ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.08                                                                                 Справа № 15/91

За позовом

Приватного підприємства «АВЕРС», м. Запоріжжя

до Товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області

про стягнення 58 110 грн. 64 коп.

Суддя Пономаренко Є.Ю.

За участю представнків сторін:

від позивача - Ясир А.І., представник за довіреністю № 1 від 29.05.08;

від відповідача - Шарій О.А., юрисконсульт, довіреність № 86 від 08.01.08.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу:

- стягнути з відповідача на користь позивача 42 173 грн. 45 коп. боргу за отриманий товар, суму інфляції –12 619 грн. 26 коп., 3 % річних за весь час прострочення в сумі 1 180 грн. 37 коп., пеню в сумі 2 137 грн. 56 коп.

Представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог, де виклав їх наступним чином:

- стягнути з відповідача на користь позивача 41 173 грн. 45 коп. боргу за отриманий товар, суму інфляції –12 626 грн. 32 коп., 3 % річних за весь час прострочення в сумі 1 184 грн. 88 коп., пеню в сумі 2 117 грн. 78 коп.

Запереченням на відзив відповідача від 14.07.2008р. позивач, у зв’язку з уточненням розрахунків просить: стягнути з відповідача на користь позивача 41 173 грн. 45 коп. боргу за отриманий товар, суму інфляції –12 626 грн. 32 коп., 3 % річних за весь час прострочення в сумі 1 184 грн. 88 коп., пеню в сумі 2 649 грн. 44 коп. Дана заява була вручена відповідачу. Відповідачем не заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки додаткових заперечень.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийняті зміни розмірів позовних вимог. При цьому, предметом позову є позовні вимоги по стягненню з відповідача на користь позивача 41 173 грн. 45 коп. боргу за отриманий товар, суми інфляції –12 626 грн. 32 коп., 3 % річних за весь час прострочення в сумі 1 184 грн. 88 коп., пені в сумі 2 649 грн. 44 коп.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому визнає суму боргу у розмірі 41 173 грн. 45коп.

Уточненням розрахунків від 15.07.2008р. відповідач теж визнає суму боргу у розмірі 41 173 грн. 45коп. Заявою від 15.07.2008р. відповідач відповідно до ст. 267 ЦК України просить застосувати до вимог по стягненню пені позовну давність.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи та вислухавши представників сторін суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством «АВЕРС» та Державним підприємством «Попаснянський вагоноремонтний завод»09.02.2007р. укладено договір поставки № ТК1-2-4.

Згідно з даним договором позивач зобов'язався поставити і передати у власність Державному підприємству «Попаснянський вагоноремонтний завод»товар в асортименті, а останнє - прийняти і оплатити Товар в строки і на умовах встановлених Договором.

12.12.2007р. між Позивачем, Державним підприємством «Попаснянський вагоноремонтний завод»та Товариством з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод»було укладено тристоронню угоду до договору поставки від 09.02.2007р. № ТК1-2-4.

Даною угодою від 12.12.07р. зафіксовано заміну сторони у зобов’язанні, а саме покупцем по договору є Товариство з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод», як правонаступник Державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод».

На виконання даного договору позивач продав відповідачу товар на загальну суму 141369,97 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- №АВ 0000114 від 02.03.07р. на суму 23428,60 грн.;

- № АВ 0000248 від 04.04.07р. на суму 17326,81 грн;

- № АВ 0000285 від 18.04.07р. на суму 5625,12 грн;

- № АВ 0000395 від 18.05.07р. на суму 636,01 грн;

- № АВ 0000403 від 21.05.07р. на суму 118,8 грн;

- № АВ 0000436 від 25.05.07р. на суму 6096,25 грн;

- № АВ 0000507 від 13.06.07р. на суму 20738,11 грн;

- № АВ 0000543 від 21.06.07р. на суму 4932,48 грн;

- № АВ 0000640 від 20.07.07р. на суму 17521,33 грн;

- № АВ 0000715 від 10.08.07р. на суму 20102,57 грн;

- № АВ 0000723 від 15.08.07р. на суму 4992,17 грн;

- №АВ 0000920 від 08.10.07р. на суму 5761,49 грн;

- №АВ 0001090 від 13.11.07р. на суму 6830,76 грн;

- № АВ 0001235 від 18.12.07р. на суму 6266,76 грн;

- № АВ 0001278 від 27.12.07р. на суму 992,71 грн;

Одержання даного товару на підставі вказаного договору поставки підтверджується також довіреностями на отримання товару, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Згідно з п.7.2. Договору Відповідач оплачує Позивачу кожну прийняту партію товару не пізніше 30 банківських днів з дати поставки Товару Позивачем.

Відповідач грошові зобов’язання зі сплати за одержану продукцію станом на день подачі позовної заяви до суду у повному обсязі не виконав.

Розмір боргу становить 41 173 грн. 45 коп.

Відповідач визнав суму основного боргу в повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов’язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Сума основного боргу визнана відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У зв’язку з визнанням позову відповідачем та враховуючи, що такі його дії не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб суд, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України приймає рішення про задоволення позову.

Таким чином позовна вимога про стягнення боргу підлягає задоволенню повністю у сумі 41173 грн. 45 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розміри інфляційних нарахувань у сумі 12 626 грн. 32 коп. та 3% річних в сумі 1 184 грн. 88 коп., нарахованих за час прострочення, є обґрунтованими та відповідно позовні вимоги по стягненню зазначених сум підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення пені в сумі 2 649 грн. 44 коп. є також обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Заперечення відповідача при цьому судом відхиляються з наступних підстав.

При здійсненні розрахунку пені на суму 2 649 грн. 44 коп. позивачем були враховані положення п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені за трьома рахунками.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач зробив таку заяву.

При здійсненні розрахунку пені на суму 2 649 грн. 44 коп. позивач врахував положення ч. 2 ст. 258 ЦК України та здійснив нарахування пені з урахуванням річного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є санкцією, що триває у часі та нараховується за кожен день прострочення.

Так, наприклад, пеня за першою поставкою, з урахуванням положень договору про строк оплати, положень п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та з урахуванням застосування річного строку позовної давності (ч. 2 ст. 258 ЦК України) підлягає розрахунку наступним чином.

Строк оплати за проставлений за накладною №АВ 0000114 від 02.03.07р., з урахуванням п. 7.2 договору, закінчується 17.04.2007р.

Період прострочки, за який має бути нарахована пеня відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, складає 6 місяців, з 18.04.2007р. по 18.10.2007р.

Відповідач повністю розрахувався за поставлений за вказаною накладною товар 13.07.2007р. Тому, строк, за який нараховується пеня, скорочується з 18.04.2007р. до 12.07.2007р. (включно).

Позовна заява була подана до суду 09.06.2008р. згідно штемпеля підприємства поштового зв’язку.

Відтак, з урахуванням строку позовної давності при розрахунку пені дану санкцію, що триває у часі та розраховується за кожен день прострочки, слід нараховувати з 09.06.2007р. по 12.07.2007р.

Позивач фактично нарахував пеню за період з 20.06.2007р. (включно), тобто за період, що не перевищує строк позовної давності, а навпаки є меншим (входить у річний строк позовної давності). Суд не вправі збільшувати період, за який нараховується пеня (тобто починати з 09.06.2007р.).

13.07.2007р. відповідач розрахувався за вказаною накладною та відповідно 13.07.2007р. вже не мав за нею прострочення. Тому, днем закінчення періоду пені у цьому випадку є 12.07.2007р. (включно).

Таким чином, є обґрунтованим розмір пені за накладною №АВ 0000114 від 02.03.07р. за період з 20.06.2007р. (включно) по 12.07.2007р. (включно) у сумі 50,98 грн. При цьому, в зазначеному періоді змінювалася сума, на яку нараховується пеня, у зв’язку зі здійсненням оплати 11.07.2007р. Так, за період з 20.06.2007р. (включно) по 10.07.2007р. (включно) пеня складає 48,83 грн. та за період з 11.07.2007р. (включно) по 12.07.2007р (включно) –2,15 грн., що відповідає розрахунку позивача.

Виходячи з аналогічного алгоритму судом перевірено решту періодів, за які позивачем нарахована пеня.

За результатами перевірки правильності розрахунку пені, здійсненого позивачем, суд дійшов висновку, що розмір пені є обґрунтованим та при цьому не порушено положення п. 6 ст. 232 ГК України та враховано ч. 2 ст. 258 ЦК України. (Навпаки розрахунки здійснено за менші періоди, аніж є допустимими згідно чинного законодавства. При цьому, суд з власної ініціативи не може збільшувати періоди, за які нараховується пеня та відповідно стягувати більший розмір пені, ніж заявлено позивачем).

Таким чином, оцінивши доводи позивача та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача підлягає стягненню борг у сумі 41 173 грн. 45 коп., інфляційні втрати у сумі 12 626 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 1 184 грн. 88 коп. та пеня у сумі 2 649 грн. 44 коп. (Всього 57 634,09 грн.)

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати у складі: 576 грн. 34 коп. державного мита, а також 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, ч. 5 ст. 78, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області, вул. Залізнична, б. 1, ідентифікаційний код за , на користь Приватного підприємства «АВЕРС», м. Запоріжжя, вул. Залізнична, б. 1-В, ідентифікаційний код за , борг у сумі 41 173 грн. 45 коп., інфляційні втрати у сумі 12 626 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 1 184 грн. 88 коп., пеня у сумі 2 649 грн. 44 коп., витрати зі сплати державного мита у сумі 576 грн. 34 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати позивачу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення оформленого відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 18.07.2008р.

Суддя Є.Ю. Пономаренко