ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.08 р.                     Справа № 4/106

07.07.2008року оголошена перерва на 04.08.2008р. на підставі ст. 77 ГПК України для надання сторонами додаткових документів необхідних для вирішення спору.

Представниками сторін не надані письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ-Україна” м. Київ

до відповідача - Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод”

м. Макіївка

про стягнення 233606,40грн. заборгованості з урахуванням процентів та інфляційних втрат

за участю представників сторін:

від позивача – Кобилецький В.В. – за довіреністю від 15.02.2008р.,

від відповідача – Гуляєва К.В. – за довіреністю від 27.03.2008р.,

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 233606,40грн., з якої 184000,00грн. – заборгованість за поставлені 40тон льоточної маси марки DUН-VI виробництва комбінату ВАТ “Моравські керамічні заводи” Чехія за договором №1118/07 від 17.05.2007р., індексу інфляції за період з жовтня 2007року по травень 2008р. в сумі 33120,00грн., та пені за порушення строків оплати за 224дні в сумі 16486,40грн.

В підтвердження позову позивач посилається на укладений з відповідачем договір поставки №1118/07 від 17.05.2007року, специфікації №№3,4 до договору від 22.08.2007року, видаткові накладні №РН-000084 від 17.09.2007року на суму 138000,00грн., №РН-000085 від 17.09.2007року на суму 46000,00грн., по яких відвантажений товар, рахунки-фактури №СФ-000084 від 17.09.2007року на суму 138000,00грн., №СФ-000085 від 17.09.2007року на суму 46000,00грн., які виставлені відповідачу для оплати, претензію №13 від 25.04.2008року, яка направлена відповідачу з вимогою оплати.

В забезпечення позовних вимог позивач просить накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача на тій підставі, що відповідно до пунктів 5.2 і 5.3 договору, за яким одержана льоточна маса від позивача визначено строк оплати, який становить 20 банківських днів з дати набуття наступних подій, а саме: приймання товару, надання пакету документів, передбачених п.6.2договору. Взагалі позивачем не надано залізничну вантажну квитанцію і документ, що посвідчує право власності на цей товар. Крім цього на адресу відповідача прибули два залізничних вагони по 20тн в кожному льоточної маси, однак в рахунках, видаткових накладних містяться інші відомості про кількість поставок, а саме партіями 10тн. і 30тн. За цим вважає відповідач, що зобов’язання щодо оплати одержаного ним товару не тільки не вичерпано, але й взагалі не розпочав свого перебігу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що між сторонами підписаний договір поставки №1118/07 від 17.05.2007року, в якому передбачені всі істотні умови для договорів даного виду, тому він вважається судом укладеним.

За цим договором позивач взяв на себе зобов’язання постачальника, а саме: поставити покупцю в серпні-вересні 2007року льоточну масу марки DUН-VI з якісними характеристиками – ИСО 9001 виробництва комбінату ВАТ “Моравські керамічні заводи” Чехія (п. 1.1 договору) в кількості 40тн.згідно специфікацій № 3 і № 4 від 2.08.2007р.

2

Відповідач за цим же договором і специфікаціями, які являються невід’ємними частинами договору, так як узгоджені і підписані керівниками сторін, підпис яких скріплений печатками підприємств, зобов’язався прийняти цей товар в серпні-вересні 2007року в кількості обумовленої в специфікаціях – 40тон за ціною 3833,33грн. за один мт без ПДВ на загальну суму 183999,84грн.– та оплатити по факту поставки в термін 20 банківських днів (пункт 2 специфікацій).

Таким чином, сторони встановили конкретні строки поставки товару та його оплати.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

06.08.2007року відповідач направив позивачу лист № 988/009, в якому просив підтвердити можливість поставки в серпні-вересні 2007року 40тон льоточної маси виробництва ВАТ “Моравські керамічні заводи” Чехія для необхідності своєчасно оформити специфікації до договору.

