ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2008 р.

Справа № 14/2537

за позовом Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Еталон” м. Київ

до Закритого акціонерного товариства „Техінсервіс” м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Відкритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі - Гарант” м. Київ

про стягнення 37 520,02 грн.

Суддя Гладюк Ю.В.

Представники сторін:

Позивача: Валюшко Г.А. - за довіреністю № 07/08-120 від 01.01.08р.

Відповідача: Ягодін Д.М. - за дорученням від 26.06.2008р.

Третьої особи: Мегера М.А. - за довіренстю № 1046-1/14 від 05.05.08р.

з перервою в судовому засіданні

Суть спору: Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу 37 520,02 грн. збитків, які виникли внаслідок страхового відшкодування шкоди завданої працівником відповідача під час виконання ним своїх трудових обов’язків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач в відзиві на позов та його повноважний представник в судовому засіданні проти позову заперечує, вважає, що товариство є неналежним відповідачем по справі. Обгрунтовуючи, посилається на наступне.

В позовній заяві позивач посилається на те, що водій Красильнюк М.В., винний у скоєні ДТП, на момент ДТП перебував у трудових відносинах із відповідачем, та на те, що шкода була завдана під час виконання Красильнюком М.В. своїх трудових обов'язків. Отже, на підставі ч.1 ст. 1172 ЦК України у відповідача виникає обов'язок відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

Але надалі в змісті позову зазначається, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу на момент скоєння ДТП була застрахована у ВАТ "УСК "Гарант-Авто" (правонаступник - ВАТ "УСК "Дженералі - Гарант").

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.02.2005р. на а/д Київ -Харків, водій ЗАТ „Техінсервіс" повідомив про наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №Б /4217856 та повідомив страховика про вчинення ДТП.

Згідно умов зазначеного страхового полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.4 полісу, страхувальником - особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована є Закрите акціонерне товариство „Техінсервіс" м. Хмельницький Вінницьке шосе, 6. Пункт 6 того ж полісу визначає забезпечений транспортний засіб, а саме RENAULТ R 385 д/н 026-92 ХМ, що належить ЗАТ „Техінсервіс".

Враховуючи положення вказаного полісу відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП покладається на страховика, тобто на Хмельницьку філію ВАТ "УСК "Дженералі - Гарант".

По-друге, вказує на те, що згідно Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування (в даному випадку позивач) подає страховику відповідну заяву з відповідними додатками на підтвердження права на страхове відшкодування.

Із змісту позовної заяви видно, що позивач звертався з претензією про відшкодування страхового платежу до Хмельницької філії ВАТ "УСК Дженералі Гарант", але невідомо чому і на яких підставах третя особа ігнорує проведення будь-яких відшкодувань.

Отже, враховуючи положення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №Б/4217856, відповідач вважає, що відшкодування шкоди в порядку регресу має бути покладено на Хмельницьку філію ВАТ "УСК Дженералі Гарант".

Третя особа та її представник в судовому засіданні зазначає, що в п.2 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №Б/4217856 зазначено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить двадцять п'ять тисяч п'ятсот гривень ( тобто ліміт відшкодування 25 500 грн., а позивач вимагає відшкодувати 37 520,02 грн.), франшиза становить 510 грн. (сума що вираховується при відшкодуванні шкоди).

Цей поліс (договір страхування) оформлений на юридичну особу - ЗАТ «Техінсервіс»у відповідності із Положенням «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів»затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року №1175.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»прийнятий Верховною Радою України 1 липня 2004 року і набрав чинності з 1 січня 2005 року. Отже, сторонам у вирішенні спору необхідно керуватись вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно п.15 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», «У разі укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів страхувальником - юридичною особою дія договору поширюється на водія, який керує цим транспортним засобом на законних підставах.»

Згідно п.18 Положення, «У разі настання страхового випадку страхувальник (водій транспортного засобу, який скоїв ДТП) зобов'язаний :

- повідомити страховика протягом трьох робочих днів про настання страхового випадку;

- подати страховику письмове пояснення про обставини ДТП, страховий поліс,

- пред'явити у разі потреби транспортний засіб для огляду і експертизи.

Якщо страхувальник з поважних причин не мав змоги виконати зазначені дії, він повинен довести це документально.»

