ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
вересня 2008 р.
Справа № 29/311-08

вх. № 4671/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився
відповідача - не з"явився 3-ї особи - не з"явився

розглянувши справу за позовом

ФОП ОСОБА_1, м. Лозова

до  Лозівська міська рада
м. Лозова 3-я особа - Лозівське БТІ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в позовній заяві з наступними уточненнями від 15.07.08,
просить суд визнати за ним право власності на самовільно збудовану будівлю СТО
площею 402,6 кв.м., яка розташована за адресою - Харківська область,
АДРЕСА_1згідно технічного паспорту.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому проти позову
заперечує, посилаючись на те, те, що позивач, не виконавши вимоги діючого
законодавства щодо оформлення права на земельну ділянку, не отримавши
відповідного дозволу виконавчого комітету Лозівської міської ради та дозволу
інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на будівництво, не
маючи проектної документації, самовільно здійснив реконструкцію нежитлової
будівлі та добудову до неї, в результаті чого за даними Лозівського БТІ
змінилась площа будівлі зі 104,8 кв.м на 402,6 кв.м (більше майже в 4 рази).
Крім того, Лозівське БТІ звертає увагу також на те, що гр-н ОСОБА_1 вчинив
самовільне зайняття земельної ділянки, площу якого визначити немає можливості.
А предметом позову є лише самовільно побудована нежитлова будівля площею 297,8
кв. м, яка фактично є добудовою до іншого об'єкта нерухомого майна площею 104,8
кв.м і не може бути окремим об'єктом нерухомості.

Третя особа проти позову заперечує, посилаючись на те, що  що гр-н ОСОБА_1 вчинив самовільне зайняття земельної
ділянки.

Сторони, в судовому засіданні 08.09.08, звернулися до суду з
клопотанням про розгляд справи за межами двохмісячного терміну, встановленого
ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України - до 12.09.08.

В судовому засіданні, яке
розпочалося 08.09.08 було оголошено перервудо 12.09.08 для прийняття рішення по
справі.

Представники сторін, після перерви, в судове засідання не
з"явились.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, надані в попередніх судових засіданнях, встановив
наступне.

23.06.2007 року ОСОБА_1, згідно договору купівлі-продажу, придбав
нежитлову будівлю з добудованою теплогенераторною площею 104,8 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1.

На час придбання нерухомого майна земельна ділянка, на якій
розташована будівля, знаходилась в
тимчасовому  користуванні на
умовах оренди у попереднього власника об'єкту нерухомості.

Рішенням Лозівської міської ради від 05.10.2007 р. № 496 позивачу
було надано в оренду земельну ділянку площею 0,0680 га, зо цільовим
призначенням -для обслуговування автомобільного транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється
на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

В частинах 2 та 3 ст. 125 Земельного Кодексу України закріплено,
що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і
його державної реєстрації, а приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, укладений
21 квітня 2008 року, а зареєстрований у Лозівському відділенні реєстрації
Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» був
06.05.2008 р.

Згідно обставин, викладених в позовних вимогах та звіту про
незалежну оцінку вартості частини нежитлової будівлі від 03.04.2008 р., суд
дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 самовільно, до отримання документів, які
посвідчують право на оренду, приступив до використання земельної ділянки.

По-друге, відповідно до частин 1 та 3 ст. 375 Цивільного кодексу
України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди
за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та
інших норм і правил.

В статті 29 Закону України «Про планування та забудову територій»
закріплено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без
дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом.

Статтями 24 та 29 вказаного Закону визначений перелік документів,
які необхідно надати забудовнику для отримання дозволу на будівництво, зокрема
це:

- проектна документація, погоджена та затверджена в порядку,
визначеному законодавством;

-документ, що засвідчує право власності чи користування земельною
ділянкою, а у разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем
земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена  згода власника земельної ділянки на забудову
цієї ділянки,  а якщо ділянка перебуває у
користуванні, - нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної
ділянки на її забудову;

-рішення виконавчого органу відповідної  ради
про дозвіл на будівництво

об'єкта містобудування;

-документ про призначення відповідальних виконавців робіт та
відомостей про

здійснення авторського та технічного нагляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не отримував відповідного
дозволу власника земельної ділянки.

Крім того, згідно листа Лозівського БТІ №53 від 28.02.08, копія
якого надана відповідачем до матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1 вчинено
самовільне зайняття земельної ділянки, площу якого визначити немає можливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони
побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або
без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил. Ч. 3 цієїж статті передбачено, що право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, не
відведеній для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи що гр-н ОСОБА_1, не виконав вимоги діючого
законодавства щодо оформлення права на земельну ділянку, самовільно здійснив
реконструкцію нежитлової будівлі та добудову до неї, в результаті чого за
даними Лозівського БТІ змінилась площа будівлі зі 104,8 кв.м на 402,6 кв.м та
на те, що гр-н ОСОБА_1 вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, суд визнав
позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49,
69, 75, 77, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя
Тихий П.В.