ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 р.

№ 30/427

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційного подання

Заступника прокурора міста Києва

на рішення

господарського суду міста Києва від 15.11.2007р.

у справі

господарського суду

№ 30/427

міста Києва

за позовом

Національного університету фізичного виховання та спорту України

до

1) Київської міської ради

2) Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

про

за участю представника

представників сторін:

позивача –

відповідача 1-

відповідача 2-

визнання укладеним договору оренди земельної ділянки

прокурора відділу Генеральної прокуратури

України Попенко О.С. посвідчення № 203

Крепель М.І. дов. № 004-972 від 27.12.2007

В.О.Ректора Ков’янов В.М. нак.№161-к від 25.07.08.

не з’явився

не з’явився

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року Національний університет фізичного виховання та спорту України звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання права та укладання договору оренди земельної ділянки в урочищі Голосієво у Голосіївському районі.

Позовні вимоги були обґрунтовані посиланням на те, що на земельній ділянці розташоване державне нерухоме майно, що перебуває на балансі Університету, а саме - будівля лижної бази, від оформлення землі, як того вимагають ст.ст. 123 та 125 Земельного кодексу України, відповідачі ухиляються, хоча всі попередні дії і погодження для укладення договору оренди землі позивач виконав.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2007 (суддя Ващенко Т.М.) позовні вимоги Університету задоволені, визнано право Національного університету фізичного виховання і спору України на оренду земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва на умовах, визначених проектом відведення, та визнано укладеним договір оренди земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу на умовах, викладених в судовому рішенні.

На рішення господарського суду м. Києва від 15.11.2007 Київською міською Радою було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, від якої Київська міська Рада відмовилась заявою від 18.02.2008 у відповідності із ст. 100 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду України від 21.02.2008 прийнято відмову Київської міської ради від апеляційної скарги та апеляційне провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із Рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2007, заступник прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України із касаційним поданням, в якому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши присутніх представників, думку прокурора Генеральної прокуратури, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Пунктом 12 перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів –відповідні органи виконавчої влади.Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, оформлення земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва здійснювалось у зв’язку із розташуванням на ній нерухомого майна, що перебуває на балансі у позивача, а саме –будівлі лижної бази.

Позивач 14.02.2005 звернувся до Київської міської ради з клопотанням про виділення в оренду земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва, отримав доручення Київського міського голови № 4600 від 16.02.2005 на оформлення права користування земельною ділянкою в урочищі Голосієво.

На підставі зазначеного клопотання та Доручення Київського міського голови позивач замовив розробку проекту відведення у землевпорядного підприємства –Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспроект-1", яке має відповідні ліцензії на землевпорядні роботи, а Головне управління земельних ресурсів видало доручення на складання проекту відведення земельної ділянки № А-9252 від 09.11.2006.

ТОВ "Транспроект-1" було підготовлено проект відведення земельної ділянки позивачу .

Відповідно до ст.123 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об’єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або ради, які розглядають його у місячний строк і в межах своїх повноважень приймають рішення про надання земельної ділянки.

Судом першої інстанції встановлено, що проект відведення земельної ділянки був погоджений позивачем із зазначеними органами.

Відповідно до ч.3 ст.415 Цивільного кодексу України особа, до якої перейшло право власності на будівлі(споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі ( споруди).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставі і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

На виконання ст.181 Господарського кодексу України, яка встановлює загальний порядок укладання господарських договорів, проект договору оренди землі був розроблений позивачем та переданий на підпис відповідачу, який у двадцятиденний термін зобов’язаний був його підписати або надати позивачу два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова укладає договори від імені територіальної громади та на підставі рішення Київської міської ради. Згідно ст.20 Закону України "Про оренду землі" укладений догорів оренди землі підлягає державній реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, що Договір оренди земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва не був підписаний з боку Київської міської ради, не було складено також і протокол розбіжностей до договору і у встановленому порядку не направлено позивачу ані протокол розбіжностей, ані заперечення до проекту договору.

Відповідно до Положення про Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 № 182/342, управління організовує видачу державних актів на право власності на землю і право користування землею, оформлення та видачу договорів оренди земельних ділянок та здійснює їх реєстрацію.

Рішенням Київради від 29.05.2003 № 433/593 "Про забезпечення ефективного землекористування в місті Києві" Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) доручено у повному обсязі здійснювати підготовку документів, які посвідчують право власності та право користування.

Згідно із Законом України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, судом встановлено, що Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) не забезпечило підготовку проекту договору оренди земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва та зобов’язано здійснити його державну реєстрацію.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про задоволення позовних вимог, визнано право Національного університету фізичного виховання і спору України на оренду земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва на умовах, визначених проектом відведення, та визнано укладеним договір оренди земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу на умовах, викладених в судовому рішенні.

Відмова Київської міської Ради у відповідності із ст. 100 Господарського процесуального кодексу України від поданої нею апеляційної скарги фактично є наступним схваленням укладеного за рішенням суду Договору оренди земельної ділянки для реконструкції, експлуатації та обслуговування навчально-тренувального гірськолижного спортивно-оздоровчого комплексу в урочищі Голосієво у Голосіївському районі м. Києва на умовах, викладених в судовому рішенні.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційного подання заступника прокурора м. Києва, оскільки судом попередньої інстанції повно досліджені всі обставини даної справи, їм надана належна правова оцінка та прийнято обґрунтоване та правомірне судове рішення.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2007р. у справі №30/427 залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

І. Ходаківська