СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

23 липня 2008 року

Справа № 2-24/17522-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Черткової І.В.,

Борисової Ю.В.,

секретар судового засідання                                        Лукашова Ю.А.

за участю представників сторін:

представник позивача: Аметова Ейла Мустафаївна, довіреність № б/н від 10.02.08, Паливно-енергетичний комплекс "Современник";

представник відповідача: не з'явився, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 03.06.2008 у справі № 2-24/17522-2007А

за позовом Паливно-енергетичного комплексу "Современник" (вул. Київська, 73,Сімферополь,95017)

до          Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до господарського суду АР Крим про скасування податкових повідомлень - рішень № /0 від 06.07.2007, № /1 від 08.08.2007, № /2 від 09.10.2007 про донарахування податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 49008,00 грн. за порушення Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.06.2008 у справі № 2-24/17522-2007А задоволено адміністративний позов Паливно-енергетичного комплексу "Современник" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим про скасування податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про відсутність у позивача кредиторської заборгованості перед ТОВ "Комтекс" та ТОВ "Ніо" у зв’язку з ліквідацією останніх, та необхідність у зв’язку з цим віднести її до валового доходу, є передчасним і не заснованим ані на фактичних обставинах справи, ані на нормах чинного законодавства України.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, записів по ТОВ "Комтекс" ЄДРПОУ –32154881, ПП "Ніо", ЄДРПОУ-32374016 не знайдено.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 суддю Волкова К.В. замінено на суддю Борисову Ю.В.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.07.2008, представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судова колегія, враховуючи вимоги п. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача, оскільки він не надіслав судовій колегії доказів про наявність поважних причин неявки у судове засідання, а крім того, його явку не визнано обов’язковою.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступні обставини справи.

Паливно-енергетичний комплекс “Современник” зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа виконкомом Сімферопольської міської ради 21.08.2007 та узято на податковий облік в ДПІ в м. Сімферополі.

25.06.2007 Державною податковою інспекцією в м. Сімферополь здійснена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 по 31.12.2006.

За результатами вказаної перевірки складено акт, в якому працівниками податкового органу зафіксовано порушення вимог пункту 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997, що виразилось у заниженні податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн.

Висновки акту мотивовано тим, що у позивача значиться кредиторська заборгованість перед кредиторами –ТОВ “Комтекс” та ТОВ “Ніо”, які не значаться у державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців (установчі документи кредиторів визнані рішенням суду не дійсними), у зв’язку з чим позивач повинен був віднести суму заборгованості у валовий дохід як суму безповоротної фінансової допомоги.

На думку перевіряючих, це є підставою вважати припиненими зобов'язання за договорами між позивачем і ТОВ “Комтекс”та ТОВ “Ніо” в порядку статті 609 ЦК України, яка передбачає припинення зобов’язань у разі ліквідації юридичної особи.

Вказаний акт перевірки було покладено в основу податкового повідомлення-рішення ДПІ в м. Сімферополі № 1/0 від 06.07.2007, яким донараховано податку на прибуток у розмірі 98016,00 грн. та застосовано штрафних санкцій у розмірі 49008, 00 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення у адміністративному порядку, однак рішення було залишено без змін, що явилося підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято на підставі підпункту “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181.

Зазначеною нормою закону встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції в тому, що в даному випадку перевіркою не було достовірно встановлений факт заниження валових доходів підприємства.

Так, інспектори-ревізори дійшли висновку про припинення зобов’язань за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ “Комтекс”, а також між позивачем та ТОВ “Ніо”, на підставі того, що:

- установчий договір, статут, свідоцтво платника податків ТОВ “Комтекс” були 17.04.2003 визнані в судовому порядку недійсними,

- статут, свідоцтво платника податків ТОВ “Ніо” 12.11.2004 були визнані в судовому порядку недійсними.

Проте, судова колегія вважає цей висновок таким, що не заснований на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства України.

Згідно з правилами статті 609 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, визнання недійсними установчих документів підприємства не тягне за собою ліквідацію юридичної особи.

Крім того, юридичним наслідком скасування державної реєстрації підприємства, з підстав визначення його установчих документів недійсними, мало бути здійснення ліквідаційної процедури, під час якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, в тому числі держави (ст. 111 ЦК України).

Також, відповідно до статті 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Доказів внесення до Єдиного державного реєстру записів про припинення ТОВ “Комтекс” та ТОВ “Ніо” відповідачем суду не надані.

Згідно з п 4.1. ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону визначено, що валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги.

Підпункт 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону визначає поняття безповоротної фінансової допомоги - сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Інших підстав для включення суми у валовий дохід як безповоротну фінансову допомогу закон не передбачає.

Враховуючи те, що строк позовної давності за договорами щодо стягнення кредитної заборгованості не скінчився, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для віднесення суми у розмірі 392062,00 грн. у доходи підприємства як безповоротну фінансову допомогу на підставі п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, нарахування податку на прибуток та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.06.2008 у справі № 2-24/17522-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                І.В. Черткова

Ю.В. Борисова