ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2008 р.

Справа № 31-14/378-07-8907

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - Величко Т.А.

суддів: Бойко Л.І., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Арбієві А.А.

за участю представників сторін:

від позивача – не з'явився;

від відповідача - Кокуца М.М.;

від прокуратури – Бурдейна І.О.,

розглянувши апеляційну скаргу СФГ “Україна”

на рішення господарського суду Одеської області від 17.06.2008р.

по справі № 31-14/378-07-8907

за позовом Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств”

до СФГ “Україна”

про стягнення 16475,00 грн.

встановив:

/У грудні 2007р. Біляївський міжрайонний прокурор Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств” з позовом до СФГ “Україна” про стягнення по договору про надання фінансової допомоги № 22 від 21.06.2001р. - 12 500грн. основного боргу та 3% річних - 750грн., інфляційних - 3 225грн., - в зв'язку з простроченням повернення наданих коштів, всього - 16 475грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.06.2008р. (суддя Лєсогоров В.М.) позов задоволено; стягнуто з СФГ „Україна”:

- на користь ДУ „Український державний фонд підтримки фермерських господарств” - 16 475 грн.;

- на користь державного бюджету України державне мито в сумі 164 грн. 75 коп. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн.

В своєму рішенні господарський суд послався на те, що згідно додаткової угоди від 05.08.2005р. до договору № 22 останнім днем повернення коштів фінансової допомоги треба вважати 25 листопада 2005р. Станом на 26.11.2008р. СФГ „Україна” не сплатило всієї суми коштів, які воно повинно було повернути за договором, таким чином, прокуратура цілком обгрунтовано звернулась із позовом в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств” про стягнення з відповідача основного боргу, інфляційних та 3% річних.

Не погодившись з рішенням суду, СФГ „Україна” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. В обгрунтування своїх вимог, скаржник вказує на те що:

- кошти фінансової допомоги, наданої одержувачам на зворотній основі, підлягають поверненню до Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств або його обласних відділень, а не до Державного бюджету України, тому прокурор не мав права звертатися з позовом до суду в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств”, та суд не мав права приймати позов до розгляду;

- згідно ЗУ "Про державний бюджет на 2001 рік" фінансова державна допомога знаходиться у розділі "Видатки", а у розділі "Доходи" повернення фінансової державної допомоги фермерськими господарствами не передбачено.

Перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представника прокуратури та відповідача, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

21.06.2001р. Одеське обласне відділення Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств (правонаступником якого, згідно Положення Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, затвердженого Наказом Українського державного фонду підтримки фермерських господарств № 75 від 13.12.2006р., є Укрдержфонд) та СФГ "Україна" уклали договір № 22, за умовами якого Відділення Фонду зобов`язалось надати господарству фінансову допомогу в сумі 15 000 грн. В свою чергу, згідно п. 1.2 СФГ "Україна" зобов`язалось використати фінансову допомогу на витрати рослинництва, та повернути отримані кошти до 20.12.2001 року –5 000 грн., до 01.05.2002 року –10 000 грн.

Дійсно, відповідачем було отримано 15 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 26.06.2001р. Починаючи з цієї дати договір є укладеним.

Додатковою угодою від 25.12.2001р. сторони встановили, що підлягає поверненню 15 000 грн., а саме до 01.05.2002р. –2 500 грн., та до 01.12.2002р. –12 500 грн.

03.01.2002р. відповідач повернув 2 500 грн., що підтверджено прибутковим касовим ордером № 2.

Додатковою угодою від 03.01.2003р. сторони встановили, що підлягає поверненню 12 500 грн. до 01.09.2003р.

Додатковою угодою від 10.11.2003р. сторони встановили, що 12 500 грн. підлягають поверненню до 01.10.2004 року.

Додатковою угодою від 05.08.2005р. сторони встановили, що 12 500 грн. підлягають поверненню до 25.11.2005р.

У строк, встановлений договором та додатками до нього, відповідач отримані кошти в повному обсязі не повернув, і його заборгованість перед позивачем складає 12 500 грн. Таким чином, прострочення почалося з 26.11.2005р.

Відповідно до п. 1.6 Договору та ст. 625 ЦК України Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств було складено розрахунок інфляційної різниці та 3 % річних з простроченої суми - 12 500грн. - станом на 04.12.2007р. Згідно розрахунку, річні склали 750грн., а інфляційна різниця - 3 225грн., всього, враховуючи основний борг, - 16 475грн.

Перш за все, слід приділити увагу посиланню скаржника на неправомірність заявлення позову прокурора в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств” та зазначити таке.

Відповідно до роз'яснення президії ВГСУ № 04-5/570 від 22.05.2002 р. „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам”, прокурор (його заступник) звертається до господарського суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади чи місцевого самоврядування, яким законом надано повноваження органу виконавчої влади. Господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про фермерське господарство” та Статуту Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, затвердженого наказом Міністерства Аграрної політики України №119 від 02.04.2004 р., зазначений фонд є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики України.

Викладене свідчить, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств, який прокурор визначив позивачем з цього спору, є державною бюджетною установою, якій держава надала повноваження здійснювати функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств (державної програми) і відповідно розпоряджатись державними коштами для цих цілей, тобто ця установа здійснює функції, покладені на Міністерство Аграрної політики України, яке, в свою чергу, є органом державної влади.

За таких обставин, доводи скаржника, що прокурор не мав правових підстав звертатись до господарського суду з цим позовом, і що суд не мав права порушувати провадження з цієї справи, необґрунтовані і не можуть бути підставою для скасування рішення та припинення провадження у справі.

Також, не заслуговують на увагу посилання скаржника на той факт, що, згідно законодавства, яке діяло на момент укладання Договору, фінансова допомога була йому надана на безповоротній основі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Рахункової палати України № 03-751 від 08.07.2002р. вказано, що фінансова допомога, надана селянським (фермерським) господарствам на безповоротній основі регулюється: ЗУ "Про селянське (фермерське) господарство", постановами КМУ № 96 від 20.07.1991р., № 133 від 14.03.1992р., № 19 від 13.01.1993р., № 357 від 13.04.2001р., Порядком надання та використання коштів державної підтримки селянських (фермерських) господарств, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 29.05.2001р. за № 459/5650, та Статутом Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств. Випадки надання такої допомоги чітко визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами. У всіх інших випадках допомога надається на поворотній основі на підставі укладених договорів між Фондом та фермерськими господарствами.

Так, п. 1.1 Порядку надання та використання коштів державної підтримки селянських (фермерських) господарств встановлено, що цей Порядок розроблено відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2001 рік".

Ч. 3 Порядку містить виключний перелік критеріїв, за якими селянським (фермерським) господарствам надаються кошти державної підтримки на безповоротній основі, а саме: для розроблення проектів відведення земельних ділянок та для відшкодування частини витрат, пов'язаних із сплатою відсотків за користування позичками банків, та часткову компенсацію витрат на: придбання першого трактора, комбайна, вантажного автомобіля, будівництво тваринницьких приміщень, включаючи вартість проектно-кошторисної документації.

Як свідчать матеріали справи, фінансову допомогу СФГ "Україна" було надано для витрат на рослинництво, що виключає надання державної підтримки на безповоротній основі.

Таким чином, господарський суд цілком обгрунтовано задовільнив позовні вимоги Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ДУ “Український державний фонд підтримки фермерських господарств”.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції і вважає його винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 99, 101, 103 –105 ГПК України, колегія суддів постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.06.2008р. у справі № 31-14/378-07-8907 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Судді : Л.І. Бойко

Л.В. Поліщук