ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2008 р.

№ 4/241

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства

"Компанія "Дніпро"

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 13.08.2007р. та

постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007р.

у справі №4/241

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Компанія "Дніпро"

до            Комунального підприємства "Херсонський комунальний

транспортний сервіс"

про            про стягнення 572 014,48 грн.

за заявою відповідача про відстрочку виконання

рішення господарського суду Херсонської області

від 27.12.2001р. у справі №4/241

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.12.2001р. у справі №4/241 присуджено до стягнення з КП "Херсонський комунальний транспортний сервіс" на користь ВАТ "Компанія "Дніпро" 341 410,0 грн. основного боргу, 9 804,61 грн. пені та судові витрати.

На виконання вказаного рішення господарським судом Херсонської області видано наказ від 11.01.2002р.

У липні 2007 року відповідач звернувся до господарського суду Херсонської області із заявою у порядку ст.121 ГПК України про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Херсонської області до 31 жовтня 2007р.

Позивач, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, посилається на відсутність підстав для відстрочки виконання рішення суду, оскільки більш ніж за п'ять років позивач не отримував від відповідача грошових коштів, останній ухиляється від виконання рішення суду шляхом безпідставного звернення до суду із скаргами на дії ДВС, апеляційними та касаційними скаргами, що призводить до зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 11.01.2002р. Також зазначає, що автобуси відповідача працюють на маршрутах і доказів їх зняття з маршрутів через не проведення конкурсу відповідачем на надано.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 13.08.2007р. (суддя Гридасов Ю.В.), залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.12.2007р. (головуючий, суддя Антонік С.Г., судді Кагітіна Л.П., Юхименко О.В.), задоволено заяву КП "Херсонський комунальний транспортний сервіс" про відстрочку виконання рішення суду. Відстрочено виконання пункту 1 рішення у справі від 27.12.2001р. щодо стягнення з відповідача на користь позивача 352 983,61 грн. до 31.10.2007р.

Вказані ухвала та постанова мотивовані тим, що відповідач є комунальним підприємством, заснованим на власності територіальної громади, фінансується з бюджетних коштів. Головним джерелом прибутку відповідача є транспортні перевезення громадян на маршрутах загального користування у м.Херсоні. На теперішній час конкурс на таке перевезення Управлінням транспорту та зв'язку Херсонської міської ради не проводився, тому відповідач позбавлений основного джерела прибутку. Примусове виконання наказу може призвести до ліквідації підприємства через фінансову неспроможність. Оскільки конкурс на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування Управлінням транспорту та зв'язку призначено на жовтень 2007р., то суди визнали за можливе відстрочити виконання рішення до цього періоду.

У підтвердження відсутності оборотів на рахунку відповідача останнім надано звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2007р, баланс станом на 30.06.2007р., довідку Херсонської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен банк "Аваль" від 01.08.2007р., довідку ВАТ Банк "Фінанси та кредит" від 01.08.2007р., лист –звернення до Херсонської міської ради про включення до бюджету 2007р. або до наступного бюджетного року вимог позивача про виконання наказів суду у справах №4/241 та №15/231-06.

Наведені обставини судами двох інстанцій визнано такими, що роблять неможливим виконання рішення господарського суду Херсонської області від 27.12.2001р., і дають підстави дійти висновку про необхідність відстрочити виконання рішення до 31.10.2007р. –моменту проведення конкурсу та визначення переможця.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

В силу ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України “Про виконавче провадження".

В силу ст.121 ГПК України господарському суду надано право при наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, за заявою сторони надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, в силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як вбачається із змісту заяви про відстрочку виконання рішення у даній справі від 27.12.2001р. та доповнень до неї (а.с.41, 47 т.3), заявник посилається на те, що він фінансується з бюджетних коштів і його головним джерелом прибутку є транспортні перевезення громадян на маршрутах загального користування у м.Херсоні. Оскільки конкурс на таке перевезення Управлінням транспорту та зв'язку Херсонської міської ради не проводився, то відповідач позбавлений основного джерела прибутку, що унеможливлює виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодних доказів неможливості виконання рішення господарського суду у справі №4/241. Не надано відповідачем й доказів тяжкого фінансового стану його підприємства, а позивачем заперечувалось задоволення заяви відповідача з тих підстав, що спір у даній справі триває з 2001 року, а дії відповідача щодо ухилення від виконання рішення суду призводять до порушення його права на отримання від відповідача належних позивачу грошових коштів. Проте, задовольняючи заяву відповідача, суди двох інстанцій не врахували наведених обставин та вину останнього у виникненні спору.

Суди двох інстанцій не звернули уваги й на те, що відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" способів виконання рішення суду.

Відповідно до ст.96 ЦК України, юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність доказів того, що відповідач не може виконати рішення суду у встановлений строк, та про наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не знаходиться у відповідності з наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи суду апеляційної інстанції про те, що на момент прийняття постанови апеляційною інстанцією строк надання відстрочки виконання рішення сплинув і наказ суду знаходиться на примусовому виконанні у ДВС, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою для залишення в силі незаконної та необґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди двох інстанцій, задовольнивши заяву відповідача, не врахували вимог названих вище статей, не повно і не всебічно перевірили всі обставини справи, з огляду на вимоги ст.121 ГПК України, не дали належну правову оцінку запереченням позивача. Тому оскаржувані ухвала та постанова підлягають скасуванню, а заява відповідача - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Компанія "Дніпро" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Херсонської області від 13.08.2007р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. у справі №4/241 скасувати.

3. Заяву Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" про відстрочку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 27.12.2001р. у справі №4/241 залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій