ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.11.2008

Справа №2-29/3494-2008А

За позовом - Фірми "Дак", (95017, вул. Тургенєва 56/1, кв. 12, м. Сімферополь).

До відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя АР Крим, (95013, вул. Дм. Ульянова 6, м. Сімферополь).

Про визнання недійсною вимоги про сплату боргу у сумі 703,27 грн.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар судового засідання В.В. Романів

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Бабіч Л.Й., представник, довіреність від 09.01.2008р.

Від відповідача - Растеряєв А. В., довіреність № 9 від 19.08.2008р., гол. спеціаліст ю/к.

Суть спору: Фірма "Дак" звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача - Управління ПФУ в Київському районі м.Сімферополя АР Крим про визнання недійсною вимоги про сплату боргу №Ю764 від 03.03.2008р. на суму 703,27 грн.

Провадження по справі порушено ухвалою господарського суду АР Крим від 21.03.2008р. суддею Омельченко В.А.

Ухвалою Заступника Голови господарського суду АР Крим Тіткова С.Я. від 10.10.2008р. справу №2-16/3494-2008А передана до провадження судді Башилашвілі О.І. в зв’язку з припиненням повноважень та переходом до іншого суду судді Омельченко В. А. та справі привласнено новий номер №2-29/3494-2008А.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є платником єдиного податку, а тому, відповідно до наказу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р., визначений інший порядок уплати податків та внесків, а саме у вигляді єдиного податку, 42% якого перераховуються Державним казначейством України до Пенсійного фонду. Таким чином, починаючи з 01.01.2004р. органи ПФУ здійснюють зарахування коштів, оплачених суб’єктами підприємницької діяльності у складі єдиного податку та перерахованими органами Державного казначейства України в бюджет ПФУ, в рахунок уплати страхових внесків на підставі наданих копій платіжних документів про сплату єдиного податку за відповідний період.

У зв’язку із викладеними обставинами позивач вважає необґрунтованим винесення відповідачем спірної вимоги про сплату боргу. Також позивач посилається на акт звірки, згідно до якого заборгованість за позивачем відсутня та на момент винесення відповідачем спірної вимоги, позивач не мав заборгованості.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що та обставина, що позивач є платником єдиного податку не позбавляє його обов’язку нараховувати та сплачувати 32%, передбачені Законом України “Про збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”№400 від 26.06.1997р. та Законом України №1058-IV при цьому відповідач посилається на ч.4 ст.18 Закону України №1058-IV страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, які складають систему оподаткування. На ці внески не розповсюджується податкове законодавство.

Після з’ясування усіх обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов до судових дебатів, після закінчення яких віддалявся до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Фірма “Дак” зареєстрована у якості юридичної особи виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради 15.11.1994р.

Згідно до свідоцтва №1436 про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва – юридичною особою, свідоцтво про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва – юридичною особою за ставкою єдиного податку 6% та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2008 році, видане Фірмі “Дак”(а.с.4).

03 березня 2008р. Управлінням ПФУ в Київському районі м. Сімферополя винесена вимога № 764 про сплату позивачем боргу у сумі 703,27 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, у зв’язку з наступним.

Відповідно до п.2 Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р. №727/98 суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету – 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Пункт 4 Указу визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Так, суд приходить до висновку, що у разі згоди суб’єкта малого підприємництва, він може бути застрахований у якості страхувальника у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”№1058-IV, та тільки у такому випадку до нього можна застосовувати норми цього закону.

Згідно до п.6 Указу суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником певних видів податків і зборів (обов’язкових платежів), зокрема збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, суд погоджується із посиланням позивача на те, що Державним казначейством України (його відповідними відділеннями) здійснюється перерахування суми до Пенсійного фонду у розмірі 42% та у даному випадку норми Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV на позивача як платника єдиного податку не поширюються.

Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач повинен сплачувати внесок на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 32% за правилами, встановленими Законом України №1058-IV. Також суд не приймає посилання відповідача на норми ст.ст. 14,15 та 18 Закону України №1058-IV щодо того, що страхувальниками можуть бути також інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством , або за договорами цивільно –правового характеру, оскільки, як вже зазначалось раніше, платник єдиного податку самостійно визначає можливість його реєстрації в якості страхувальника в порядку Закону України №1058-IV.

Більш того, в матеріалах справи наявний акт звірки уплати страхових внесків та зарахування 42 % від уплати єдиного податку між Управлінням ПФУ в Київському районі м.Сімферополя та Фірмою “Дак” станом на 28.05.2008р., з якого вбачається, що за фірмою “Дак” будь – яка заборгованість відсутня, та навпаки, наявний факт певної переплати (а.с. 38).

Також в матеріалах справи є довідка, підписана першим заступником начальника Управління ПФУ в Київському районі м.Сімферополя Медведською Л.В. та начальником відділу надходження доходів Царенко І.В. від 06.06.2008р. за вих.№356, згідно до якої станом на 06.06.2008р. згідно до облікової картки платника, заборгованість по оплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування відсутня (а.с.27).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо визнання недійсною вимогу про сплату боргу №764 від 03.03.2008р.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи сукупність наявних в матеріалах справи доказів, та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п. “в” п.8.6 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 р. № 21-1 вимога вважається відкликаною, якщо вимога органу Пенсійного фонду про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом).

У випадку, зазначеному підпунктом "в", вимога вважається відкликаною у день отримання страхувальником відповідного рішення суду (господарського суду).

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені - 17.11.2008р.

Повний текст постанови складений та підписаний – 21.11.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсною вимогу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополя від 03.03.2008р. № ю 764 на суму 703,27 грн.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.