ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2008 р.

09:30

Справа № 4/284/07-НР

25.09.2008 року                                                                                справа № 4/284/07 –НР

Позивач           Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Нікольсь-

ка, 46, під. 2, м. Миколаїв, 54001

Відповідач          сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Промінь”, с.Любоіва-

нівка Арбузинського району Миколаївської області, 55342.

Суддя А.К. Семенов.

Секретар А.А.Семенов.

Представники.

Від позивача:           Скопенко В.М.

Від відповідача:          не присутні.

СУТЬ СПОРУ:           про стягнення 11179 грн. 88 коп. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006 р. та 93 грн. 80 коп. пені.

Відповідач направив у судове засідання Колікову К.Л. на підставі довіреності від 26.02.2008 року. Документів, які підтверджують особу Колікової К.Л. (паспорт та ін.) господарському суду не надано. Отже, представник відповідача в розгляді справи не участував.

Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення телеграми відповідачу. Запропоновані судом докумен-ти, відповідач не надав.

Згідно ч.2 ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин пред-ставника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд –

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст.19 ЗУ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (надалі За-кон) та п. 3.5.14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, за-вердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 р. N 314 (надалі Положення) відповідач повинен створити 1 робоче місце для працевлаштування інваліда.

Відповідач не виконав норматив працевлаштування у 2006 р., тому позивач просить стягнути з нього середньорічну заробітну плату на підприємстві у 2006 р. в сумі 11 179 грн. 88 коп. та 93 грн. 80 коп. пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарської санкції.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та під-лягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

- Згідно ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, органі-зацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установ-люється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків серед-ньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до звіту відповідача (арк.спр.7) середня облікова штатна кількість працівникків складає 179 чоловік. Отже, норматив для працевлаштування інвалідів склав для відповідача 7 чол.

Відповідач не виконав встановлений Законом норматив робочих місць для забезпечення пра-цевлаштування інвалідів, оскільки у нього на підприємстві лише 5 інвалідів. Тобто, не створив 2 та-ких робочих місця.

Пунктом 14 Положення передбачено, що підприємства інформують державну службу зай-нятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні по-сади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Відповідач доказів звернення до визначених органів зайнятості не надав.

Відповідно до п.3 Положення робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно від-повідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохорон-праці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому ін-валіда.

Статтею 20 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі під-приємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують най-ману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нор-мативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначаєть-ся в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організа-ції, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, органі-зацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інва-ліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громад-ських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, устано-вами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалі-дів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. Відповідач самостійно визначені адміністративно-господарські санкції станом на час розгляду справи не перерахував.

Отже, наданий позивачем розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2006 рік, виходячи з середньорічної заробітної плати –5589 грн. 94 коп. x 2 = 11179 грн.88 коп. відпові-дає вимогам ст.20 Закону.

Частина 4 ст. 20 Закону, п. 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організа-ціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господар-ських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 31.01.2007 р. за № 70 передбачають, що порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день простро-чення.

Позивач нарахував відповідачу пеню за період з 17.04.2007 р. до 14.05.2007 р. в сумі 93 грн. 80 окп., яка підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у до-веденні перед судом їх переконливості. Відповідач своїх заперечень не надав.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ч.4 ст.94, ст.ст. 98, 158-163 КАС України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити          повністю.

2.          Cтягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Про-

мінь” (с.Любоіванівка Арбузинського району Миколаївської області, ) на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захис-

ту інвалідів (вул.Нікольська,46,під.2, м. Миколаїв, код 23626096) 11179 грн. 88 коп. ад-міністративно –господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для праце-влаштування інвалідів в 2006 році та 93 грн. 80 коп. пені.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, на-бирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встанов-леного цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає закон-ної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає закон-ної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного су-ду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної ін-станції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом де-сяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову су-

ду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскар-ження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне ос-карження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскар-ження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Суддя