Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2008
р.
Справа № 27/62-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О.,
судді Такмаков Ю.В. ,  Барбашова С.В.

при
секретарі Соколовій Ю.І.

за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  Жаворонок С.В.

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Охтирка Сумської області (вх.
№ 1113 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від
18.04.08р. по справі № 27/62-08

за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Охтирка

до Локомотивної служби Південної
залізниці, м. Харків

третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1, м.
Тростянець, Сумська область

про зобов'язання вчинити певні дії,
-

встановила:

У квітні 2008 року Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Охтирка звернулось до господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Локомотивної служби Південної залізниці, м.
Харків, в якій просило скасувати акт розслідування нещасного випадку за формою
Н-5 від 19.11.2007р. та акт № 1 від 19.11.2007р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.04.08р. по
справі № 27/62-08 (суддя Мамалуй О.О.) в прийнятті позовної заяви відмовлено на
підставі ст. 12, п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, оскільки
даний спір не підвідомчий та не підлягає розгляду в господарських судах
України.

Позивач з ухвалою місцевого господарського суду не погодився,
подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу неправомірною та такою, що
підлягає скасуванню, та просить зобов'язати господарський суд прийняти дану
позовну заяву до розгляду і порушити провадження у справі.

Відповідач та третя особа письмових пояснень або заперечень не
надали.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання
27.05.08р. не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та
місце розгляду справи, про причини неявки своїх представників суд апеляційної
інстанції не повідомили.

Обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених
ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши
уповноваженого представника відповідача, перевіривши наявні у справі матеріали
на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши
правильність застосування господарським судом норм матеріального та
процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач, звертаючись до
господарського суду Харківської області з позовною заявою, просив скасувати акт
розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 19.11.07р., складеного
комісією, утвореною за наказом начальника локомотивного депо Смородине № 394
від 25.10.07р., скасувати акт № 1 від 19.11.07р. про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1. 19.06.07р., а також визнати
факт нещасного випадку, котрий стався з ОСОБА_1. 19.06.07р. таким, що не
пов'язаний з виробництвом.

Приймаючи оскаржену ухвалу про відмову у прийнятті позовної
заяви  господарський суд виходив з того,
що вона не може бути предметом судового розгляду в господарському  суді з посиланням на ст. 12 та п. 1 ст. 62
Господарського процесуального кодексу України, оскільки скасування вищевказаних
актів не входить до компетенції останнього.

Вказані висновки, на думку колегії суддів, повністю відповідають
матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

При цьому, погоджуючись з оскарженою ухвалою господарського суду,
колегія суддів також визначає, що судом правомірно визначено, що спір у цій
справі не відноситься до підвідомчості господарських судів і не підлягає
вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу  України, з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною першою ст. 1 Господарського процесуального
кодексу України підприємства, установи, організації мають право звертатися до
господарського   суду   згідно з встановленою підвідомчістю  господарських справ за захистом своїх  порушених або оспорюваних прав і  охоронюваних
законом  інтересів,  а  також  для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень
господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

В силу ст. 13 Господарського процесуального кодексу України
місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі
господарським судам.

Відповідно до частин третьої та четвертої ст. 22 Закону України
"Про судоустрій України" місцеві господарські суди розглядають
справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

За змістом ст. 12 Господарського процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні
і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду;
спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт),
якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за
угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені
до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших
спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

З огляду на приписи частини 3 ст. 22 Закону України "Про
судоустрій України", та вимоги ст. ст. 1, 4-1, 12 Господарського процесуального
кодексу України, місцеві господарські суди розглядають справи в порядку
позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1
Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер.

Отже, колегія суддів визначає, що до згаданого вичерпного переліку
не входять справи у спорах про скасування актів, які є предметом позову,
оскільки вони не є актами у розумінні ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України, і не регулюють
суспільних відносин та не мають обов'язкового характеру для суб'єктів
цих відносин,  а тому даний спір не
підвідомчий господарським судам і не може бути розглянутим у порядку
господарського судочинства.

Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що з урахуванням
визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України, господарський
спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участь у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин,
врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України,
іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення
такого спору судом іншої юрисдикції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що в даному
випадку  правовідносини сторін у справі
не є господарськими, а дані акти за своїм правовим змістом є лише фіксуванням
окремого факту і не можуть бути предметом оскарження  у господарському суді, в зв'язку з чим
позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, зокрема визнати
факт нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом, не підвідомчі
господарському суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України
обов'язок доказування законодавчо покладений на сторони.

В силу цієї норми предметом доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у справі і складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, котрими відповідач обґрунтовує
заперечення проти позову.

Посилання скаржника в обґрунтування апеляційної скарги зокрема,
про підвідомчість даного спору саме господарським судам, не підтверджені
матеріалами справи, та спростовуються висновками господарського суду про те, що
позивач звернувся із позовною заявою в порушення правил встановленої
підвідомчості, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що
ухвала господарського суду Харківської області від 18.04.08р. по справі №
27/62-08  відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам справи та є законною і обґрунтованою, а
доводи позивача, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для
її зміни або скасування, оскільки спростовуються вищевказаним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п. 1 ст.
103, ст. ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія
суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Охтирка залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.04.08р. по
справі №  27/62-08 залишити без змін.

Головуючий суддя
Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков
Ю.В.

Барбашова С.В.