ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
м.Чернігів тел.77-99-18
просп.Миру,20 тел.678-853
=============================================================
Р І Ш Е Н Н Я

28 жовтня 2008 року Справа № 8/170

За позовом:          Відкритого акціонерного товариства "Чернігівгазбуд", пр-т. Миру, 225-А, м.Чернігів, 14029

до відповідача: Ніжинської районної спілки споживчих товариств, вул.Пржевальського, 7, м.Ніжин, Чернігівська область,16600

про визнання права власності

Суддя Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Святна О.В. –представник, довіреність №150 від 21.10.08р.

від відповідача: не з’явився

За згодою позивача у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю –будівлю м’ясного павільйону, що розташована за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, Чернігівська область.

Відповідач в письмовому відзиві проти позову не заперечує, зазначає, що дійсно позивач 11.03.96р. придбав у Ніжинського колгоспного ринку споруду м’ясного павільйону, що підтверджується договором купівлі-продажу та бухгалтерським балансом колгоспного ринку за 1996р., де в п.8.9 вказано про надходження коштів від продажу основних засобів, а в п.4 про вибуття основних засобів, на підтвердження чого відповідачем надано копію балансу підприємства станом на 01.01.1997р.

У відзиві на позов відповідач заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача в судовому засіданні проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував.

Враховуючи, що відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, участь у господарських засіданнях є процесуальним правом сторони, судом явка уповноваженого представника відповідача обов’язковою не визнавалася, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розглянути справу у відсутності його представника.

Подане позивачем клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу судом задоволено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представника позивача, з’ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Чернігівгазбуд” (позивач у справі) було засновано шляхом перетворення Чернігівського обласного спеціалізованого орендного підприємства „Чернігівгазбуд” відповідно до протоколу засновників №1 від 13.03.96р. та є правонаступником його прав та обов”язків, що підтверджується Статутом товариства, затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Чернігівгазбуд” (протокол №3 від 29.01.99р.) та зареєстрованого в новій редакції розпорядженням Чернігівського міського голови 20.05.1999р. за №228-р.

11 березня 1996 року між Ніжинським колгоспним ринком, який знаходився у віданні Ніжинської районної спілки споживчих товариств, як організації споживчої кооперації, та Чернігівським обласним спеціалізованим орендним підприємством „Чернігівгазбуд” укладено договір купівлі-продажу (далі за текстом –договір), за умовами якого позивач придбав у відповідача споруду м’ясного павільйону, що розташована за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, Чернігівська область. Вказана будівля була продана з усіма тепловими, електричними, вентиляційними і телефонними комунікаціями, які знаходяться в будівлі.

За умовами вказаного договору продавець –Ніжинський колгоспний ринок –зобов’язався передати покупцю –позивачу у справі споруду м’ясного павільйону загальною площею 200кв.м., а покупець зобов’язався сплатити вартість цього об’єкту 720млн.крб. (7200грн.), в т.ч.120млн.крб. ПДВ.

Факт передачі нежитлової будівлі позивачу на виконання умов договору підтверджується видатковою накладною №1 від 12.03.1996р., яка підписана представниками обох сторін договору.

Факт оплати позивачем обумовленої вартості об’єкта підтверджується п.8.9. балансу Ніжинського колгоспного ринку на 01.01.1997р., в якому відображено надходження коштів від продажу основних засобів, а також не заперечується відповідачем.

Отже, суд приходить до висновку, що зобов’язання за договором виконані сторонами в повному обсязі.

За загальним правилом закон не має зворотної дії у часі, тобто він регулює правовідносини, які виникли після набрання ним чинності, окрім випадків, коли він пом’якшує або скасовує відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 розділу „Прикінцевих та перехідні положень” Цивільного кодексу України даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином до правовідносин купівлі-продажу, що виникли між сторонами на підставі договору від 11.03.96р., необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР від 1963р.

Даний договір укладений між його сторонами у простій письмовій формі, оскільки відповідно до приписів Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент укладення договору, не визнавалася обов’язковою нотаріальна форма договорів купівлі-продажу об’єкту нерухомості, що укладалися між юридичними особами.

В матеріалах справи відсутні докази визнання договору недійсним, внесення до нього змін в установленому порядку, а тому суд приходить до висновку, що на момент винесення рішення по даній справі договір є дійсним і діє в редакції від 11.03.1996р.

Відповідно до ст.128 Цивільного кодексу України УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Матеріалами справи, зокрема, накладною №1 від 12.03.96р., підтверджується, що позивач отримав будівлю павільйону, 1963 побудови. Згідно із інвентаризаційної карткою обліку основних засобів, яка надана суду позивачем, виробнича будівля за адресою: м.Ніжин, вул..Генерала Корчагіна,3, обліковується у позивача з березня 1996р. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого станом на 27.06.07р. Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації, площа нежитлового приміщення: будівлі №3 по вул..Генарала Корчагіна в м.Ніжині, складає 194кв.м.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивачу на підставі рішення Виконкому Ніжинської міської ради №216 від 17.06.1999р. надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,1472га, розташовану за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, що підтверджується також Державним актом на право постійного користування землею від 20.09.1999р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №300.

За загальними правилами право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Враховуючи, що позивач отримав будівлю павільйону на підставі договору купівлі-продажу, який на день розгляду цієї справи не визнаний недійсним, сторонами виконанні всі умови договору, суд приходить до висновку, що для позивача настали правові наслідки, які тягнуть за собою виникнення права власності позивача на придбану ним будівлю.

Згідно із ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 Цивільного кодексу України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

За змістом ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Приписом ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Вказана норма продубльована і в ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, відповідно до якої обов’язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм чинного цивільного законодавства, власник має право реалізувати всі правомочності пов’язані з правом власності, зокрема, щодо розпорядження майном, лише після його державної реєстрації.

Відповідно до п.1.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. N7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N157/6445 державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (далі - Перелік), наведений у додатку №1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Згідно п.1 Переліку правовстановлювальними документами є договори, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, предметом яких є нерухоме майно.

На звернення позивача 09.08.07р. рішенням Комунального підприємства „Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації” Чернігівської обласної ради від 10.08.07р. відмовлено в державній реєстрації права власності на споруду м’ясного павільйону, яка розташована за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, Чернігівська область з підстав не подання правовстановлюючих документів попереднього власника.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що на час укладення договору купівлі-продажу від 11.03.1996р. позивачем дотримано всі вимоги чинного на той час законодавства щодо порядку набуття права власності на нерухоме майно –невиробничу будівлю, розташовану за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, Чернігівська область, це право не оспорюється відповідачем, правомірність виникнення права власності на об’єкт нерухомості підтверджується матеріалами справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги по даній справи стосуються питання встановлення факту, а також оскільки позивачем не заявлено про відшкодування судових витрат суд вважає за доцільне судові витрати покласти на позивача. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. №7-93 „Про державне мито” з позовних заяв, що подаються до господарського суду, які мають майновий характер, державне мито сплачується в розмірі 1% від ціни позову. В силу п.32 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. №15, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.93р. за №50, з позовних заяв про право власності на майно державне мито сплачується із вартості розшукуваного майна. Як вбачається із довідки позивача балансова вартість спірного об’єкту становить 19632грн.56коп., отже держмито має бути сплачено в сумі 196грн.32коп. Позивачем при подачі позову сплачено 85грн. держмита, що є менше ніж встановлено законом, а тому з нього має бути стягнуто 111грн.32коп. державного мита.

Керуючись Конституцією України, ст.128 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст.177,178,181,182,392 Цивільним кодексом України, ст.ст.22,82-85 Господарського процесуального кодексу України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. N7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за N157/6445, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Відкритим акціонерним товариством „Чернігівгазбуд”, м.Чернігів, пр.Миру, 225-А (ідентифікаційний код 03335735) право власності на нежитлову будівлю –споруду м’ясного павільйону загальною площею 194кв.м., розташовану за адресою: вул.Ген.Корчагіна, 3, м.Ніжин, Чернігівська область.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Чернігівгазбуд”, м.Чернігів, пр.Миру, 225-А (ідентифікаційний код 03335735, відомості про рахунки відсутні) в доход Державного бюджету України (отримувач: Держбюджет м.Чернігова, рах.0002 в УДК у Чернігівській області, МФО 853593, код платежу 22090200) 111грн.32коп. державного мита.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г.Оленич

Повне рішення підписано 31 жовтня 2008 року.

Суддя Т.Г.Оленич