Після проведеного аналізу документів наданих відповідачем, третя особа відзначає, що у копії повідомлення про скоєння ДТП, датованим 14 лютого 2005 року, вих. №2 зазначено: «Адміністрація підприємства ЗАТ «Техінсервіс»повідомляє, що належний підприємству автомобіль RENAULТ R - 385 д/н 026-92ХМ та застрахований згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на території України №Б/4217856 під керуванням водія Красильнюка М.В. було спричинено ДТП на трасі Київ-Харків. Про вказану дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено водієм в телефоному режимі».

У повідомленні не вказано час, день та рік спричинення ДТП, не зрозуміло кому саме було повідомлено водієм в телефоному режимі про вказану дорожньо-транспортну пригоду, також не надано докази про надіслання повідомлення страхувальнику, не додано документів (додаток відсутній) на водія Красильнюка М.В., які б підтверджували керування цим транспортним засобом на законних підставах, інших доказів, а саме:

- страховий поліс,

- копію наказу про прийняття на роботу водія Красильнюка М.В.,

- копію трудової книжки Красильнюка М.В.

- копію посвідчення водія,

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу,

- копію дорожнього листа;

- також не подано пояснення водія про обставини ДТП, не пред'явлено транспортний засіб для огляду і експертизи.

Крім того, згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух»та п.2.1 «Правил дорожнього руху», водій зобов'язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційні та інші документи, дорожні (маршрутні) листи, що підтверджують право керування транспортним засобом.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, на думку третьої особи, страхувальник порушив умови договору страхування. За відсутності вище перерахованих документів, що зобов'язаний був надати страхувальник страховику при настанні ДТП за умовами договору страхування, дана подія (ДТП) страховим випадком не визнається і страхове відшкодування не виплачується.

За таких обставин третя особа в позові просить відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

21 липня 2004 року ЗАТ „СК „Еталон та ТОВ „Енергія" уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів за №01114-1044. За цим Договором був застрахований автомобіль Фольксваген, д/н ІІ 0127 ХХ, що належить страхувальнику.

13.02.2005 року на а/д Київ - Харків сталася ДТП. Учасниками пригоди були: автомобіль Рено, д/н 02692 ХМ, під керуванням Красильнюка М.В. та застрахований автомобіль.

Відповідно до постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Красильнюком М.В. Правил дорожнього руху України.

В результаті цієї ДТП застрахованому транспортному засобу було нанесено механічні пошкодження.

Зазначена ДТП відповідно до норм чинного законодавства України була визнана страховим випадком, про що 16 травня 2005 року було складено страховий акт №4730 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування. Збиток розрахований відповідно з чинного законодавства України про страхування, Договору страхування та висновку експерта.

Платіжним дорученням №5615 від 18.05.2005 року ЗАТ „СК „Еталон" виплатила страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 37 520,02 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу на момент скоєня ДТП була застрахована у ВАТ „УСК „Гарант - Авто" (правонаступник - ВАТ „УСК „Дженералі - Гарант"), позивач звернувся з регресною вимогою до зазначеної страхової компанії. Проте, жодної письмової відповіді на адресу ЗАТ „СК Еталон" від Страхової компанії не надходило, однак в телефонному режимі позивачу було повідомлено, що ВАТ „УСК „Дженералі - Гарант" не має підстав для виплати страхового відшкодування.

Враховуючи те, що винний у скоєні ДТП водій Красильнюк М.В., на момент ДТП перебував у трудових відносинах із відповідачем, а також те, що шкода була завдана під час виконання Красильнюком М.В. своїх трудових обов’язків, позивач на підставі ч.1 ст.1172 ЦК України звернувся з позовом до відповідача з вимогою відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Відповідно до ст.27 Закону України „Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено перехід до страхової організації прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно до ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб в порядку регресу.

Позов обґрунтований, підтверджений належними доказами і підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись п.2 ст. 175, ст. 193, Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 78, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Техінсервіс” м. Хмельницький (вул. Вінницьке шосе, 6, код 21345186) на користь Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Еталон” м. Київ (вул. Жилянська, 108, п/р 2650210 в ВАТ „РАйффайзенн Банк Аваль”, МФО 300335, код 20080515) 37 520,02, а також 375,20 грн. витрат по оплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя