СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.08
Справа № 13/50

За позовом відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Луганської обласної дирекції м.
Луганськ

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1
м. Свердловськ

про стягнення 4582,59 євро

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю.

Від позивача

Моргунов Є.Ю. дов. б/н від 22.01.08
р.

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за
кредитом в сумі 4166,66 євро, заборгованості за відсотками 308,69 євро, пені за
кредитом -99,5 євро, пені за процентами -7,74 євро.

21.04.2008 р. за клопотанням
відповідача у судовому засіданні була оголошена перерва до 11 годин 10 хвилин
12 травня 2008 року.

12 травня 2008 року представником
відповідача було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку
з чим у судовому засіданні була оголошена перерва до 12 годин 10 хвилин 22
травня 2008 року.

Після перерви, 22.05.2008 р.
відповідач, або його представник у судове засідання не прибули, про наявність
поважних причин неприбуття до судового засідання не повідомили.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності
учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття у судове засідання
відповідача, або його представника, який був належним чином повідомлений про
час і місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті
згідно положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що 14 травня 2007 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір
№ 011/04-02/570 за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит
у сумі 5000 євро 00 центів строком по 13 травня 2008 року із сплатою 22 %
річних.

Відповідно до п. 6.1. договору
відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно як відсотки за користування
кредитом так і нараховані відсотки.

Згідно п. 7.4. договору позивач має
право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, включаючи
нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у тому числі у
випадку прострочення оплати чергових платежів

Згідно п. 10.2 договору у випадку
порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом,
відповідач сплачує позивачу пеню від суми простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за
кожний день прострочення.

Позивач належним чином виконав
зобов'язання за договором та 15 травня 2007 року за меморіальним валютним
ордером № 2789 надав відповідачу кредит в сумі 5000 євро 00 центів.

Відповідач в порушення умов договору
з 31 серпня 2007 року заборгованість за договором не сплачує.

Позивач звернувся до господарського
суду Луганської області з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість за кредитом в сумі 4166,66 євро, заборгованість за
відсотками 308,69 євро, пеню за кредитом -99,5 євро, нараховану за період з
31.08.2007 р. по 06.02.2008 р. пеню за відсотками  -7,74 євро, нараховану за період з 01.11.2007
р. по 06.02.2008 р.

Відповідач доказів оплати боргу суду
не надав.

Відзивом від 12.05.2008 р. проти
задоволення позову відповідач заперечує, без зазначення підстав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну
дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати
майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги є
обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -45 євро 83 центів, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Луганської
обласної дирекції м. Луганськ вул. Совєтська 61 ідентифікаційний код 24197094 заборгованість
за кредитом в сумі 4166,66 євро, заборгованість за відсотками 308,69 євро, пеню
за кредитом -99,5 євро, пеню за відсотками
-7,74 євро, державне мито у сумі -45 євро 83 центів, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.,
наказ видати.

За згодою сторін у судовому засіданні
була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя
Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту
рішення

23
травня 2008 р.