ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2008 р.

№ 17/26

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Ларін О.В. –довіреність від 07.12.2007 р.

відповідача

Манерова Ю.В. –довіреність від 19.05.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

на постанову

від 22.07.2008р. Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 17/26 господарського суду Донецької області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

до

Державного підприємства "Донецька залізниця"

про

стягнення 7363,84 грн.

В С Т А Н О В И В :

ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" зверну лось до господарського суду Донецької області з позовом до ДП "Донецька залізниця" про стягнення вартості вагової недостачі металопрокату у сумі 7363,84 грн., з посиланням на приписи статті 924 Цивільного кодексу України та статті 52, 110, 113, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийманні вагону № 60673977 від залізниці була виявлена втрата вантажу.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України позивачем 28.02.2008 р. на ім'я начальника станції Комунарськ була направлена заявка про комісійну видачу вантажу та про видачу комерційного акта.

У зв'язку з невидачею комерційного акта, у відповідності до пункту 16 розділу 28 "Правил складання актів" була подана скарга № 062/-135 від 29.02.2008 р. на ім'я начальника Луганської дирекції залізничних перевезень, проте, у відповіді № 15 від 29.02.2008 р. начальник станції Комунарськ відмовив у видачі комерційного акта.

По факту недостачі у вагоні № 60673977 було складено акт № 900 від 04.03.2008 р. приймання продукції за кількістю. Недостача виникла в результаті втрати вантажу під час перевезення.

У відзиві на позовну заяву ДП "Донецька залізниця" просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у даному випадку акт загальної форми та комерційний акт не складався, вантаж було видано згідно зі статтею 52 Статуту без перевірки маси та кількості, а відповідно до пункту 10 Правил складання актів при видачі вантажу, на місцях не загального користування, складається пам'ятка про використання вагонів, яка підписується представниками станції та вантажоотримувача. По даній відправці була складена пам'ятка № 852, яка підписана без заперечень.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. (суддя Татенко В.М.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ДП "Донецька залізниця" на користь ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" суму боргу (вартість нестачі) вантажу у розмірі 7325,87 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, при цьому вказавши, що у встановлений відсотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження. Понаднормативна недостача складає 1,736 т вантажу вартіс тю 7 325,87 грн. (з ПДВ).

За апеляційною скаргою ДП "Донецька залізниця" Донецький апеляційний господарський суд (судді: Шевкова Т.А., Алеєва І.В., Діброва Г.І.), переглянувши рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. в апеляційному порядку, постановою від 22.07.2008 р. скасував його, відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.

Скасовуючи рішення суд апеляційної інстанції зазначав, що висновок суду першої інстанції було зроблено без дотримання пунктів 10, 11 Правил видачі вантажів та статті 129 Статуту, а приймання продукції позивачем було здійснено з порушенням умов договору № 4/55-026/062-Оу-2039 від 01.08.2000р., укладеного між сторонами та вимог транспортного законодавства.

ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. скасувати,ю а рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. залишити без змін, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги невірним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що в порушення статті 43 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не було взято до уваги те, що прийняття вантажу було здійснено відповідно до пункту 16 Правил складання актів та пункту 5 "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо – технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю" № П-6. Заявка про здійснення перевірки маси вантажу була подана 28.02.2008 р., проте, начальник станції у відповіді від 29.02.2008 р. на скаргу відмовив в перевірці маси вантажу, а також в складанні комерційного акта, а тому, згідно з пунктом 5 вищевказаної Інструкції вантажовласник здійснив прийняття вантажу.

У відзиві на касаційну скаргу ДП "Донецька залізниця" просила відмовити у її задоволенні, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із

статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі

статтею 307 Господарського кодексу та пунктом 22 Статуту залізниць України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 Цивільного кодексу України, статтею 314 Господарського кодексу України та статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457, цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно статті 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Разом з тим, відповідно до підпункту "а" статті 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу за умови надходження його у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 11 "Правил видачі вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11200 р. № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листо пада 2000 р. за № 862/5083, при передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов'язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу.

Якщо при передаванні вагонів чи контейнерів буде виявлено їх пошкодження, ознаки недостачі, псування або пошкодження вантажу на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, коли таке перевезення передбачено Правилами, несправність пломб (ЗПП), їх відсутність, якщо у перевізних документах є відмітка про їх накладання, видача вантажу провадиться за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акта. У таких випадках вагони, контейнери до перевірки вантажу пломбуються пломбами (ЗПП) станції із складанням акта загальної форми і до прибуття представника станції для перевірки вантажу не вважаються переданими в користування одержувачу. Знімаються ці пломби (ЗПП) в присутності представника залізниці.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками не достачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі.

