ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008 р.

№
2-86/08 (2-2157/07)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової
Т.В.

суддів

Гоголь
Т.Г., Швеця В.О.

за
участю представників сторін  позивача відповідача розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  у справі

не з'явились, повідомлені належним
чином  не з'явились, повідомлені
належним чином   Колективного
підприємства "Фірма "Азовбудматеріали" № 2-2157/2007

на
постанову

Донецького
апеляційного господарського суду

від

29.10.2007
року

Іллічівського  районного суду міста Маріуполя

за
позовом

ОСОБА_1

до

Колективного
підприємства "Фірма "Азовбудматеріали"

про

стягнення
вартості частки у колективній власності

ОСОБА_1
звернувся  до Іллічівського  районного суду міста Маріуполя з позовом до
Колективного підприємства "Фірма "Азовбудматеріали" про стягнення
вартості частки у колективній власності.

Іллічівський
районний суд рішенням від 07.08.2006 року (суддя: Гімон М.М.), позов
задовольнив частково. Стягнув з колективного підприємства
"Азовбудматеріали" на користь ОСОБА_1 305 грн. 91 коп. вартості його
вкладу. Рішення суду вмотивоване тим, що позивач, як член колективного
підприємства, є співвласником у колективній власності на Доповідач Гоголь
Т.Г.

підприємстві
і тому має право після припинення трудових відносин з ним одержати вартість
свого вкладу, який є пропорційним розміру його частки у статутному фонді
підприємства.

Апеляційний
суд Донецької області ухвалою від 26.10.2006 року (судді: Песоцька Л.І.,
Дяченко В.М., Кочегарова Л.І.) рішення Іллічівського районного суду міста
Маріуполя залишив без змін, з тих самих підстав.

Не
погоджуючись з вказаними судовими актами ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою
до Верховного суду України, в якій просив рішення Іллічівського районного суду
від 07.08.2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26.10.2006
року скасувати.

Верховний
суд України касаційну скаргу задовольнив, ухвалою від 18.07.2007 року рішення
Іллічівського районного суду від 07.08.2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 26.10.2006 року скасував, справу направив на новий
розгляд до суду першої інстанції, пославшись на те, що майно фірми належить
членам трудового колективу, які є співвласниками фірми  на праві колективної власності, проте суди
дійшли передчасного висновку, що
вартість   вкладу позивача тотожна
вартості частки у статутному фонді.

Іллічівський
районний суд  міста Маріуполя Донецької
області ухвалою від 11.09.2007року (суддя Харитонова Г.Л.) справу передав на
розгляд господарському суду Донецької області відповідно до пункту 4 статті 12
Господарського процесуального кодексу України.

Донецький
апеляційний господарський суд постановою від 29.10.2007 року (судді: Величко
Н.Л., Алєєва І.В., М`ясищева А.М.) ухвалу
Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 11.09.2007 року
-скасував, справу скерував для подальшого розгляду до Іллічівського районного
суду, з посиланням на те, що за своєю організаційно - правовою формою
колективні підприємства засновані на власності трудового колективу не є
тотожними господарським товариствам, отже, при вирішення питання про
підсудність спору між фізичною особою, який був членом трудового колективу та
колективним підприємством про стягнення вартості вкладу в майні підприємства,
суд вийшов за межі підвідомчості господарських судів, визначених статтею 12
Господарського процесуального кодексу України.

Колективне
підприємство "Фірма"Азовбудматеріали" звернулося до Вищого
господарського суду із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 29.10.2007 року, просить скасувати, як таку що ухвалена
з порушенням норм процесуального права, а саме:   частини 1 статті 167 Господарського кодексу
України та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів" та залишити без змін
ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 11.09.2007 року.
Скаржник вважає, що спір щодо виплати вартості вкладу є спір з корпоративних
прав і суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та
прийняв обґрунтоване рішення про направлення справи на розгляд за підсудністю
до господарського суду, а Донецький апеляційний господарський суд  не застосував зазначені норми матеріального
права, а тому помилково визначив підсудність даного спору суду загальної
юрисдикції.

