпідставну та необґрунтовану додаткову угоду.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 179 Господарського кодексу України встановлено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, зокрема:

- укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (п.3);

- при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі (п.4):

-          вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

-          примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

-          типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

-          договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

- суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

- господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, сторонами, у відповідності до Статуту залізниць України, Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, Примірного договору між залізницею та морським (річним) портом про обробку вагонів з вантажами (Додаток 3 до пункту 2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій), положень Єдиного Технологічного Процесу роботи ст. Одеса-Порт та Одеського порту було укладено договір № ОД/М-05-819д-НЮ про обробку вагонів з вантажами.

Термін дії договору № ОД/М-05-819д-НЮ з 13.12.2005 р. по 13.12.2008 р.

31.10.2007 р. Позивач надіслав на підпис Відповідачу два примірники проекту додаткової угоди до договору. Проект додаткової угоди передбачав:

- зміну пункту 6.8. договору та його викладення в наступній редакції:

«Навантаження або вивантаження вагонів вважаються закінченими з моменту готовності до забирання усієї партії вагонів одночасно поданої на вантажний фронт згідно ЄТП. Про час готовності до забирання усієї партії вагонів Порт повідомляє Станцію.»;

- зміну пункту 6.9. договору та його викладення в наступній редакції:

«Час користування вагонами на вантажному фронті обчислюється з моменту постановки вагонів на фронт з урахуванням розміру максимальної одночасної подачі на вантажний фронт до моменту готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів і проставляється у Відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46 на підставі Пам'ятки про користування вагонами ф. ГУ-45.»

- внесення відповідних змін, пов'язаних із зміною редакцій пунктів 6.8, 6.9 договору, до Єдиного технологічного процесу ДП «Одеський морський торговельний порт»та станції Одеса-Порт.

16.11.2007 р. Відповідач супровідним листом № 070/378 повернув зазначені проекти додаткової угоди без підпису.

Відповідно до ст. 188 Господарського Кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи, що сторони –Одеська залізниця та ДП „ОМТП” не досягли згоди стосовно внесення змін до договору № ОД/М-05-819д-НЮ, Одеська залізниця звернулась до Господарського суду Одеської області.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлені підстави для зміни або розірвання договору. Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також слід зазначити, що ст. 652 Цивільного кодексу України передбачає можливість зміни або розірвання договору, у зв'язку з істотною зміною обставин. Так, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарсько процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування/

Одеською залізницею в ході розгляду справи не було доведено істотного порушення умов договору № ОД/М-05-819д-НЮ про обробку вагонів з вантажем ДП „ОМТП”, а також істотної зміни обставин у договірних відношеннях між Одеською залізницею та ДП „ОМТП”, що у розумінні ст.ст. 651,652 ЦК України може бути підставою для зміни умов Договору. Також позивачем не доведено наявність змін технічного оснащення, технології роботи станції або залізничної під’їзної колії, які відповідно до ч. 2 п.2.2 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій можуть стати підставою для внесення змін або доповнень до діючого договору.

Крім того слід зазначити, що договір № ОД/М-05-819д-НЮ укладався з урахуванням примірного договору між залізницею і морським (річковим) портом про обробку вагонів з вантажем (Додаток № 3 до п. 2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій), а запропоновані Одеською залізницею зміни до договору не співпадають з умовами типового договору.

З огляду на викладене позовні вимоги Одеської залізниці про спонукання ДП „ОМТП” укласти додаткову угоду до договору № ОД/М-05-819д-НЮ між Одеською залізницею та ДП "Одеський морський торговельний порт" про обробку вагонів з вантажами, виклавши її в редакції запропонованій Одеською залізницею є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок Позивача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                               Власова С.Г.

Рішення підписане 04.04.2008 р. в порядку статті 85 ГПК України.