ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2008 р.

11:00

Справа № 5/104/08

Миколаїв

За позовом:

Приватного підприємства «Вантажні мобільні технології», 57211, Миколаївська область, Жовтневий район, смт.Воскресенське, вул.Миру, 16

до відповідача

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області, 54050, м.Миколаїв, вул.Янтарна, 61

про

скасування вимоги відповідача № Ю-2626 від 31.08.2007 р.

Суддя Міщенко В.І.

При секретарі: Скрипник О.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: Ластовина В.Я., дов. від 16.05.08

Від відповідача: 20.05.08 –Лєсєчко Н.Т., дов. від 03.01.08

Позивач подав адміністративний позов про скасування вимоги відповідача № Ю-2626 від 31.08.2007 р. про сплату боргу зі страхових внесків у сумі 131 185,83 грн. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач заперечує проти позову, оскільки позивач не звільняється від сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

16.04.2008 р., 20.05.2008 р. було оголошено перерви.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Враховуючи, що:

Відповідачем здійснено перевірку позивача на предмет правильності обчислення, повноти нарахування внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають до сплати за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2006 р. За результатами перевірки складено акт № 14 від 15.03.2007 р., згідно якого позивачу були донараховані страхові внески у розмірі 131185,83 грн. На підставі ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-1У (далі Закон № 1058) та відповідно до п. 8.3 "Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.03р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04р. за № 64/8663 до позивача була направлена вимога про сплату боргу Ю-2626 на суму 131185,83 грн.

Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва" являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на

податкові відносини. З набуттям чинності з 01.01.2004 р. Закону № 1058 відрахування до Пенсійного фонду є страховими внесками, що не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, тому не можуть регулюватись вказаним Указом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.18 Закону № 1058 страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється не всій території України в порядку, встановленому цим Законом, вони не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно ч.6 ст.18 Закону № 1058 законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Страхувальниками, відповідно до п.1 ст.14 Закону № 1058, є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавствам України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору або на інших умовах.

Зазначені страхувальники згідно ч.1 ст.15 Закону № 1058 є платниками страхових внесків до Пенсійного фонду.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону № 1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески. Законом не передбачені будь які пільги для платників єдиного податку.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 встановлено, що страхові внески сплачуються страхувальниками на умовах і в порядку, визначених цим Законом та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997р. № 400/97-ВР для відповідних платників збору. Статтею 4 вказаного Закону та ст. 19 Закону № 1058 для суб’єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, встановлена ставка внесків у розмірі 32,0 % - з 01.01.2005 р. по 30.03.2005 р., з 31.03.2005 р. по 31.12.2005 р. - 32,3 %, з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. - 31.8 % від фактичних витрат на оплату праці працівників.

Посилання позивача на під.7 п.14. Прикінцевих положень Закону № 1058

щодо перерахування платниками єдиного податку внесків в ПФУ у фіксованому

розмірі є безпідставним, так як у цьому пункті іде мова про фізичних осіб -

суб’єктів підприємницької діяльності.

У зв'язку з набуттям чинності Закону № 1058, до внесення відповідних змін, з метою уникнення надмірної сплати страхових внесків платниками єдиного податку за найманих працівників, суми коштів, що спрямовуються до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного податку, зараховуються в рахунок сплати страхових внесків за відповідні періоди.

Позивач у підтвердження свого ствердження щодо звільнення, як платника єдиного податку, від сплати внесків в ПФУ, помилково посилається на Закон України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб’єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв’язку з непереразподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - 1 кварталу 2005 року" від 16.03.2006р. № 3583-ІV, оскільки цей Закон регулює лише суперечності, що виникли при прийнятті Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.04р. № 2285-1У, щодо перерахування в Пенсійний фонд частини від єдиного податку. Пунктом 2 ст.45 вказаного Закону передбачено перерахування сум єдиного податку у повному обсязі до місцевих бюджетів. Саме у зв’язку з цим Законом № 3583-1У встановлено, що недоотримані Пенсійним фондом суми протягом 2004року - 1 кварталу 2005року не вважаються недоїмкою, донарахування вказаних сум не проводиться і до платників не застосовуються фінансові санкції.

Як вбачається з вищевикладеного позивач не звільняється від сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, тому за результатами перевірки (акт від 15.03.07р № 14) позивачу були донараховані страхові внески у розмірі 131185,83 грн. та була направлена вимога про сплату боргу Ю-2626 на суму 131185,83 грн.

З урахуванням вище зазначеного, господарський суд дійшов до висновку, що обов’язковість сплати страхових внесків на загальнообов’язкове пенсійне страхування не пов’язується із статусом платника податку, як суб’єкта підприємницької діяльності, а спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента України від 03.07.1998 р. № 724/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”.

На підставі викладеного, вимоги позивача не обґрунтовані, задоволенню не підлягають, у зв’язку з чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. 162 КАС України, - господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя