ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"14" квітня 2008 р.                                        Справа № 14/301а/19а

16 год. 10 хв. Господарський суд Чернігівської області у складі

Головуючого          - судді Книш Н.Ю.

При секретарі судового засідання –Калюжна Н.І.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кузнєцова В.О. нач.юридичного відділу, довіреність №18/3186 від 03.12.07р.

Від відповідача-1: Чугай О.О. юрисконсульт, довіреність №349 від 22.01.08р.

Від відповідача-2: Шапоренко С.В., головний спеціаліст юрвідділу, дов. №3 від 03.01.08р.

Розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу № 14/301а/19а

Позивач: Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз”, вул. Любецька 68, м.Чернігів,14000

Відповідач-1: Коропський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, смт.Короп, вул.Кибальчича,8 (поштова адреса:м. Чернігів, пр.Перемоги,74)

Відповідач-2: Головне управління Державного казначейства України у Чернігівській області м.Чернігів, вул.Комсомольська,27.

Предмет спору: про стягнення 10 327грн.65коп.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Чернігівської області відкрито провадження в адміністративній справі №14/301а за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" до Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення з відповідача 6313,10грн. боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2002 по 2005р.р. ним здійснено поставку природного газу споживачам - працівникам органів внутрішніх справ Кваско М.Г., Матвієнко М.П., Скубач М.О., Чмир В.М., Мороз Г.Ю., Солодкий С.І., що Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області є органом, який відповідно до постанови КМУ від 04.03.02р. №256 „Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету” повинен відшкодовувати витрати ВАТ „Чернігівгаз” по газопостачанню пільговим категоріям населення.

У попередньому судовому засіданні 20.12.07р. представником Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області подано пояснення №03-16/1952 від 18.12.07р., в якому управління заперечувало проти позову посилаючись на те, що управління праці є органом, який виступає головним розпорядником коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення окремим категоріям громадян, що управління веде персоніфікований облік отримувачів пільг, на витрати яких розповсюджується дана субвенція, що на період 2002-2005р.р. субвенцією не передбачена така категорія пільговиків як працівники міліції.

Представником позивача в попередньому судовому засіданні подано заяву №18/30 від 09.01.08р., в якій збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області 9328,10грн. боргу та стягнути з Державного бюджету 93,28грн. судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 2002 по 2005р.р. ним також здійснено поставку природного газу споживачам - працівникам органів внутрішніх справ Лисюк М.М., Белан М.І., П’ятенко О.В., що судами загальної юрисдикції першої, апеляційної та касаційної інстанцій в задоволенні позовних вимог ВАТ „Чернігівгаз” щодо стягнення з працівників органів внутрішніх справ заборгованості по сплаті за природний газ було відмовлено з підстав наявності права на пільгу по оплаті за спожитий природний газ згідно ст.22 Закону України „Про міліцію”.

Представником позивача в попередньому судовому засіданні 11.01.08р. подано заяву №18/31 від 09.01.08р., в якій просив залучити як другого відповідача по справі №14/301а Коропський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ( смт.Короп, вул.Кибальчича,8), та стягнути з Коропського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача 9226,49грн. боргу, стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь позивача - 101,61грн. боргу, стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 93,28грн. судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на відповідний Закон України „Про Державний бюджет України” на 2002р., на 2003р., на 2004р., на 2005р., постанову Кабінету Міністрів України від 31.03.03р. №426, а також на те, що споживачі природного газу Кваско М.Г., Матвієнко М.П., Скубач М.О., Чмир В.М., Мороз Г.Ю., Солодкий С.І., Лисюк М.М., Белан М.І., П’ятенко О.В. в період з 2002р. по 2005р. були працівниками Коропського районного відділу УМВС України в Чернігівській області і компенсувати витрати здійсненні ВАТ „Чернігівгаз” з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ необхідно за рахунок даної бюджетної установи. Позивач також зазначив, що Лисюк М.М. являвся працівником Коропського РВ УМВС до 04.03.04р., а потім був звільнений з органів МВС за віком. Суд задовольнив клопотання позивача та залучив до справи відповідача - Коропський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (смт.Короп, вул.Кибальчича,8), та прийняв збільшення розміру позовних вимог на суму 3015,00грн., про що винесена ухвала від 11.01.08р.

