ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"16" липня 2008 р.                                                            Справа №10/379-НА

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" м. Старокостянтинів

до Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції м. Старокостянтинів

про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2008 р. №/2 (від 12.12.2007р №/0, від 08.01.2008р. №/0)

Суддя Виноградова В.В.

Секретар судового засідання Маєвська Н.В.

Представники сторін:

від позивача Панфілова І.О. –за довіреністю від 17.06.2008р.

від відповідача Онищук Н.Ф. –за довіреністю №2 віл 15.01.2008р.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Постанова приймається 16.07.2008року, оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

Позивач , враховуючи уточнення позовних вимог, просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № /3 від 22.05.08р., № /2 від 12.03.08р., №/1 від 08.01.08р. , №/0 від 12.12.07р. про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 152550 грн., з яких 101700 грн. основного платежу, 50850 грн. штрафних санкцій, які прийняті на підставі акту перевірки №3181-23-31952591 від 28.11.07р. та за результатами адміністративного оскарження , за порушення вимог п.5.2.1, п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств».

Вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. Наголошує на тому, що в акті перевірки зазначено про порушення позивачем пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, зокрема, при списанні в 4 кварталі 2005року кредиторської заборгованості, яка рахувалась перед ПМП „Зоря” м. Красилів. З вказаним висновком позивач не погоджується з врахуванням того, що підпункт 5.2.1 п.5.2 ст.5 вказаного Закону не містить вимоги про те, що при списанні кредиторської заборгованості у зв’язку із закінченням строків позовної давності валові витрати коригуються на суму такої заборгованості. Також звертає увагу суду на те, що інші норми даного закону, а також будь - які інші нормативно - правові акти України не містять вимоги щодо коригування валових витрат при списанні кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

Зауважує, що згідно форми Декларації з податку на прибуток, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003 р. N 143, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 р. за № 271/7592 коригування валових витрат проводиться в рядку 5 „Коригування валових витрат” Декларації з податку на прибуток підприємства. Згідно Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства (затвердженого наказом ДПА України від 29,03.2003 р. N 143 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 р. за № 271/7592) рядок 5 Декларації складається із сум рядків 05.1, 05.2,05.3. Рядок 05.1 заповнюється на підставі вимог пункту 5.10 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, який не регулює правила податкового обліку безнадійної кредиторської заборгованості, з врахуванням чого коригування суми валових витрат, які відображається в рядку 05.1 Декларації, не стосується порядку списання в податковому обліку суми кредиторської заборгованості з простроченим строком позовної давності. Також наголошує на тому, що підпункт 5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановлює порядок збільшення валових витрат на суми витрат, які не були враховані в минулих звітних періодах, а отже, не стосується порядку податкового обліку простроченої кредиторської заборгованості. Зазначає, що в рядку 05.3 у складі валових витрат відображається сума кредиторської заборгованості покупця, яка погашається таким покупцем , але раніше була віднесена до валових витрат в порядку врегулювання сумнівної заборгованості , визначеному ст. 12 вищевказаного Закону.

Звертає увагу на те, що чинним законодавством України чітко визначено випадки коригування валових витрат та порядок їх коригування, інших випадків коригування валових витрат , ніж визначені Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Порядком складання декларації з податку на прибуток підприємства, законодавство не містить , в тому числі і порядку коригування валових витрат на суму списаної кредиторської заборгованості у зв’зку із закінченням строків позовної давності.

Наголошує також, що Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” чітко визначено і однозначно трактується порядок обліку кредиторської заборгованості покупця перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності. Посилаючись на ст.4,1.22 зазначеного Закону, вважає, що безнадійна кредиторська заборгованість із простроченими термінами позовної давності, так само як і визнана в порядку досудового врегулювання спорів сумнівна заборгованість, включається до валових доходів покупця. Податковий облік сумнівної та безнадійної кредиторської заборгованості покупця однаковий та відрізняється лише звітними періодами, в яких відбувається збільшення валових доходів.

Стосовно посилання відповідача на пункт 5.1 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, зокрема на те, що платником не здійснено компенсацію вартості товарів, які він отримав, у зв’язку з цим відсутністю підстав для віднесення вартості цих товарів до складу валових витрат, оскільки їх вартість не відповідає визначенню валових витрат, зазначив, що згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 53-5.7 цієї статті, тобто до валових витрат включаються як сплачені так і нараховані витрати.Звертає увагу, що п. 5.1 статті 5 зазначеного Закону визначає, що до валових витрат відносяться витрати, що здійснені як компенсація вартості товарів (робіт, послуг) придбаних для використання у власній господарській діяльності, а, пункт 5.2 статті 5 цього ж Закону визначає склад валових витрат, який є більш розширеним ніж пункт 5.1 статті 5 вказаного Закону. З врахуванням викладеного вважає неправомірним посилання відповідача на пункт 5.1 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, з вказівкою на те, що до валових витрат включається виключно вартість компенсованих товарів, робіт, послуг.

