ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 р.

№ 7/659

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника позивача:

Дригайла Т.В. та представника відповідача –Шубіна В.М.

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

на постанову

від 15.05.2008

Київського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 7/659

господарського суду

міста Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго"

до

Державного підприємства "Енергоринок"

про

стягнення 15614981,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року відкрите акціонерне товариство "Дніпроенерго" звернулося з позовом до державного підприємства "Енергоринок" про стягнення з відповідача 15614981,83 грн. заборгованості за договором № 69/01-ЕР від 30.08.1999.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.02.2008 у справі № 7/659 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 01.02.2008, постанову апеляційного суду від 15.05.2008 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 614, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 151 Закону України "Про електроенергетику".

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування Київським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 30.08.1999 між ДП "Укренерго", правонаступником якого є відповідач у справі, та позивачем був укладений договір № 69/01-ЕР, згідно умов якого ВАТ "Дніпроенерго" продає, а ДП "Укренерго" купує електроенергію та здійснює її оплату відповідно до умов договору.

Умовами договору сторони визначили, що розрахунок за куплену електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок позивача та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством. При цьому, сторони погодили, що платежі за фактично продану електроенергію здійснюються кожного робочого дня відповідно до Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України. Оплата коштами здійснюється ДП "Укренерго" з розподільчого рахунку, відкритого відповідно до нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію.

25.03.2002 між сторонами у справі була укладена додаткова угода до вказаного договору № 1019/01, згідно якої сторони визначили, що розрахунок за куплену ДП "Енергоринок" електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ВАТ "Дніпроенерго" (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунку з податку на додану вартість) та за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством. При цьому, платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання є невід’ємною частиною розрахунку за куплену ДП "Енергоринок" електроенергію.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовував його тим, що він у вересні 2006 року здійснив відповідачу продаж електроенергії на суму 229537570,37 грн., однак відповідач не в повному обсязі здійснив оплату електроенергії, у зв’язку із чим за ним залишилась заборгованість в сумі 15614981,83 грн.

Сукупності встановлених по справі обставин суди дали належну оцінку, і з урахуванням вимог ст.ст. 1, 151 Закону України "Про електроенергетику", дійшли до вірного висновку щодо відмови позивачу в позові. При цьому, суди правомірно зазначили, що оскільки сторони за договором є членами ринку електричної енергії України, то при купівлі електричної енергії до них, відповідно до вимог Закону України "Про електроенергетику", застосовується механізм оплати через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. У цьому ж зв’язку, поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача, який є в одній особі покупцем і продавцем електричної енергії, використовуються для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, порядок яких визначений шляхом застосування алгоритму.

У цьому ж зв’язку, судами було враховано, що відповідачем був дотриманий алгоритм розподілу коштів при оплаті ВАТ "Дніпроенерго" електроенергії, поставленої за договором № 69/01-ЕР від 30.08.1999 у вересні 2006 року, про що також свідчить висновок судово-бухгалтерської експертизи від 22.08.2007.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Дніпроенерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2008 та рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2008 у справі № 7/659 залишити без змін.

Головуючий           Остапенко М.І.

Суддя           Харченко В.М.

Суддя           Борденюк Є.М.