ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2008

Справа №2-3/2690-2008А

За позовом Управління ПФУ у Красногвардійському районі АРК, с.м.т. Красногвардійське (с.м.т. Красногвардійське, вул. Радянська, 11)

До відповідача – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Джанкой (м. Джанкой, вул. Інтернаціональна, 48)

Про стягнення 710,12 грн.

суддя ГС АРК І.О. Соколова

при секретарі Комарової О.В.

ПРЕ ДСТАВНИКИ:

Від позивача – Букинич Е.Е., дор. від 03.01.08 р.

Від відповідача – представник Красноперова В.А., д/п від 23.01.08 р.

Обставини справи:

Позивач - УПФУ в Красногвардійському районі звернувся із адміністративним позовом до відповідача – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Джанкой, в якому просить зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування суму невідшкодованих витрат допомоги на поховання померлих осіб, які тримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у розмірі 710,12 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань в м. Джанкой за станом на 01.01.2008 р. не прийнята до відшкодування сума витрат допомоги на поховання померлих осіб, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, у розмірі 710,12 грн. При цьому, позивач посилається на вимоги ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, які привели до страти працездатності», якими встановлено, що починаючи з 01.04.2001 р. Фонд повинен відшкодувати Управлінню Пенсійного фонду України у м. Джанкой суми, страхових виплат та надання соціальних послуг робітникам ( членам їх сімей).

При цьому, позивач вважає, що норми діючого законодавства пов’язують право органів Пенсійного фонду України на відшкодування понесених витрат, які пов’язані з похованням померлих осіб, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які повинні здійснюватись в силу спеціального законодавства з цих питань Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок грошових коштів цього Фонду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач вимоги позивача не визнав за підставами, викладеними у відзиві на позов ( а.с. 31-32). Просить в позові відмовити, оскільки позивачем не надані докази причин смерті осіб, призвіща яких зазначені в позові, так як відшкодування витрат на поховання, у разі смерті потерпілого, саме від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, несе Фонд відповідно до Порядку, встановленого КМУ.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову Управління Пенсійного фонду Красногвардійського району, у зв’язку з наступним:

Так, предметом спору у даній справі є спонукання відповідача прийняти до відшкодування суму невідшкодованих витрат допомоги на поховання померлих осіб, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, у розмірі 710,12 грн., що були сплачені Управлінням ПФУ в Красногвардійському районі на допомогу сім’ям на поховання громадян Іванченко Д.І., померлої 04.10.07 р., Чавун В.В., померлого 01.10.07 р., Кузьміна М.Д., померлого 01.12.07 р., в загальній сумі 710,12 грн., в тому числі допомогу на погребіння – 696,54 грн., витрати на доставку – 13,58 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, в порядку статей 69, 70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх вимог.

Так, позивач за станом на 01.01.2008 р. здійснив виплати допомоги сім’ям померлих осіб, з якими трапився нещасний випадок на виробництві та профзахворювань у розмірі 710,12 грн., в тому числі допомога н погребіння – 696,54 грн., витрати на доставку пенсій – 13,58 грн.

Однак, відповідач відмовляється відшкодувати зазначену суму позивачу, що, на думку позивача, є порушенням п 5, 6 Порядку № 5-4/4, Закону « Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктами “г” та “д”пункту 1 статті 21 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” №1105 від 23.09.99р., який набрав чинності з 01.04.2001р. (далі –Закон №1105), на Фонд соціального страхування від нещасного випадку покладено обов’язок з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 2 статті 7 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасного випадку сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасного випадку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке правовстановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасного випадку, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасного випадку в рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасного випадку в подальшому відбуваються відповідні розрахунки. Як страховик, Пенсійний Фонд України став виступити тільки з 01.01.2005 р., з моменту ухвалення Закону України « Про загальнообов’язкове державне страхування про пенсійне забезпечення». Дана стаття 7, на яку позивач посилається у позові, свідчить що розрахунки по інших видах страхування здійснюються надалі, після передачі справи потерпілого підприємством.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування витрат (далі –Порядок), який затверджено спільною постановою правління Пенсійного фонду України і правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 №5-4/4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за №376/7697.

В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами пенсійного фонду з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували такі пенсії.

Згідно зі ст. 6 Порядку Головне Управління ПФУ і Управління ІД Фонду на підставі акту щомісячної звірки по особистих справах потерпілих, яким виплачена пенсія та інше, узагальнюють і погоджують довідку про відшкодування Фондом і до 20 числа подають у відповідні Управління ПФУ і Фонду ССНСппз.

Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, незалежно від того чи є предметом спору стягнення понесених витрат у зв’язку з виплатою пенсій чи спонукання до прийняття до відшкодування сум понесених витрат.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є страхові внески, які Фонд отримує від підприємств, установ, закладів (страхувальників стосовно Закону). Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не отримує, тому, виплата Пенсійному фонду пенсій у зв’язку з каліцтвом та втратою годувальника можлива лише при умовах передання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих.

Крім того, слід зазначити, що згаданий Порядок не врегульовує спірних питань щодо зобов’язання відповідача відшкодовувати суми виплат шляхом включення їх до акту щомісячної звірки, а тому в разі ухилення Фонду соціального страхування від нещасних випадків від включення таких виплат до актів звірки, Пенсійному фонду слід звертатися з вимогою про стягнення суми виплат, які мають вирішуватися в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а ні шляхом пред’явлення вимог про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму витрат шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат на виплату виплат на поховання осіб, які отримали інвалідність внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 710,12 грн.

З обставин справи вбачається, що позивачем не дотримано встановленого порядку вирішення питання щодо відшкодування сум, які є предметом позову, у зв’язку з чим відсутні підстави для відшкодування виплат на поховання, виходячи з того, що на день розгляду справи відсутні підстави включення в акт звірки осіб, справи яких не здані підприємствами.

При цьому, суд також приймає до уваги, що 27.06.2008р. на запит суду від РАГС Красногвардійського РУЮ надійшов лист, яким начальник відділу РАГС Красногвардійського РУЮ повідомляє, що проведеною перевіркою по архіву відділу РАГС Красногвардійського РУЮ за термін з 01.04.2001р. по 31.12.2005р. не виявлено актових записів про смерть на гр. Іванченко Л.І., Козьмина М.Д., Чавгун В.В.

З викладених підстав, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ст. 160 КАС України, вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 21.10.08 р., постанова складена та підписана суддею 27.10.2008р.

Керуючись ст. ст. 158 –163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Соколова І.А.