ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/50

02.04.08

За позовом Державного підприємства «Донецька залізниця»

До Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна»

Про стягнення 29 433,60 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники

Від позивача Коваленко В.С –ю/к, Хартай М.О. –ю/к, Мільченко С.С.- інженер тех.від.

Від відповідача Харькова М.Д. –предст.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державне підприємство «Донецька залізниця» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства «ВТБ Лізинг Україна»29 433,60 грн. пені, нарахованої за порушення строків передачі майна за Договором фінансового лізингу № Д/Е-071733/НЮ від 21.08.2007 за період з 29.10.2007 по 04.11.2007.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючи на те, що додатковою угодою № 1 до Договору фінансового лізингу № Д/Е-071733/НЮ від 21.08.2007 сторонами були внесені зміни, в тому числі до графіку поставки майна, яке передається у лізинг, кінцеву дату поставки перенесено з 28.10.2007 на лютий 2008 року (відзив у справі).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2007 між Приватним підприємством «ВТБ Лізинг Україна»(Лізингодавець) та Державним підприємством «Донецька залізниця»(Лізингоодержувач) укладений Договір фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ.

За умовами договору (п. 2.1) Лізингодавець набуває у власність у Продавця Предмет лізингу, визначений Лізингоодержувачем, технічні параметри, гарантія, якість необхідний склад документації яких задовольняють потреби Лізингоодержувача, і передає їх Лізингоодержувачу за плату в тимчасове володіння і користування на умовах, передбачених цим Договором.

Предметом лізингу є автомотриса дизельна монтажна типу 1 АДМ-1.3 виробництва ЗАТ «Тихорєцький машинобудівельний завод ім. В.В. Воровського»(Росія), згідно специфікації (Додаток № 1), відповідно до встановлених Лізингоодержувачем технічних вимог, визначених Додатком № 4, яка передається Лізингодавцем в строкове платне володіння. Пунктом 1.1 договору передбачено користування з правом викупу Лізингоодержувачем на умовах, визначених цим Договором з відома і дозволу Лізингодавця (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 договору фінансового лізингу кількість, виробник товару, модель та термін передачі Предмета лізингу в лізинг визнаються Додатком № 2 до цього Договору. У разі зміни строків постачання Предмету лізингу Виробником графік передачі Предмета лізингу може змінюватися шляхом укладання додаткової угоди.

Згідно з п. 5.2 вказаного Договору Лізингоодержувач набуває право користування Предметом лізингу на умовах цього Договору з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Акта приймання передачі Предмета лізингу в лізинг. Передача Майна здійснюється на умовах СРТ (ст. Луганськ, Донецька область) - Інкотермс-2000.

Додатком № 2 до Договору фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ кінцева дата передачі Предмету лізингу встановлена до 28.10.2007.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначення поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарськими визнаються зобов’язання, що виникає між суб’єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або утриматися від певних дій, а іншій суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (п. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до загальних положень про найм (оренду), визначених параграфом 1 глави 58 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ст. 765).

Загальними положеннями щодо строку виконання обов'язку передати товар за договором купівлі-продажу передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, виконання зобов'язання належним чином має відповідати, зокрема, умовам договору.

Одним з елементів належного виконання договірного зобов'язання є дотримання умови щодо строку (терміну) виконання зобов'язання. Термін виконання є тим мірилом відліку часу, зі спливом (настанням) якого виникає (припиняється) зобов'язання, а це означає, що до спливу строку (настання терміну) кредитор не має права вимагати виконання, а боржник не зобов'язаний виконувати, тоді як по настанні часу виконання боржник зобов'язаний виконати, а кредитор не має права відмовитись від прийняття належного виконання.

Строк виконання є також критерієм оцінки правомірності поведінки суб’єктів зобов’язання з точки зору її своєчасності.

Позивач зазначає, що до 28.10.2007, тобто в строк, встановлений Договором фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ від 21.08.2007 (Додаток № 2 до Договору) Предмет лізингу відповідачем позивачу не переданий. Порушення Лізингодавцем зобов’язання щодо строків передачі майна у лізинг стало підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п. 9.3 Договору фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ від 21.08.2007 та нарахування пені за період з 29.10.2007 по 04.11.2007.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що 05.11.2007 до Договору фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ від 21.08.2007 сторонами укладена Додаткова угода № 1, якою до вказаного Договору внесені зміни, зокрема, щодо графіку передачі Предмету лізингу. Додаток № 2 до договору викладений у новій редакції, кінцевий строк передачі Предмету лізингу визначений лютий 2008 року.

Цивільним законодавством України встановлений певний правовий механізм, спрямований на виправлення становища, що стало наслідком порушення рівноваги договірних зобов'язань у зв'язку з виникненням обставин, які не могли бути передбачені учасниками цивільних відносин при укладенні договору.

Так, відповідно до п. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (п. 1 ст. 651 ЦК України).

Згідно з п. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Новели Додаткової угоди № 1 до Договору фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ від 21.08.2007 встановлюють інші строки виконання зобов’язання Лізингодавця щодо передачі Предмету лізингу, ніж ті, які були передбачені Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України підставою для виникнення обов’язку боржника щодо сплати неустойки є порушення ним зобов’язання.

Зміна терміну (строку) виконання зобов’язання здійснена на договірних підставах не матиме наслідком виникнення в боржника обов’язку щодо сплати неустойки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за невиконання зобов’язання з передачі Предмету лізингу по Договору фінансового лізингу № 102-ФД Д/Е 071733/ТЮ від 21.08.2007 суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                     О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 12.05.2008