Заслухавши
доповідь судді Гоголь Т.Г., перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності застосування норм матеріального та процесуального права в
постанові Запорізького апеляційного господарського суду, колегія суддів
зазначає наступне.

Законом
України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" від 15.12.2006 року №483-V статтю 12 Господарського кодексу
України було доповнено пунктом 4. За приписами цієї норми справи, що виникають
з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів, віднесені до юрисдикції господарських
судів.

Отже
до підвідомчості господарських судів віднесені справи з категорії, що чітко визначені
пунктом названої статті Господарського процесуального кодексу України.

Статтею
1 Закону України "Про господарські товариства" визначено поняття
"Господарського товариства", а саме: господарськими товариствами за
цим Законом визнаються підприємства, установи, організації,  створені на засадах угоди юридичними особами
і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою
одержання прибутку.  До господарських
товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю,
товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні
товариства.

Предметом
позову у даній справі є матеріально-правова вимога громадянина ОСОБА_1 до
Колективного підприємства "Фірма "Азовбудматеріали" про
стягнення  вартості  частки у колективній власності  .

За
визначенням, наведеним у статті 23 Закону України "Про
власність"  до власності   колективного
підприємства відноситься вироблена продукція, одержані  доходи,
а  також  інше
майно,  придбане  на підставах, не заборонених законом. Також у
майні колективного підприємства визначаються вклади його працівників.

При
цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що   відповідач
у справі є самостійною юридичною особою і за своєю організаційно
-правовою формою є колективним підприємством.

Виходячи
з приписів пункту 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу  України
та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи щодо
організаційно -правової форми відповідача і предмету спору, судова колегія касаційної
інстанції приходить до висновку про непідвідомчість цього спору   господарському суду.

До
висновку про непідсудність даного спору господарським судам України прийшов і
Донецький апеляційний господарський суд, проте розгляд апеляційної скарги
Колективного підприємства "Фірма "Азовбудматеріали" не міг
здійснюватись Донецьким апеляційним господарським судом, через відсутність
процесуальних повноважень зважаючи на наступне.

Після
набрання чинності Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів
України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з
корпоративних спорів" від 15.12.2006 року №483-V, згідно з вимогами пункту
2 перехідних положень, заяви і скарги у справах, передбачених пунктом 4 частини
першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, по яких не
порушено (не відкрито) провадження, розглядаються господарським судом у
порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Після
набрання чинності цим Законом касаційні скарги (подання) на судові рішення у
справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, підлягають
розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Судові
рішення у справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону,
які ухвалені судами до набрання чинності цим Законом і не набрали законної
сили, можуть бути оскаржені до апеляційного господарського суду за
місцезнаходженням господарського товариства в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України, і в строки, визначені
процесуальним законом, за правилами якого була розглянута справа чи
постановлено рішення суду першої інстанції ( пункт  3 Прикінцевих положень).

Таким
чином прикінцевими положенням  Закону
України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" апеляційному господарському суду України надано право здійснювати
апеляційне провадження лише у справах, які ухвалені судами загальної юрисдикції
до набрання чинності цим Законом і які не набрали законної сили.

Проте
ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області було
прийнято 11.09.2007року, тобто вже після набрання чинності Законом України від
15.12.2006 року №483-V, у зв'язку з чим Донецький апеляційний господарський суд
не мав процесуальних повноважень на здійснення апеляційного провадження у
справі. Окрім того скаржник, оскаржуючи ухвалу Іллічівського районного суду,
звернувся з апеляційною скаргою  саме до
апеляційного суду Донецької області, тобто за встановленою підвідомчістю.

Зважаючи
на викладене, постанова Донецького апеляційного господарського суду від  29.10.2007року підлягає скасуванню, а справа
підлягає направленню до апеляційного суду Донецької області.

Керуючись
пунктом 1 статті 80, статтями 1115, 1119, 11110,
11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Донецького апеляційного господарського суду від
29.10.2007року у справі №2-2157/2007 скасувати.

Справу
направити до апеляційного суду Донецької області.

Касаційну
скаргу Колективного підприємства "Фірма" Азовбудматеріали"
задовольнити частково

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді                                                                                 Т.Гоголь

В.Швець