Також просить суд врахувати ту обставину, що закінчення строку позовної давності визначає лише неможливість особи звернутися до суду про захист свого права, і закінчення строку позовної давності не позбавляє боржника права на погашення своєї заборгованості, тобто не списує з підприємства - боржника обов'язок оплатити борг. З врахуванням викладеного вважає безпідставним висновок податкової інспекції про те, що у випадку закінчення строків позовної давності відсутні підстави для віднесення вартості неоплачених товарів до валових витрат у зв'язку з тим, що їх вартість не компенсована, оскільки до валових витрат відносяться як сплачені так і нараховані витрати, які пов’язані з господарською діяльністю, вартість товарів може бути компенсована і після закінчення строків позовної давності .Робить висновок, що оскільки заборгованість позивача перед ПМП „Зоря” м. Красилів в сумі 406822,92 грн. залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності, то така заборгованість в розумінні Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” є безповоротною фінансовою допомогою та включається до складу валових доходів на підставі підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 цього Закону. Зауважив, що позивач виконуючи вимоги підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в 4 кварталі 2005 року збільшив валовий дохід на суму кредиторської заборгованості, що залишилися не стягнутою після закінчення строку позовної давності, а саме на 406822,92 грн.

Відповідач проти позову заперечує, вважає оспорювані податкові повідомлення - рішення такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і прийнятими за результатами перевірки в ході якої встановлено факт порушення п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” № 334/94-ВР від 28.12.1994 року зі змінами та доповненнями - в ІУ кварталі 2005р при списанні кредиторської заборгованості, яка рахувалась перед позивачем, не зменшено валові витрати в сумі 406800 грн.

В обгрунтування своєї позиції посилається на п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” згідно яких платник податку - покупець на дату оприбуткування товару або на дату фактичного отримання результатів робіт (послуг) збільшує валові витрати виробництва. При цьому в разі затримки оплати вартості товарів (робіт, послуг) у покупця виникає кредиторська заборгованість. Якщо сума такої заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою залишилась нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, вона підпадає під визначення безповоротної фінансової допомоги та на підставі пп.4І.6 п.4.1 ст.4 Закону включається до складу його валових доходів. Зауважує, що згідно пункту 5.1 ст.5 Закону України валовими витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для подальшого використання у власній господарській діяльності. У зв’язку з тим, що платником не здійснено компенсацію вартості товарів, то відповідач вважає, що підстав для віднесення вартості цих товарів до валових витрат немає, оскільки їх вартість не відповідає визначенню валових витрат, наведеному у п.5.1 ст.5 Закону.

Посилається на лист ДПА України від 07 червня 2006 року №10751/7/15-0317 .

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне

Працівниками Старокостянтинівської ОДПІ 28.11.2007 року проведено виїзну планову перевірку Дочірнього підприємства „Старокостянтинівський молочний завод” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005р. по 30.06.2007р. ,за результатами якої складено акт №3181-23-31952591.

В ході перевірки, крім іншого, встановлено факт порушення п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 334/94-ВР від 28.12.1994 року у редакції Закону України від 22.05.1997 року № 283/97-ВР зі змінами та доповненнями - в ІУ кварталі 2005р. при списанні кредиторської заборгованості, яка рахувалась перед ПМП „Зоря” м. Красилів, не зменшено валові витрати в сумі 406822,92 грн., оскільки ним фактично не понесено витрат, в результаті чого занижено нарахування податку на прибуток за IY квартал 2005р. в сумі 101700 грн.

В результаті цього, внаслідок допущеного порушення податковим органом зроблено висновок про донарахування позивачу 101700 грн. податку на прибуток згідно вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” .

На підставі акту перевірки від 28.11.2007р. №3181-23-319525910 Старокостянтинівською ОДПІ, прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.12.2007р., №/0, яким визначено позивачу податкове зобов’язання по податку на прибуток в розмірі 152550 грн. (в т.ч. 101700 грн. –за основним платежем, 50850 грн. –за штрафними санкціями).

Позивач не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами адміністративного оскарження, скарги Дочірнього підприємства „Старокостянтинівський молочний завод” залишені без задоволення, та прийнято податкові повідомлення-рішення №/1 від 08.01.08р., №/2 від 12.03.2008р., № /3 від 22.05.08р., якими визначено позивачу податкове зобов’язання по податку на прибуток в розмірі 152550грн. (в т.ч. 101700 грн. –за основним платежем, 50850 грн. –за штрафними санкціями).

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями №/0 від 12.12.2007р., №/1 від 08.01.08р., №/2 від 12.03.2008р., № /3 від 22.05.08р. просить суд скасувати останні, як такі, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” № 334/94-ВР від 28.12.1994 року у редакції Закону України від 22.05.1997 року № 283/97-ВР зі змінами та доповненнями ( надалі Закону) об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Пунктом п.4.1 ст. Закону визначено , що валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Валовий доход включає, згідно підпункту 4.1.6 також доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді.

Згідно п.1.22.1 пункту 1.22 ст.1 Закону до безповоротної фінансової допомоги належать суми заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

У відповідності до п.5.1 Закону валові витрати виробництва та обігу –це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 5.2 зазначеного закону визначено склад валових витрат, до яких крім іншого згідно п.п.5.2.1 включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що до валових витрат включаються як сплачені так і нараховані витрати протягом звітного періоду.

Згідно п.11.2.1. ст.11 Закону, якою встановлені правила ведення податкового обліку ,датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Як вбачається з акту перевірки та не заперечується сторонами, позивач отримав від ПМП „Зоря” послуги на загальну суму 406822,92 грн. , тому на підставі п.11.2 ст.11 та п.5.2.1 ст.5 Закону вартість послуг була віднесена до складу валових витрат у податковому періоді, на який припадала перша подія ( отримання послуг) .

Оскільки вартість послуг залишилася не сплаченою по закінченні строку позовної давності така заборгованість відповідно до пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” є безповоротною фінансовою допомогою у розумінні п.1.22 ст.1 Закону і тому Дочірнім підприємством „Старокостянтинівський молочний завод” правомірно збільшено валовий дохід в 4 кварталі 2005року на суму кредиторської заборгованості.

Судом враховується, що пункт 5.1 ст.5 Закону не встановлює порядку ведення податкового обліку , а дає дише поняття валових витрат та їх складу.

Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачена норма, яка б зобов’язувала платника податку зменшувати або коригувати валові витрати на суму товарів( послуг) , віднесених до валових витрат по першій з подій , у разі неоплати товарів( послуг) у межах строку позовної давності та віднесення такої кредиторської заборгованості до валового доходу відповідно до вимог п.4.1.6 ст.4 Закону.

Крім того, судом зважається на те, що згідно форми Декларації з податку на прибуток, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003р. N143, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 8.04.2003 р. за № 271/7592 коригування валових витрат проводиться в рядку 5 „Коригування валових витрат” Декларації з податку на прибуток підприємства.

Порядком складання декларації з податку на прибуток підприємства затвердженого наказом ДПА України від 29,03.2003 р. N 143 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8.04.2003 р. за № 271/7592, визначено, що рядок 5 Декларації складається із сум рядків 05.1, 05.2, 05.3. , тобто чітко зазанчено випадки коригування валових витрат.

З аналізу положень Закону та Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства вбачається, що останні не містять порядку коригування валових витрат на суму списаної кредиторської заборгованості у зв’язку із закінченням строків позовної давності.

Судом також зважається на те, що відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності .затвердженого Наказом ДПА №429 від 16.09.2002 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2002 р. за N 1023/7311 факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об’єктивно та в повній мірі із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (п.1.7), не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб’єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів.( п.2). Як вбачається з акту перевірки , в останньому нечітко вказано за який сааме період встановлено заниження оподаткованого прибутку в р.3.1.2 -4 кв. 2006р., .р.3.1.5-4 кв.2005р., у висновках акту зазначено 4 кв. 2007р. , також суперечливо зазначено про виявлені порушення, в описовій частині акту вказано на порушення п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у висновку зазначається про порушення п.п.5.2.5 п.5 ст.5 даного закону.

Враховуючи вищенаведене, донарахування позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобов’язань по податку на прибуток в сумі 101700 грн. та відповідно і застосування штрафних санкцій на суму 50850 грн. є неправомірним та таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладені обставини та враховуючи приписи ст. 19 Конституції України відповідно яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. та ч.2, ст.71 КАС України, в силу яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає позовні вимоги позивача про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 12.12.2007р., №/1 від 08.01.08р., №/2 від 12.03.2008р., № /3 від 22.05.08р. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позову згідно ч.3 ст.94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем , присуджуються йому. При цьому згідно ч.1 ст.94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дочірнього підприємства „Старокостянтинівський молочний завод” м. Старокостянтинів до Старокостянтинівської об’єднаної державної податкової інспекції м. Старокостянтинів про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 12.12.2007р., №/1 від 08.01.08р., №/2 від 12.03.2008р., № /3 від 22.05.08р. задоволити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Старокостянтинівської об’єднаної державної податкової інспекції №/0 від 12.12.2007р., №/1 від 08.01.08р., №/2 від 12.03.2008р., № /3 від 22.05.08р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства „Старокостянтинівський молочний завод” (м. Старокостянтинів, вул. І. Франка, 47, код 31952591) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3грн. 40коп. (три гривні 40коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Дані заяви подаються до Львівського апеляційного адміністартивного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                       В.В. Виноградова

Постанова складена у повному обсязі і підписана 21.07.2008р.

Віддруковано 3 примірники:1 –до справи;2 –позивачу;3 –відповідачу.