ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.06.08р.

Справа № 26/100-08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Ізюмська приватна пивоварня», м. Ізюм Харківської області

До приватного підприємства «Нікопольська приватна пивоварня», м. Нікополь

Про повернення об»єкту оренди, стягнення заборгованості по орендній платі та неустойки

та

За зустрічним позовом приватного підприємства «Нікопольська приватна пивоварня», м. Нікополь

До Закритого акціонерного товариства «Ізюмська приватна пивоварня», м. Ізюм Харківської області

Про зобов»язання забрати об»єкт оренди, визнання недійсним п.6.1 договору оренди № М-51

Суддя Н.М. Камша

Представники:

від позивача: Дубовик О.Л. –юрисконсульт, дов. від 07.02.2008 р. № 124.

від відповідача: Познякова О.В. –юрисконсульт, дов. 02.06.2008 р. № 7

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –Закрите акціонерне товариство «Ізюмська приватна пивоварня», м. Ізюм Харківської області звернувся з позовом до приватного підприємства «Нікопольська приватна пивоварня», м. Нікополь (далі –відповідач) про повернення трьох комплектів дерев»яних меблів, що були передані відповідачу в оренду за договором № М-51 від 14.11.2005 р., стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 140,4 грн. та неустойки за несвоєчасне повернення трьох комплектів дерев»яних меблів у сумі 3 844 грн., судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання договору оренди у жовтні 2007 року відповідач не повернув об»єкт оренди, має заборгованість по орендній платі у сумі 140,4 грн. За несвоєчасне повернення об»єкту оренди позивач згідно з пунктом 6.1 договору нарахував відповідачу неустойку у сумі 3 844 грн.

Відповідач проти позову заперечує , подав докази погашення заборгованості з орендної плати, вважає, що об»єкт оренди мав забрати позивач, зважаючи на це вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо нарахування неустойки.

26 травня 2008 р. відповідач подав зустрічний позов, у якому просить зобов»язати орендодавця –ЗАТ «Ізюмська пивоварна компанія»забрати об»єкт оренди, визнати недійсним п.6.1 договору оренди № М-51, судові витрати покласти на відповідача по зустрічному позову. Ухвалою від 27.05.2007 р. зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом, розгляд якого призначено у судовому засіданні 06.06.2008 р.

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічного позову заперечує. Вважає, що пункт 6.1 договору оренди не суперечить чинному законодавству, позивач за зустрічним позовом відмовляється повертати орендоване майно, продовжуючи використовувати його для ведення підприємницької діяльності, а представникам ЗАТ «Ізюмська приватна пивоварня», які прибули у м. Нікополь 22.05.2008 р., щоб забрати орендоване майно, у його видачі –відмовлено.

У судовому засіданні 13.05.2008 р. оголошено перерву до 26.05.2008 р., у судовому засіданні 26.05.2008 р. оголошено перерву до 06.06.2008 р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу представниками сторін не заявлялось.

У судовому засіданні 06.06.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2005 р. у зв»язку з реорганізацією приватного підприємства «С.В.Локі», правонаступником якого є приватне підприємство «Нікопольська приватна пивоварня», між позивачем та відповідачем по даній справі було переукладено договір оренди комплекту дерев»яних меблів № М-19 від 07.07.2004 р. на договір оренди меблів М-51.

За актом приймання –передачі від 08.07.2004 р. відповідачу передано три комплекти дерев»яних меблів загальною вартістю 1240 грн.

Вартість оренди за один місяць згідно п.3.6 договору становила 1 грн. 20 коп. за кожен комплект дерев»яних меблів, яку орендар мав сплачувати раз у квартал, але не пізніше 5-го числа першого місяця кварталу незалежно від результатів господарської діяльності орендаря.

Договір (п.п.2.2 ,3.5) передбачав, що орендодавець має право у будь-який момент в односторонньому порядку розірвати цей договір, що тягне за собою негайну передачу орендарем обладнання, переданого йому у відповідності до акту примання-передачі. За першою вимогою орендодавця, орендар зобов»язувався повернути передані йому дерев»яні меблі у належному стані.

Відповідно до п.5.1 договору він набирав чинності з моменту укладення і діяв до 14.11.2006 р.

Пункт 6.1 договору передбачав, що при неповерненні дерев»яних меблів у строки, визначені цим договором, орендар виплачує орендодавцю пеню в розмірі 2 % від суми неповернених дерев»яних меблів за кожен день просточки.

Згідно з п.7.4 договору він вважався пролонгованим на 1 рік, якщо ні одна із сторін не заявить у письмовій формі про припинення строку його дії не менше ніж за 14 днів.

03.10.2007 р. рекомендованим листом № 1373 (отримане відповідачем 08.10.2007 р.) орендодавець повідомив орендаря про відмову від договору оренди № М-51 від 14.11.2005 р. через існування заборгованості по орендній платі більше трьох місяців. Посилаючись на ст.782 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) орендодавець повідомив орендаря, що вважає договір розірваним з моменту отримання цього повідомлення та вимагав протягом трьох днів з моменту отримання цього листа повернути три комплекти меблів за адресою орендодавця.

Після порушення провадження у даній справі відповідач платіжним дорученням від 12 травня 2008 року № 169 сплатив заборгованість за оренду меблів у сумі 140,40 грн. (за період з липня 2004 р. по вересень 2007 року), що не заперечується позивачем, тому в цій частині слід припинити провадження у справі згідно з п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У разі припинення договору найму наймач зобов»язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст.785 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не вносив плату за користування об»єктом оренди протягом більше ніж три місяці підряд –з липня 2004 року, зважаючи на це, орендодавець правомірно направив орендарю повідомлення про відмову від договору оренди і цей договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення про відмову від договору –08.10.2007 р.

Обов»язок орендаря негайно повернути об»єкт оренди встановлений п.п.2.2 та 3.5 договору та ст. 785 ЦК України. Оскільки договором та Законом орендар зобов»язується повернути об»єкт оренди орендодавцеві, господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобов»язання орендаря за свій рахунок повернути три комплекти дерев»яних меблів за адресою місцезнаходження орендодавця – Харківська область, м. Ізюм, вул.Калініна,12 .

Заперечення відповідача з цього приводу і посилання на те, що він не перешкоджає забрати майно, однак вважає, що це має зробити орендодавець, господарським судом не приймається до уваги, оскільки це не випливає з умов договору та не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Більше того, матеріалами справи підтверджується, що представники позивача 22.05.2008 р. були відряджені до м.Нікополя з метою отримання орендованого майна, однак воно не було видане орендарем.

Відповідно до частини другої ст.84 ГПК України при задоволенні позову щодо зобов»язання виконати певні дії господарський суд повинен вказати строки виконання цих дій. З урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що для виконання дій по поверненню об»єкту оренди слід встановити для відповідача десятиденний строк.

Господарський суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення пені, передбаченої п.6.1 договору у розмірі 2 % від суми неповернених дерев»яних меблів за кожен день прострочення, яка нарахована позивачем за період з 12.10.2007 р. по 16.03.2008 р. у сумі 3 844 грн. виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про те, а також у разі, якщо обов»язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статті 549 ЦК України та ст.230 Господарського кодексу України містять положення щодо застосування терміну «пеня»як штрафної санкції за триваюче порушення не грошових зобов»язань за договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов»язань щодо повернення об»єкту оренди (п.п. 2.2,3.5 договору) орендодавцю.

Згідно з п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання грошового зобов»язання .

В п.6.1 договору сторони передбачили, що при неповерненні дерев»яних меблів в строки, обумовлені даним договором, орендар виплачує орендодавцю пеню у розмірі 2 % від суми неповернених дерев»яних меблів за кожен день прострочення.

Стосовно обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного Банку України, то зважаючи на те, що в даному випадку між сторонами існували не грошові зобов»язання, а зобов»язання повернути майно, положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» не застосовуються.

Таким чином, п.6.1 договору не суперечить чинному законодавству і вимоги про стягнення пені слід задовольнити.

У задоволенні зустрічного позову, враховуючи задоволення первісного, про визнання недійсним п.6.1 договору , слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати у справі за первісним позовом слід віднести на відповідача за первісним позовом, витрати у справі за зустрічним позовом –на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.49, 60, п.1-1ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати приватне підприємство «Нікопольська приватна пивоварня»(інд. 53 200, вул. Героїв Чорнобиля, 102, м. Нікополь, ) у десятиденний строк за свій рахунок повернути Закритому акціонерному товариству «Ізюмська приватна пивоварня»за адресою: вул. Калініна ,12, м. Ізюм Харківської області ()три комплекти дерев»яних меблів (три столи та шість лавок), що були надані в оренду за договором М-51 від 14.11.2005 р.

Стягнути з приватного підприємства «Нікопольська приватна пивоварня»м. Нікополь (53 200, вул. Героїв Чорнобиля, 102, м. Нікополь, , р/р № 0001 в АКБ «Імексбанк», МФО 328384, м. Одеса) на користь Закритого акціонерного товариства «Ізюмська пивоварна компанія» (вул. Калініна ,12, м. Ізюм Харківської області , р/р 1700 в АКІБ «Укрсиббанк», м. Харків, МФО 351005) 3 844 грн. (три тисячі вісімсот сорок чотири гривні) пені , 102 грн. (сто дві гривні) держмита та 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) на інфомаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження в частині стягнення заборгованості по орендній платі –припинити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову –відмовити.

Суддя Н.М.КАМША

Дата підписання рішення, оформленого згідно

зі ст. 85 ГПК України –09.06.2008 р.