КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2008                                                                                           № 42/271

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Студенця В.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача - не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.07.2008

у справі № 42/271

за позовом                               Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

до                                                   Орендного підприємства "6-й Київський авторемонтний завод"

про                                                  стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов"язання, ціна позову 150423,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна енергопостачальна компанія “Київенерго” (далі – АЕК “Київенерго”) звернулася до господарського суду м. Києва з позовом до Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” (далі – ОП “6-й Київський авторемонтний завод”) про стягнення 150423,03 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.06.2008 порушено провадження у справі № 42/271 за позовом АЕК “Київенерго” до ОП “6-й Київський авторемонтний завод” про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов’язання, ціна позову 150423,03 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.07.2008 позов задоволено повністю. Суд стягнув з ОП “6-й Київський авторемонтний завод” на користь АЕК “Київенерго” 110695,63 грн. боргу, 26920,18 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 4011,67 грн. три проценти річних з простроченої суми, 8795,55 грн. пені.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 23.07.2008 ОП “6-й Київський авторемонтний завод” подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОП “6-й Київський авторемонтний завод” посилається на те, що підприємство не мало змоги направити повноважного представника в засідання суду призначене на 23.07.2008 і у зв’язку з цим заявило відповідне клопотання. Однак суд не надав змоги належним чином захистити власні інтереси, чим позбавив підприємство в повній мірі скористатися правами наданими процесуальним законодавством.

АЕК “Київенерго” проти доводів наведених в апеляційній скарзі заперечувала та просила рішення господарського суду м. Києва від 23.07.2008 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОП “6-й Київський авторемонтний завод” – без задоволення.

У зв’язку з неявкою в засідання суду, призначене на 29.09.2008 представників ОП “6-й Київський авторемонтний завод” ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2008 розгляд справи було відкладено 20.10.2008.

В засідання суду, призначене на 20.10.2008 АЕК “Київенерго” та ОП “6-й Київський авторемонтний завод” поважних представників не направили та не повідомили суд про причини їх неявки.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між АЕК “Київенерго” та ОП “6-й Київський авторемонтний завод” 01.09.1999 було укладено договір № 810336 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у горячій воді, на умовах, передбачених договором ( п.1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що при виконанні умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов’язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.2.1 договору АЕК “Київенерго” зобов’язалась постачати ОП “6-й Київський авторемонтний завод” теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб: опалення та вентиляцію – в період опалювального сезону; гарячого водопостачання – протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до договору.

Згідно п. 2.3.1 договору ОП “6-й Київський авторемонтний завод” зобов’язалося своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору (п.2.3.3 договору).

Облік споживання ОП “6-й Київський авторемонтний завод” теплової енергії проводиться розрахунковим способом (п.5.1 договору).

Згідно п. 6.3.4 договору ОП “6-й Київський авторемонтний завод” несе відповідальність за виконання порядку розрахунків за теплову енергію викладених в додатку № 4 договору.

Відповідно до п.8.1 договору договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 3.1.12.1999.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін ( п. 8.4 договору).

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням того, що внаслідок укладення між сторонами, які є суб’єктами господарювання, договору, між ними виникли господарські зобов’язання, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням ГК України, то до спору, що виник, підлягають застосуванню норми ЦК України з урахуванням особливостей ГК України.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами договору № 77 від 15.12.1998, він за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ОП “6-й Київський авторемонтний завод” належним чином умови договору № 810336 від 01.09.1999 на постачання теплової енергії у гарячій воді не виконує і за період з 01.11.2005 по 01.05.2008 його заборгованість за використану теплову енергію перед АЕК “Київенерго” складає суму 110695,63 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7 додатку № 4 договору передбачено, що ОП “6-й Київський авторемонтний завод” на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день, до моменту повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОП “6-й Київський авторемонтний завод” на користь АЕК “Київенерго” 110695,63 грн. основного боргу, 26920,18 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 4011,67 грн. три проценти річних з простроченої суми та 8795,55 грн. пені.

Доводи наведені ОП “6-й Київський авторемонтний завод” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 23.07.2008.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 23.07.2008 у справі № 42/271 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Орендного підприємства “6-й Київський авторемонтний завод” - без задоволення.

2. Матеріали справи № 42/271 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

27.10.08 (відправлено)