У письмовому поясненні №18/150 від 21.01.08р. позивач констатував, що борг Коропського РВ УМВС України в Чернігівській області щодо компенсації витрат ВАТ „Чернігівгаз”, що виникли при постачанні природного газу працівникам міліції, які мають право на пільгу відповідно до ст.20 ЗУ „Про міліцію”, складає 9226,49грн., а борг відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області перед ВАТ „Чернігівгаз” складає 101,61грн.

У поданому поясненні №06-18/232 від 29.01.07р. Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області заперечує проти позову на суму 101,61грн., несплаченої заборгованість споживача Лисюка М.М. за період з 01.03.04р. по 01.03.05р.

У поданих письмових запереченнях від 30.01.08р. та від 18.02. 08р. Коропський РВ УМВС України в Чернігівській області вимоги не визнає, посилаючись на те, що норми ЗУ „Про міліцію” не містять жодного посилання на компенсацію організаціям, що надають житлово-комунальні послуги, сум наданих працівникам міліції пільг, не покладають на органи внутрішніх справ обов’язок відшкодувати ВАТ „Чернігівгаз” вартість наданих працівникам ОВС пільг, що також не передбачають такий обов’язок відповідача і ЗУ „Про Державний бюджет України” на відповідний рік –2002, 2003, 2004, 2005. Також відповідач зазначив, що він не може здійснювати виплати на компенсацію ВАТ „Чернігівгаз” витрат з надання пільг працівникам Коропського РВ, оскільки це буде нецільовим використанням бюджетних коштів, що кваліфікується бюджетним законодавством як бюджетне правопорушення, передбачене ст.119 Бюджетного кодексу України. Крім того, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог у зв’язку з пропущенням позивачем строків позовної давності.

Відповідно до заяви №18/446 від 15.02.08р. позивач просив збільшити позовні вимог на суму 999,55грн., залучити як третього відповідача по справі управління Державного казначейства у Чернігівській області (м. Чернігів, вул.Комсомольська,27), компенсувати за рахунок Коропського районного відділу УМВС України в Чернігівській області та Управління Державного казначейства у Чернігівській області витрати здійснені ВАТ „Чернігівгаз” з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ шляхом стягнення суми в розмірі 10327,65грн. та стягнути з державного бюджету на користь позивача державне мито в сумі 103,27грн. Суд прийняв збільшення розміру позовних вимог на суму 999,55грн., суд залучив в якості відповідача - Управління Державного казначейства у Чернігівській області (м. Чернігів, вул.Комсомольська,27), про що винесено ухвалу від 20.02.08р.

У поясненні №18/616 від 04.03.08р. позивач не погоджується із запереченнями Коропського районного відділу УМВС вважаючи їх необґрунтованими посилаючись на те, що фінансування органів внутрішніх справ здійснюється за рахунок державного бюджету, а отже надання пільг працівникам міліції за рахунок ВАТ „Чернігівгаз” є неприпустимим та суперечить принципам фінансування органів державної влади, у тому числі ЗУ „Про міліцію”, що відповідно до „Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового складу і начальницького складу”, пільги, компенсації і гарантії, на які має право пільговик надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування комунальними послугами, що працівник бюджетної установи для відшкодування фактичних витрат подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за природний газ і грошовий еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується установою разом з іншими щомісячними виплатами, що держава гарантуючи соціальний захист працівникам міліції, поклала на Коропський РВ обов’язок як бюджетної організації здійснювати відшкодування фактичних витрат пільговикам за користування комунальними послугами, що перебіг строку для звернення з адміністративним позовом по даній справі починається після невиконання Коропським РВ вимоги про компенсацію витрат за надання пільг працівникам органів внутрішніх справ №18/6 від 03.01.08р.

У поданому поясненні №18/657 від 06.03.08р. позивач зазначив розмір заявленої до стягнення компенсації за 2002рік по кожному працівнику Коропського РВ УМВС.

Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області у відзиві на позов №14-12/123/1317 від 06.03.08р. заперечує проти позову посилаючись на те, що органи Державного казначейства відповідно до покладених на них завдань, здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та здійснюють платежі з бюджету в порядку, встановленому ст.51 Бюджетного кодексу України, що предметом даного спору є договірні зобов’язання сторін, що ст.25 Бюджетного кодексу України в імперативній формі передбачає, що безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, в рахунок погашення зобов’язань таких бюджетних установ не допускається. Відповідач зазначає, що згідно ЗУ „Про міліцію” міліція є єдиною системою органів, що входять до структури МВС України, яке виступає головним розпорядником бюджетних коштів, а отже Коропський районний відділ УМВС України в Чернігівській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, виділених на утримання даної установи, що п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів, що органи Державного казначейства України не мають права встановлювати загальнодержавні видатки та змінювати їх цільове спрямування, що Головному Управлінню не встановлені бюджетні призначення та не надані бюджетні асигнування для компенсації витрат здійснених позивачем з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ, що головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області є окремою юридичною особою, несе відповідальність виключно за своїми зобов’язаннями, прав і законних інтересів позивача не порушувало, не є стороною договору, в матеріалах справи відсутні будь-які докази причетності органу казначейства до даних правовідносин.

У поданих в попередньому судовому засіданні 12.03.08р. представником відповідача –Коропського РВ УМВС письмових запереченнях зазначено, що позивачем необґрунтовано збільшені суми наданих пільг по відношенню до тих, які зазначені у відповідних рішеннях суду, за один і той же період по наступним працівника Коропського РВ: Скубач М.О. з 1719,51грн. на 2808,42грн., Лисюк М.М. з 1109,22грн. на 1269,70грн., Матвієнко М.П. з 633,33грн. на 690,12грн, що нові суми рішеннями загальної юрисдикції не визначені, не встановлено чи є це заборгованість за надані послуги чи сумою пільг. Крім того, відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності по правовідносинам, по яким строк позовної давності вже минув і вважав безпідставними посилання позивача на переривання строку позовної давності у зв’язку з провадженнями по справах за позовами позивача до працівників ОВС.

Позивач не погоджувався із запереченнями Управління Державного казначейства України в Чернігівській області та виклав з цього приводу свою позицію в письмових поясненнях за №18/751 від 17.03.08р., вказавши на те, що в даній справі є необхідним залучення управління як фінансового органу, через який проходить розпорядження грошовими коштами держави, що позов до відповідачів пред’явлено враховуючи вимоги ЗУ „Про державний бюджет на 2002 рік”, ЗУ „Про державний бюджет на 2003 рік”, ЗУ „Про державний бюджет на 2004 рік”, ЗУ „Про державний бюджет на 2005 рік”, Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового складу і начальницького складу, ЗУ „Про міліцію”, а не на підставі договірних зобов’язань між позивачем та працівниками органів внутрішніх справ.

Позивачем подана заява №18/603 від 03.03.08р., в якій відмовився від позовних вимог про стягнення боргу в розмірі 101,61грн. з Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Ухвалою суду від 12.03.08р. закрито провадження у справі в частині стягнення боргу в сумі 101,61грн. з Управління праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області, у зв’язку з чим відповідачем 1 - є Коропський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, відповідачем 2 –є Управління Державного казначейства у Чернігівській області.

Суд здійснив заміну відповідача - Управління Державного казначейства у Чернігівській області (ідентифікаційний код 22824670) його правонаступником - Головне управління Державного казначейства України у Чернігівській області (ідентифікаційний код 22824670, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 27), про що вказано в ухвалі суду від 19.03.08р.

У поданих 01.04.08р. відповідачем-1 додаткових письмових запереченнях були підтримані раніше ним викладені заперечення проти вимог позивача.

Відповідачем-2 подано лист від 03.04.08р., в якому зазначив, що у разі задоволення позовних вимог позивача, в рішенні суду необхідно зазначити, що сума компенсації пільг наданих працівникам Коропського РВ повинна стягуватись за рахунок коштів загального Фонду Коропського РВ, які надходять на компенсацію фактичних витрат працівникам міліції на пільгове матеріальне забезпечення.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у розрахунку суми компенсації по кожному працівнику Коропського РВ позивачем було допущено помилки у визначенні сум, які пред'явлені до компенсації, так по гр. Скубач М.О. сума компенсації становить 2482,56грн., по гр.. Матвієнко М.П. –681,73грн., по гр..Лисюк М.М. - 1212,49грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідачів, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до приписів ст. 22 Закону України „Про міліцію”, в редакції яка діла протягом 2002р.-2005р., Держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Працівники міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу, і члени їх сімей, які проживають з ними, забезпечуються безплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими законодавством.

Відповідно до ст.24 Закону України „Про міліцію”, в редакції яка діла протягом 2002р.-2005р., фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюються за рахунок коштів республіканського і місцевих бюджетів, а також за рахунок кошів, які надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян.

Як свідчать матеріали справи, позивачем протягом 2002-2005р.р. було здійснено постачання природного газу працівникам відповідача-1: гр.Мороз Г.Ю., гр.Чмир В.М., гр.Скубач М.О., гр.Солодкий С.І., гр.. Кваско М.Г., гр.Матвієнко М.П., гр.Лисюк М.М., гр.Белан М.І., гр..П’ятенко О.В.

Як пояснює позивач, вищевказані працівники органів внутрішніх справ не виконали свої зобов’язання щодо повної оплати вартості природного газу, в результаті чого виникла заборгованість, за стягненням якої позивач звернувся до суду за місцем проживання громадян.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25.05.05р. по справі №2-25-05 відмовлено у задоволенні позовної заяви ВАТ „Чернігівгаз” в особі Коропського управління по газопостачанню та газифікації „Коропгаз” до Матвієнка Миколи Павловича про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання в сумі 633грн.33коп. за період 2002-2004р. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.08.05р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10.08.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25.05.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23.08.05р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 30.05.05р. по справі №2-63-05 відмовлено у задоволенні позовної заяви ВАТ „Чернігівгаз” в особі Коропського управління по газопостачанню та газифікації „Коропгаз” до Кваска Миколи Григоровича про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання в сумі 1110грн.53коп. за період 2002-2004р. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 30.05.05р. залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 08.08.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 30.05.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 31.05.05р. по справі №2-96-05 відмовлено у задоволенні позовної заяви ВАТ „Чернігівгаз” в особі Коропського управління по газопостачанню та газифікації „Коропгаз” до Чмира Віктора Михайловича про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання в сумі 2076грн.53коп. за період 2002-2004р. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10.08.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 31.05.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02.06.05р. по справі №2-73-05 відмовлено у задоволенні позовної заяви ВАТ „Чернігівгаз” в особі Коропського управління по газопостачанню та газифікації „Коропгаз” до Скубач Михайла Онісимовича про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання в сумі 1719грн.51коп. за період 2002-2004р. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.08.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 02.06.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.05р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02.06.05р. по справі №2-99-05 відмовлено у задоволенні позовної заяви ВАТ „Чернігівгаз” в особі Коропського управління по газопостачанню та газифікації „Коропгаз” до Мороз Галини Юріївни про стягнення заборгованості за надання послуг з газопостачання в сумі 294грн.19коп. за період 2002- вересень 2003р. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30.08.05р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.08.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 02.06.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 30.08.05р. залишено без змін.

Рішенням місцевого Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25.05.05р. по справі №2-653-2005р. стягнуто з Солодкого Станіслава Івановича на користь ВАТ „Чернігівгаз” в рахунок відшкодування заборгованості за надані послуги з газопостачання 49,05грн. за період з квітня 2002р. по листопад 2004р., в решті стягнення заявленої суми боргу (528,31грн.) було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.08.05р. рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 18.09.06р. відмовлено ВАТ „Чернігівгаз” у відкритті касаційного провадження.

Рішенням Коропського районного суду від 13.09.05р. відмовлено у задоволенні позову ВАТ „Чернігівгаз” до Лисюка Миколи Миколайовича про стягнення 466,19грн. заборгованості за надані послуги з газопостачання. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04.10.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 13.09.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 22.11.05р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду від 25.10.05р. відмовлено у задоволенні позову ВАТ „Чернігівгаз” до Белана Миколи Івановича про стягнення 466,19грн. заборгованості за надані послуги з газопостачання. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07.11.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25.10.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 30.01.06р. залишено без змін.

Рішенням Коропського районного суду від 15.09.05р. відмовлено у задоволенні позову ВАТ „Чернігівгаз” до П’ятенко Олександра Володимировича про стягнення 1439,59грн. заборгованості за спожитий газ. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18.10.07р. рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 15.09.05р. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 09.12.05р. залишено без змін.

Вищевказані рішення мотивовані тим, що відповідно до ст.22 Закону України „Про міліцію” держава гарантувала працівникам міліції соціальний захист, а саме відповідно до ч.5 вказаної статті працівники міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу до яких зокрема відноситься смт.Короп і члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються безоплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими законодавством. Відповідно до ч.6 ст.22 Закону за працівниками міліції, які звільняються зі служби за віком, хворобою, або вислугою років, зберігаються право на пільги за законом. Також рішення мотивовані тим, що рішенням Конституційного Суду України від 17.03.04р. та іншим рішенням цього ж суду від 01.12.04р. щодо відповідності Конституції України положень Закону України „Про Державний бюджет” на 2003-2004 роки щодо соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, визнано неконституційними правові норми Закону України „Про Державний бюджет” на 2003-2004 роки, що зупиняють дію передбачених Законами України пільг, компенсацій і гарантій працівників правоохоронних органів, що Законом України „Про Державний бюджет на 2002 рік” дія даної правової норми не зупинялась.

Таким чином, судові інстанції дійшли висновку, що працівники міліції, які проживають в селищі міського типу мають право на пільги передбачені Законом України „Про міліцію”.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем до матеріалів справи подано остаточний Розрахунок суми компенсації витрат з надання пільг по кожному працівнику Коропського РВ (т.2 а.с.148-149), згідно якого позивачем визначена загальна сума 10327,65грн. компенсації витрат з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ, та яка заявлена до стягнення з відповідачів 1 та 2.

Згідно поданого розрахунку позивач визначив розмір компенсації витрат з надання пільг по кожному працівнику відповідача-1:

гр.Мороз Г.Ю. - за 2002р. –113,13грн., за 2003р. –175,59грн., всього 288,72грн.;

гр.Чмир В.М. - за 2002р. –308,16грн., за 2003р. –930,83грн., за 2004р. –724,33грн., всього 1963,31грн.;

гр.Скубач М.О. - за 2002р. –554,53грн., за 2003р. –1411,03грн., за 2004р. – 842,86грн., всього 2808,42грн.;

гр.Солодкий С.І. - за 2002р. –192,39грн., за 2003р. –158,28грн., за 2004р. –124,66грн., всього 475,33грн.;

гр.Кваско М.Г. - за 2002р. –215,84грн., за 424,20грн., за 2004р. –357,45грн., всього 997,49грн.;

гр.Матвієнко М.П. - за 2002р. –210,47грн., за 2003р. –229,23грн., за 2004р. –250,51грн., всього 690,21грн.;

гр.Лисюк М.М. - за 2002р. –359,70грн., за 2003р. –647,50грн., за 2004р. –262,50грн., всього 1269,70грн.;

гр.Белан М.І. - за 2002р. –42,87грн., за 2003р. –117,25грн., за 2004р. –78,93грн., за 2005р. – 181,57грн., всього 420,62грн.;

гр.П’ятенко О.В. - за 2002р. –130,19грн., за 2003р. –464,11грн., за 2004р. –425,93грн., за 2005р. –393,62грн., всього 1413,85грн.

Позивачем до матеріалів справи подані розрахунки заборгованості за спожитий природний газ громадянами Скубач М.А., Белан М.І., Солодкий С.І., П’ятенко О.В., .Мороз Г.Ю., Чмир В.М., Матвієнко М.П., Лисюк М.М., Кваско М.Г., копії квитанції з оплати та показниками об’єму спожитого природного газу (т.2 а.с.17- 89). Як пояснює позивач, розрахунки наведені з урахуванням наданих пільг та рішень судів по кожному з вказаних громадян.

Дослідивши наведений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми компенсації та приймаючи до уваги надані представником позивача в судовому засіданні пояснення, щодо допущення помилок при визначенні сум по гр. Скубач М.О., гр.Матвієнко М.П., гр.Лисюк М.М., суд приймає до уваги, що фактична сума компенсації заявлена до стягнення по гр. Скубач М.О. становить 2482,56грн., по гр.Матвієнко М.П. – 681,73грн., по гр.Лисюк М.М. - 1212,49грн.

03.01.08р. за №18/6 позивачем направлено Коропському районному відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області вимогу компенсувати витрати здійсненні товариством з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ, шляхом перерахування суми 6313,10грн. на розрахунковий рахунок позивача в 10-ти денний термін з дня отримання даної вимоги.

15.02.08р. за №18/440 позивачем направлено Коропському районному відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Управлінню праці та соціального захисту населення Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області, Управлінню Державного казначейства у Чернігівській області вимогу компенсувати витрати здійсненні товариством з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ, шляхом перерахування суми 10327,65грн. на розрахунковий рахунок позивача в 10-ти денний термін з дня отримання даної вимоги.

Віще перелічені вимоги позивача залишені відповідачами без задоволення.

Відповідно до п.3.4.4. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності (ліцензійні умови) з постачання природного газу за регульованим тарифом, які затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1043 від 12.08.99р., ліцензіат повинен постачати природний газ пільговим категоріям споживачів і має право на покриття витрат у порядку, встановленому актами законодавства.

Відповідно до п.3.4.5 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом, які затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №74 від 25.08.05р., ліцензіат (суб’єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом) зобов’язаний постачати природний газ споживачам, які мають право відповідно до законодавства України на пільги, субсидії (дотації) у сплаті за використаний природний газ. Газопостачальне підприємство має право на покриття витрат, пов’язаних з наданням пільг і субсидій (дотацій), які виникають при постачанні природного газу цим категоріям споживачів у порядку, встановленому законодавством України.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України про Державний бюджет України щорічно затверджуються асигнування для головних розпорядників коштів. Пунктом 2 Указу Президента України „Про заходи щодо забезпечення наповнення Державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни” від 28.02.1997р. №187 встановлено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку не пізніше ніж в місячний строк після затвердження відповідних бюджетів.

Пунктом 6 зазначеного Указу заборонено бюджетним організаціям: витрачати кошти на цілі, не передбачені затвердженими кошторисами доходів і видатків, та понадлімітне використання бюджетних асигнувань.

Статтею 53 Закону України „Про Державний бюджет на 2002 рік” установлено, що керівники бюджетних установ (військових формувань) утримують чисельність працівників (військовослужбовців) та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове утримання), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового утримання), затверджених для бюджетних установ (військових формувань) у кошторисах. Витрати на безоплатне матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, здійснюються за рахунок коштів на утримання цих установ.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.02р. „Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету” головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснювали до 31 грудня 2002 р. розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.

Невідшкодування сум наданих пільг працівникам міліції гр.Мороз Г.Ю., гр.Чмир В.М., гр.Скубач М.О., гр.Солодкий С.І., гр.Кваско М.Г., гр.Матвієнко М.П., гр.Лисюк М.М., гр.Белан М.І., гр.П’ятенко О.В. відбулося з вини позивача, який не визнав за працівниками ОВС у 2002 році права на пільги в повному обсязі, права на які пізніше були підтверджені рішеннями судів загальної юрисдикції, відповідно не подано списків до відповідних фінансових органів, і як наслідок своєчасно не отримало компенсації зазначених пільг.

Законами України „Про Державний бюджет України” на 2003р., 2004р., 2005р. відповідно ст.59, ст.78, ст.73 відмічено джерело фінансування витрат, які розглядаються, а саме „Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ. До таких витрат належать: знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія”.

У пункті 8 ст.7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів –бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Згідно ч.1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

31.03.2003р. за №426 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова, якою затверджено Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам (військовослужбовцям) бюджетних установ (військових формувань) (далі –Порядок).

Згідно п.2 Порядку пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики (далі - пільги), надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами та за проїзд. Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи.

У відповідності до п.3 Порядку видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Зазначені кошти передбачаються в кошторисах установ згідно з кодом економічної класифікації (КЕК) 1343 „Інші поточні трансферти населенню”.

Відповідно ч.5, 6 ст.51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов’язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та Законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Як свідчить подана відповідачем 1 довідка від 22.01.08р. за №350, кошториси установи на 2002-2007р.р. відповідач-1 не отримував з Державного бюджету кошти для компенсаційних витрат постачальникам комунальних послуг з надання пільг працівникам міліції, передбачених Законом України „Про міліцію”, на відшкодування пільг працівникам міліції на протязі 2002-2007 років.

Суд погоджується із запереченнями відповідачів стосовно безпідставного посилання позивача на Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, затверджений постановою КМУ від 31.03.03р. за №426, як на підставу відшкодування відповідачами позивачу сум наданих пільг працівникам міліції.

Як свідчить текст Порядку, він розроблений на виконання відповідних статей Державних бюджетів України на певний рік, та визначає правовідносини між працівником та бюджетною установою, зокрема п.2, 3 встановлено, що суб’єктом отримання компенсацій є пільговик, тобто працівник бюджетної установи, а не суб’єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг.

Відповідач-1 у поданих ним письмових поясненнях стверджує, що жодний працівник міліції з питання компенсувати витрати на пільгове забезпечення не звертався.

Відповідачем -1 подані довідки за підписом начальника Коропського РВ УМВС майора міліції В.П.Гейко стосовно грошового утримання працівників, так:

згідно довідки №1329 від 18.03.08р. гр.Скубач О.М. на протязі 2003-2004рр. та січня 2005р. не мала право на відшкодування фактичних витрат на безоплатне і пільгове матеріально-побутове забезпечення за рахунок в межах кошторисних призначень в зв’язку з тим, що її середньомісячне грошове утримання за 2003р. перевищувало шкалу прожиткового мінімуму, а в 2004-2005р. перевищувало розмір соціальної пільги;

згідно довідки №1330 від 18.03.08р. гр.Лисюк М.М. на протязі 2003р. січня-лютого 2004р. не мав право на відшкодування фактичних витрат на безоплатне і пільгове матеріально-побутове забезпечення за рахунок в межах кошторисних призначень в зв’язку з тим, що її середньомісячне грошове утримання за 2003р. перевищувало шкалу прожиткового мінімуму, а в 2004р. перевищувало розмір соціальної пільги;

згідно довідки №1326 від 18.03.08р. гр.Матвієнко М.П. на протязі 2003-2004рр. та січня-лютого 2005р. не мав право на відшкодування фактичних витрат на безоплатне і пільгове матеріально-побутове забезпечення за рахунок в межах кошторисних призначень в зв’язку з тим, що її середньомісячне грошове утримання за 2003р. перевищувало шкалу прожиткового мінімуму, а в 2004-2005р. перевищувало розмір соціальної пільги;

згідно довідки №1325 від 18.03.08р. гр.Кваско М.Г. на протязі 2003-2004рр. а січня-лютого 2005р. не мав право на відшкодування фактичних витрат на безоплатне і пільгове матеріально-побутове забезпечення за рахунок в межах кошторисних призначень в зв’язку з тим, що її середньомісячне грошове утримання за 2003р. перевищувало шкалу прожиткового мінімуму, а в 2004-2005р. перевищувало розмір соціальної пільги;

згідно довідок №1327, №1328, №1324, №1323, №1331 від 18.03.08р. гр.Мороз С.М., гр.Солодкий С.І., гр.Белан М.І., гр.Пятенко О.В., гр.Чмир В.М. на протязі 2003-2005рр. не мали право на відшкодування фактичних витрат на безоплатне і пільгове матеріально-побутове забезпечення за рахунок в межах кошторисних призначень в зв’язку з тим, що їх середньомісячне грошове утримання за 2003р. перевищувало шкалу прожиткового мінімуму, а в 2004-2005р. перевищувало розмір соціальної пільги.

Аналіз норм Закону України „Про міліцію”, ст.53 Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 рік”, ст.59 Закону України „Про Державний бюджет України на 2003 рік”, ст.78 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, ст.73 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, показує, що закони не містять посилань на компенсацію підприємствам, що надають комунальні послуги, сум наданих працівникам пільг, не покладає на органи внутрішніх справ обов’язок відшкодування безпосередньо постачальнику комунальних послуг, в даній справі - ВАТ „Чернігівгаз”, сум наданих працівникам міліції пільг, які гарантовані законодавством.

Відповідач-2 стверджує, що йому не встановлені бюджетні призначення, не надані бюджетні асигнування для компенсації витрат здійснених позивачем з надання пільг працівникам органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.95.Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Системний аналіз законодавства України показує, що органи Державного казначейства України не мають права встановлювати загальнодержавні видатки, змінювати їх цільове спрямування.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України, та статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як зазначається в частині першій статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, та відсутність зобов’язання у відповідача -1 та відповідача-2 компенсувати витрати за надані позивачем пільги працівникам міліції у період 2002-2005р.р., суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Оскільки, у відповідача-1 та відповідача-2 відсутнє зобов’язання перед ВАТ „Чернігівгаз” щодо компенсування витрат за надані на протязі 2002-2005р.р. пільги працівникам органів внутрішніх справ, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Керуючись ст. 22 Закону України „Про міліцію”, Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 31.03.03р. „Про затвердження порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу”, Законом України „Про Державний бюджет України на 2002 рік”, Законом України „Про Державний бюджет України на 2003 рік”, Законом України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, Законом України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, ст. 7, 25, 48, 51 Бюджетного кодексу України, ст. 17, 71, 94, 99, 136, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

1. У позові відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н.Ю.Книш

Постанова підписана 18.04.08р.

Суддя Н.Ю.Книш