ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 1/76

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. - головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ Виробничо-комерційної фірми "Юніс"

на постанову

від 19.08.2008

Львівського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Чернівецької області № 1/76

за позовом

ТОВ Виробничо-комерційної фірми "Юніс"

до

- Чернівецького комунального обласного БТІ

- Акціонерного банку "Енергобанк"

про

визнання недійсною державної реєстрації права власності і зобов’язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

позивача – Гелетки О.В.

відповідача-2 –Самольотова І.І.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Чернівецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Юніс" з позовом (з врахуванням уточнень і доповнень позовних вимог) до Чернівецького комунального обласного БТІ та Акціонерного банку "Енергобанк" про визнання недійсною державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомості за АБ "Енергобанк", проведеної 17.02.2006 Чернівецьким комунальним обласним БТІ на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2006, зобов’язання скасувати цей реєстраційний запис в державному Реєстрі та зобов’язання відновити реєстраційний запис в державному Реєстрі на це майно за ТОВ Виробничо-комерційною фірмою "Юніс".

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 13-16.05.2008 у справі № 1/76 (суддя Желік Б.Є.), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.08.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Краєвської М.В., Орищин Г.В.), провадження у справі припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України з посиланням на непідвідомчість даної справи господарським судам України.

ТОВ Виробничо-комерційної фірми "Юніс", не погоджуючись з судовими актами у справі, у поданій касаційній скарзі просить їх скасувати і передати справу на розгляд господарського суду Чернівецької області, при цьому скаржник посилається на порушення та неправильне застосування господарськими судами норм матеріального права, зокрема, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, та вважає хибною і неправомірною позицію судів щодо віднесення даного спору за предметом і суб’єктним складом до адміністративного.

Відповідач-1 процесуальним правом участі його повноважного представника в судовому засіданні касаційної інстанції не скористався.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні представників позивача і відповідача-2, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом даного позову є визнання недійсною проведеної 17.02.2006 Чернівецьким комунальним обласним БТІ державної реєстрації прав власності на об‘єкти нерухомості за АБ "Енергобанк" на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2006, укладеного останнім з ВККП "Віраж" в порушення заборони на його відчуження, зобов’язання БТІ скасувати цю реєстрацію та відновити в державному Реєстрі реєстраційний запис щодо цього майна за ТОВ Виробничо-комерційною фірмою "Юніс".

Припиняючи провадження у справі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що підприємства БТІ на основі законодавства здійснюють делеговані їм владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язані із вчиненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, отже, відповідач - Чернівецьке комунальне обласне БТІ є суб’єктом владних повноважень і здійснює у даних правовідносинах владні управлінські функції, з огляду на що спір за його участю щодо законності здійснення ним владних повноважень згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до компетенції адміністративних судів.

Втім, висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів вважає помилковими.

Так, згідно пункту 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до пункту 1.4 цього Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Отже, БТІ здійснює лише реєстрацію прав власності на нерухоме майно на підставі правовстановлювальних документів, тобто, є реєструючим органом, який вносить записи до державного Реєстру за наявності у особи відповідних документів, які підтверджують виникнення, існування або припинення права власності на нерухоме майно, втім, у даних спірних правовідносинах, вчиняючи реєстраційний запис на підставі договору купівлі-продажу, цей орган не має ознак суб’єкта, законодавчо уповноваженого владно керувати поведінкою, зокрема, позивача, а останній не є зобов’язаною особою, яка має виконувати його вимоги та приписи, адже, звернення з даним позовом до реєструючого органу пов’язане з перереєстрацією на іншу особу права власності на нерухоме майно, власником якого, як вважає позивач, він продовжує залишатись.

Таким чином, дана справа стосується спору про право, що виникає з цивільно-правових правовідносин, врегульованих актами господарського і цивільного законодавства, а не з правовідносин владного підпорядкування одного суб’єкта іншому.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет спору та підстави позову у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за ознаками її непідвідомчості господарським судам України суперечить нормам процесуального права, зокрема, ст. 12 ГПК України, внаслідок чого спір у справі залишився не вирішеним господарськими судами попередніх інстанцій по суті заявлених вимог, з огляду на що судові акти у справі підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.08.2008 у справі господарського суду Чернівецької області № 1/76 та ухвалу від 13-16.05.2008 у цій справі скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Чернівецької області.

Касаційну скаргу ТОВ Виробничо-комерційної фірми "Юніс" задовольнити.

Головуючий суддя                                                            К.В.Грейц

Судді:                                                                                С.В.Бакуліна

О.І.Глос