За умовами договору № 1119/07 від 17.05.07р. позивачем здійснена поставка товару обумовленої марки, якісних характеристик, кількості та виробника, що підтверджено залізничними накладними і видатковими накладними № РН-0000084 на суму 138000,00грн. і № РН-0000085 на суму 46000,00грн. від 17.09.2007р., підписаними представником відповідача про одержання товару.

Всього відповідачем одержано льоточної маси на загальну суму 184000,00грн.

Посилання відповідача на той факт, що позивачем не доведено право власності на спірне майно, не приймається до уваги судом, так як в підписаних видаткових накладних є обумовлений постачальник, яким є ТОВ “МКЗ-Україна”м.Київ, в чому розписався і сам відповідач.

На виконання п. 5.2 договору позивачем виставлені відповідачу для оплати рахунки-фактури:

№СФ-000084 від 17.09.2007р. на суму 138000,00грн., №СФ-000085 від 17.09.2007р. на суму 46000,00грн. Одержання цих рахунків не спростовано відповідачем.

Таким чином, позивачем в повному обсязі виконані його зобов’язання по договору.

Судом не приймається до уваги і заперечення відповідача стосовно того, що не наступив ще час для оплати одержаного ним товару, так як в специфікаціях № 3 і № 4, які являються невід’ємною частиною договору є угода про час оплати, яка повинна бути здійснена відповідачем по факту поставки в термін 20 банківських днів. В цих же специфікаціях сторони погодилися залишити інші умови договору без змін.

Таким чином сторони передбачили конкретний термін оплати одержаного майна.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в ст.ст.525,526,530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Відповідач не виконав умови договору, а саме до наступного часу не оплатив отриманий ним товар, який повинен був оплатити по факту поставки протягом 20 банківських днів.

Таким чином, враховуючи доведеність позивачем факту отримання відповідачем льоточної маси марки DUН-VI, виробництва комбінату ВАТ “Моравські керамічні заводи” Чехія в кількості обумовленому специфікаціями, за цінами, передбаченими договором та доведеність факту не оплати відповідачем прийнятого за видатковими накладними від позивача товару, суд задовольняє вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 184000,00грн. вартості поставленого майна в повному обсязі.

3

Відповідно до пункту другого статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи доведеність факту порушення відповідачем строків виконання грошового зобов’язання, суд задовольняє вимоги позивача стосовно стягнення інфляційних витрат за період з листопада 2007р. по травень 2008р., що складає 33120,00грн. за зведеним індексом інфляції – 118%.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, яка є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Вимоги позивача щодо стягнення з боржника 16486,40грн. процентів, які у відповідності з п. 7.2 договору та за своєю правовою природою є пенею задовольняються в повному обсязі, так як позивачем сума розрахована у відповідності із Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання”, в якому зазначено, що якщо сторонами прямо передбачені в договорах відповідальність і її розмір за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, боржник зобов’язаний пеню сплатити з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ та шестимісячного строку.

В забезпечення позовних вимог позивач просить накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Вирішуючи це питання, господарський суд виходить з наступного:

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням інтересів юридичної або фізичної особи, може забезпечуватись на будь-який стадії процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Оскільки позивач не довів суду такого обґрунтовування, господарський суд відмовляє в забезпечені позову.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі, пропорційно стягненої сумі.

На підставі ст.ст.526,530,536,625,694 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 66,67,49,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ-Україна” м. Київ до Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка про стягнення 233606,40грн. заборгованості з урахуванням процентів та інфляційних втрат в повному обсязі.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Макіївський металургійний завод” м. Макіївка-86101, вул. Металургійна, 47, , р/р №91 в АКБ “Юнекс” м. Київ, МФО 322539 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “МКЗ-Україна” м. Київ-03164, вул. Генерала Наумова, 23-Б, , р/р №0763 в ІКФ АКБ “Мрія” м. Київ, МФО 322852 суму заборгованості з урахуванням процентів та інфляційних втрат в розмірі 233606,40грн., 2336,07грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Надруковано у 3прим.:

1-до справи

1- позивачу

1- відповідачу