За приписами статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забез печувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в ме жах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбе-реження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевіз ники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" порядок і терміни складання актів, пред'явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Статтею 129 Статуту регламентовано, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодежувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач. Така заява має бути здійснена в момент отримання вагону з вантажем від залізниці.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що під час прийняття вагону з вантажем від залізниці на станції призначення ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" у зв'язку із виявленням слідів втрати вантажу у вагоні звернувся до начальника станції з письмовою заявкою від 28.02.2008 р. про здійснення перевірки маси вантажу у вагоні (а.с. 10).

Виходячи з вимог пункту 16 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транс порту України від 28 травня 2002 р. N 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за N 567/6855 у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях не загального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції.

Пунктом 17 цих правил передбачено, що начальник Дирекції на скаргу про відмову від скла дання комерційного акта (акта загальної форми) або про неправильне його оформлення повинен дати мотивовану відповідь по суті скарги: стосовно швидкопсувних вантажів - протягом доби, а стосовно інших вантажів - не пізніше триденного терміну після отримання скарги. У разі обґрун тованості скарги начальник Дирекції дає розпорядження про складання комерційного акта (акта загальної форми) або про переоформлення акта.

У зв'язку з відмовою залізниці приймати участь у видачі вантажу та - складанні комерційно го акту, позивач керуючись пунктом 16 "Правил складання актів" позивачем на ім'я начальника Лугансь кої дирекції залізничних перевезень була направлена скарга №062/-135 від 29.02.08р., яка останнім була залишена без відповіді (а.с. 12).

Листом № 15 від 29.02.2008р. начальник станції Комунарськ відмовив у видачі комерційного акту, пославшись на пункт 22 розділу 8 Правил видачі ванта жів (а.с. 13).

Згідно з пунктом 1 "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного при значення та товарів народного споживання за кількістю" № П-6 вона засто совується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами та іншими обов'язковими пра вилами не встановлено інший порядок приймання продукції за кількістю. Так за п. 5 Інструкції у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється ушкодження або псування вантажу, невідповідність найменування та ваги вантажу або кількості місць даним, зазначеним у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено пра вилами, діючими на транспорті, одержувач зобов'язаний зажадати від органу транспорту складан ня комерційного акту (позначки на товарно-транспортній накладній або складання акту - при до ставці вантажу автомобільним транспортом).

У разі відмови органу транспорту від складання комерційного акту одержувач зобов'язаний у відповідності з діючими на транспорті правилами оскаржити цю відмову та зробити приймання продукції у порядку, передбаченому даною Інструкцією (пункт 6 Інструкції).

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці позову одержувачі мають у разі нестачі, псування або пошкодження вантажу, за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 23.02.2008 р. вантажовідправником –ВАТ "Дніпровський меткомбінат ім. Дзержинського" за залізничною накладною № 47796745 на адресу ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" у піввагоні №60673977 був надісланий вантаж - швелер №10 (12 пак), який прибув на станцію призначення 28.02.2008 р.

Предметом спору у даній справі є вимога ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення з ДП "Донецької залізниці" вартості вагової недостачі металопрокату у сумі 7363,84 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що з акта № 900 від 04.03.2008р. вбачається, що піввагон № 60673977 прибув на станцію призначення з вантажем - швелер № 10, ув'язаний в пачки - 11шт., на верхній пачці частково розірва на скрутка (за актом рахується як пачка 12) - (за накладною: вага нетто вантажу - 1,745т, брутто -1,760т, тара - 0,015т; по факту: брутто - 0т, тара - 0т, нетто - 0т), вантаж маркірований попере чними лініями червоною фарбою.

З моменту видачі залізницею до моменту приймання, вантаж знаходився під охороною.

Кількість продукції визначалася шляхом зважування на кранових вагах типа ВКР-100-10.. Час початку та закінчення приймання: з 09 год. 30 хв. 04.03.2008р. по 10 год. 40 хв. 04.03.2008р.; причини затримки приймання - очікування постачальника.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що прийняття вантажу було здійснено позивачем згідно вимог Інструкції зі складанням за результатами прийняття відповідного акта про приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно пункту 27 Правил приймання вантажу, затверджених наказом Міністерства транспор ту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

У встановлений від сотковий показник входить не тільки природна втрата, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за які відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції понаднормативна недостача складає 1,736 тон вантажу вартіс тю 7 325,87 грн. (з ПДВ).

А тому, беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ДП "Донецька залізниця" на користь ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" вартості вагової недостачі металопрокату у сумі 7 325,87 грн.

Разом з цим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Проте, скасовуючи рішення господарського суду Донецької області, суд апеляційної інстанції не спростував висновків суду першої інстанції та встановлених ним обставин справи.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи судом першої інстанції та враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. у справі прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, а постанова апеляційної інстанції скасуванню як така, що прийнята в порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 1117, пунктом 6 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.07.2008 р. у справі № 17/26 скасувати, а рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. залишити без змін.

Касаційну скаргу ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" задовольнити.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач