ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.08 р.                     Справа № 26/211а

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Маріупольського трамвайно-тролейбусного управління м.Маріуполь

до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 16.01.2004р. № /0.

Представники сторін :

від позивача: Харченко С.С., Пазій І.В., Пазій І.І. (за довіреністю)

від відповідача: Підопригора В.В. (за довіреністю)

Заявлено позов Маріупольським трамвайно - тролейбусноим управлінням м.Маріуполь до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 16.01.2004р. №/0.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що співробітниками ДПІ не в повному обсязі надана оцінка господарським операціям по безкоштовному придбанню МТТУ сталі оцинкованої у правління ВАТ “ММК ім. Ілліча”, оскільки друга частина товарообмінної операції по придбанню автошин у ВАТ “Міськбуд” в акті не описана та оцінка вказаній товарообмінній операції у повному обсязі не надана. В позовної заяви МТТУ зазначає, що фактично оцинкована сталь була придбана для проведення товарообмінної операції з ВАТ “Міськбуд” (м. Біла Церква) по придбанню автошин. Відповідно до накладних ВАТ “Міськбуд” автомобільні шини було придбано МТТУ на суму 178437грн. (у т.ч. ПДВ 29739,50грн). Згідно позовної заяви сума ПДВ по придбанню автомобільних шин помилково не була включена МТТУ до складу податкового кредиту за січень 2002р. На підставі зазначених фактів з урахуванням норм права п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону “Про податок на додану вартість” позивач вважає, що має право на віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої в вартості придбання автомобільних шин в січні 2002р.

Крім того, позивач зазначає, що він дійсно у січні, лютому та березні 2002року відніс до податкового кредиту ПДВ у розмірі 10628грн., однак методом „сторно” ці суми були виключені із податкового кредиту відповідних місяців та не увійшли до податкових декларацій.

Позивач не згодний із висновком акту перевірки викладених у п.2.5 акту перевірки про незаконність віднесення до складу податкового кредиту за січень 2002року у розмірі 2266,24грн., на підставі п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, у зв’язку із тим, що відповідач при перевірці не витребував податкову накладну на придбання кольорового лому та не дав їй оцінку.

Заявою від 29.072008року (вхід. №02-41/26008) позивач просить поновити строк для звернення з адміністративним позовом, визнати недійсним податкове повідомлення - рішення, стягнути судові витрати, витрати по сплаті експертизи 15000грн.

Відповідач проти позову заперечує (т.3 а.с.116-119) та посилається на те, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду відповідно до ст.99 КАСУ. Крім того, відповідач посилається на те, що перевірка була проведена правомірно та підставою для проведення перевірки було те, що камеральними перевірками декларацій з податку на прибуток підприємства та декларацій з ПДВ за період з 01.01.2002року по 01.07.2003року позивачем були задекларовані збитки, а відповідно до п.6.3 ст.6 закону України „про оподаткування прибутку підприємств” у разі коли від’ємне значення об’єкту оподаткування декларується платником податків протягом чотирьох послідовних податкових періодів, податковий орган має право провести позачергову перевірку правильності визначення об’єкту оподаткування.

Відповідач вважає, що ним правомірно було визначене податкове зобов’язання по господарській операції по взаємовідносинам з ВАТ “ММК ім.Ілліча” коли позивачем не було віднесено до складу валового доходу доходи з інших джерел та від позареалізаційних операцій, у тому числу у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги отриманої МТТУ в січні 2002 року від ВАТ “ММК ім.. Ілліча”, а саме сталь оцинковану на суму 178,4тис.грн.

У додаткових запереченнях (т.3 а.с.130-131) відповідач вважає, що угода укладена між позивачем та ВАТ „Міськбуд” про проведення товарообмінної (бартерної) операції, щодо обміну сталі оцинкованої у кількості 59,1 тонн ( на суму 178437грн.) на авто шини (на суму 178437грн.) є нікчемною, що повинно бути викладено у мотивувальній частині рішення.

Крім того, відповідач вважає, що позивач у порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” до складу податкового кредиту відніс ПДВ на суму 2266,24грн., яка не підтверджена податковою накладною.

Відповідач посилається на те, що посадові особи були притягнуті до адміністративної відповідальності та сплатили штрафні санкції, що на думку відповідача відповідно до ст.72 КАСУ є обов’язковим для адміністративного суду.

Під час судового розгляду справи в судовому засіданні було забезпечене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та додатково надані документи суд встановив:

Відповідачем була здійснена позапланова перевірка позивача дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2002р. по 01.10.2003року, за результатами якої був складений акт від 14.01.2004року №1/23-111/05393725(т.1 а.с.20-49).

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте та направлене позивачу податкове повідомлення – рішення №000012330/0 від 16.01.2004року (т.1 а.с.64).

Судом по справі була призначена судово – економічна експертиза.

Відповідач у акті перевірки встановив(т.1 а.с.32 - 33), що позивачем у наслідок порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” завищено податковий кредит по ПДВ за січень 2002р. на 29739,50грн. Зазначені порушення згідно акту перевірки значаться допущеними у зв'язку з тим, що підприємством у порушення пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ 29739,50грн по сталі оцинкованій, отриманій у якості безповоротної фінансової допомоги від ВАТ “ММК ім. Ілліча”. В акті перевірки умови господарчої операції, неправильне відображення якої в податковому обліку призвело до вказаного порушення, викладені в п.2.1 абзаці 1 акту “Валовий дохід”. Згідно акту перевірки Маріупольським трамвайно-тролейбусним управлінням до складу валового доходу не було віднесено доходи з інших джерел та від позареалізаційних операцій, у тому числу у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги отриманої МТТУ в січні 2002 року від ВАТ “ММК ім. Ілліча”, а саме сталь оцинковану на суму 178,4тис.грн.”. Вказане порушення значиться виявленим при перевірці листа начальника МТТУ Узуна В.І. до голови правління ВАТ “ММК ім. Ілліча” Бойко В.С. № 1-03/524 від 27.11.01р., постанови правління ВАТ “ММК ім. Ілліча”, первинних бухгалтерських документів, а саме: прибуткового ордеру №103а від 01.02р. Актом перевірки зазначено: “На підставі прибуткового ордеру №103а від 01.02р. було оприбутковано сталь оцинковану у кількості 5931т. на суму 178,4тис.грн.. та у податковому обліку зроблено запис: Д-т48 “цільове фінансування і цільові надходження” К-т361 “Розрахунок з вітчизняними покупцями”. Згідно з пунктом 2.5 “Податок на додану вартість” акту перевірки (Т.1 а.с.32) зазначено: “в січні 2002р. до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ – 29739,5грн. по сталі оцинкованій, дане порушення відображено у п.2.1 абз.1 акту”. Суд зазначає, що у акті перевірки не зазначено інших первинних бухгалтерських документів та облікових регістрів на підставі яких співробітниками ДПІ встановлено порушення пп.7.4.4 п.7.4 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Факт здійснення господарської операції по безоплатному отриманню МТТУ сталі оцинкованої від ВАТ “ММК ім. Ілліча” у січні 2002р. підтверджується матеріалами справ (т.1 а.с.69-76) : листом начальника МТТУ до генерального директора, Голови правління ВАТ “ММК ім. Ілліча” №1-03/524 від 27.11.01р.; прибутковим ордером № 103а від 28.01.02р.; дублікатом платіжної вимоги - доручення №202148 від 28.01.02р.; постановою правління ВАТ “ММК ім. Ілліча” №38/70 від 19.12.01р.; листом начальника МТТУ до директору по збуту ВАТ “ММК ім. Ілліча” №04/32 від 09.01.02р.; замовлення на поставку продукції чорної металургії.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку в звітному періоді в зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно до п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” у разі коли платник податку придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, що сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Суд погоджується із висновком акту перевірки щодо правомірності виключення із податкового кредиту ПДВ у сумі 29739,5грн.

Однак, як вбачається із Книги придбання товарів (робіт, послуг) за січень 2002р. (т.1 а.с.52) зроблено запис під № 8071: по графі 4 “найменування” – “сталь оцинкована”, по графі 13 “придбання товарів з правом включення до податкового кредиту на території України, база оподаткування” - 148657,50грн., по графі 17 “придбання товарів з правом включення до податкового кредиту на території України, ПДВ” – 29739,50грн. Тобто в Книзі придбання товарів (робіт, послуг) за січень 2002р. по рядку 8071 зазначено суму бази оподаткування та суму ПДВ, однак у порушення п.п.11.2, 11.3, 11.4, 11.5 п.11 “Порядку ведення книги обліку товарів (робіт, послуг)”, затвердженого Наказом ДПАУ від 30.05.1997р. не зазначено дату отримання податкової накладної, номер податкової накладної, найменування підприємства - продавця, податковий номер продавця. Податкову накладну по вказаній господарської операції суду не надано ані позивачем, ані відповідачем. Натомість, зазначена сума увійшла до складу податкового кредиту позивача.

Однак, висновком експертизи та матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем сталі оцинкованої у кількості 60т. від ВАТ “ММК ім. Ілліча”, яка використана позивачем для проведення товарообмінної операції на виконання бартерного договору між МТТУ та ВАТ “Міськбуд”, що підтверджується бухгалтерським записом в „відомості №16” за січень 2002р. (Дт36.1 Кт712 на суму 178437,00грн., Дт712 Кт64.1 на суму 29739,50грн.). Як зазначено у висновку експертизи експертом не досліджувався порядок формування податкових зобов’язань з ПДВ за січень 2002р., оскільки актом перевірки не зазначено будь-яких порушень при визначенні податкових зобов’язань з ПДВ по вказаної господарської операції.

Факт отримання позивачем автошин 300х508R/11.00Р20 мод. И-111А в кількості 96шт. по ціні 869,64грн. та автошин 320х508R/12.00Р20 мод. И-332Д4 в кількості 95 шт. по ціні 999,49грн. на загальну суму 178437,00грн. з урахуванням ПДВ у сумі 29739,50грн., підтверджується первинними бухгалтерськими документами (накладними, прибутковим ордером на оприбуткування ТМЦ) та бухгалтерським записом в Журналі-ордері №6 за січень 2002р. (Дт201 Кт63 на суму 178437,94грн., Дт63 Кт36.1 на суму 178437,00грн.). Як встановлено експертизою згідно з Книгою придбання товарів (робіт, послуг) Маріупольського ТТУ сума ПДВ 29739,50грн. в вартості автошин не була врахована до складу податкового кредиту по ПДВ за січень 2002р., оскільки відображена в графі 18 “товари, що включаються до валових витрат з ПДВ для здійснення операцій, що не обкладаються податком (п.3.2 ст.3, 5 Закону) .

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківському рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.5.3 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”: “для бартерних (товарообмінних) операцій - дата здійснення заключної (балансуючої) операції, що відбулася після першої з подій, обумовлених підпунктом 7.3.4 цієї статті”.

Підпункт п.п.7.3.4 п.7.3 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових зобов'язань під час здійснення бартерних (товарообмінних) операцій вважається будь-яка з подій, що настала раніше: або дата відвантаження платником податку товарів...; або дата оприбуткування платником податку товарів...

Відповідно до п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з п.1.11 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” терміни “бартер”, безоплатно отримані товари” приймаються в значенні, визначеному Законом України “Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме:

- бартер (товарний обмін) - господарська операція, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг)”;

- безоплатно надані товари (роботи, послуги) – це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод.

Згідно з п.5.1 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 1.32 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

З вищенаведеного випливає, що діяльність підприємства, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах при умові її регулярності, постійності та суттєвості, є господарською; до валових витрат виробництва та обігу підприємства відноситься сума витрат у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах за придбані товари (послуги) з метою їх подальшого використання у господарській діяльності. Сума податкового кредиту по ПДВ, на яку має право підприємство в звітному періоді складається з сум податків, сплачених (або нарахованих) ним в зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва; до складу податкового кредиту не включаються суми податку, що сплачені у зв'язку з придбанням товарів, вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу); при здійсненні бартерних (товарообмінних) операцій платник податку набуває права на податковий кредит по даті здійснення заключної (балансуючої) операції, що відбулася після першої з подій бартерної операції, а саме - або дати відвантаження платником податку товарів, або дати оприбуткування платником податку товарів.

Відповідно до підпункту „б” п.п. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000року №2181 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Тобто, при здійсненні перевірки податковий орган повинен був встановити факт не відображення позивачем у податковому кредиті суми ПДВ 29739,50грн. в вартості автошин отриманих позивачем у січні 2002р.

Відтак суд погоджується із висновком експертизи, що порушення позивачем норм п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7, яке призвело до завищення податкового кредиту по господарській операції по безоплатному отриманню сталі оцинкованої, та п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.3 п.7.5 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, яке призвело до заниження податкового кредиту по господарській операції по придбанню автошин для використання в господарчій діяльності підприємства, які здійснені у січні 2002року є взаємокомпенсуючими і не вплинули на визначення бази оподаткування.

Відповідач у акті перевірки встановив, що позивачем у наслідок порушення пп.7.4.2 п.7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” завищено податковий кредит по ПДВ на загальну суму 10628,00грн., у тому числі - за січень 2002р. на 4466,00грн., за лютий 2002р. на 3963,00грн., за березень 2002р. на 2199,00грн. в результаті віднесення до складу податкового кредиту суми витрат на виробництво теплової енергії для власних потреб.

Позивач посилається на те, що ці суми ПДВ були виключені з загальних сум податкового кредиту за відповідні звітні періоди методом “сторно”, що відображено в книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг) та в податкових деклараціях підприємства.

Як зазначено у експертному висновку з метою обґрунтування висновків акту перевірки щодо цього питання експертом були співставленні зазначені в акті суми завищення податкового кредиту з ПДВ на виробництво тепло-енергії на власні потреби, з сумами коригування (зменшення) податкового кредиту методом “сторно” по послугам, використаним для виробництва тепло-енергії для здійснення оподатковуваних і неоподатковуваних операцій, обчисленими МТТУ по котельним №№3,4 за січень-березень 2002р. (Результати дослідження відображені в Таблиці №7).

Експертом відповідно до наданих для проведення дослідження облікових регістрів позивача було підтверджена наявність записів щодо зменшення податкового кредиту звітного періоду у січні 2002р. на суму 4466грн., у лютому на суму 3963грн., у березні на суму 2199грн.

Факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства повинні викладатися в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

При цьому акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень, зокрема норм податкового та валютного законодавства, а також невиконання платником податків законних вимог посадових осіб податкових органів, які проводили перевірку про що зазначено у пунктах 1.5, 1.7 „Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за N 1023/7311 (редакція яка діяла під час складення акту у 2004 році).

У пункті 2.3.2 розділу 2 Порядку містяться вимоги щодо належного оформлення актів документальної перевірки, зокрема:

- висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Судом при розгляді справи встановлено, що в акті перевірки на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення – рішення, відповідачем документально не доведено завищення позивачем сум бюджетного відшкодування на суму 10628грн.

Судом при винесенні рішення враховано, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Суд погоджується із висновком експертизи за тих підстав, що у акті перевірки ДПІ в м. Маріуполі від 14.01.2004р. №1/23-111/05393725 не вказано найменування первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського та податкового обліку при перевірці яких встановлено порушення норм п.п.7.4.2 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”. Відтак, вимоги позивача в частині визнання недійсним податкового повідомлення – рішення на суму 10628грн. у тому числі: у січні 2002р. на суму 4466грн., у лютому на суму 3963грн., у березні на суму 2199грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідачем у акті перевірки встановлено, що позивачем в наслідок порушення п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” завищено податковий кредит по ПДВ на 2266,24грн. за січень 2002р. у зв’язку із віднесенням до складу податкового кредиту за січень 2002р. суми ПДВ не підтвердженої відповідними документами, а саме податкової накладної на вказану суму до перевірки не надано.

Позивач оскаржує висновок акту перевірки ДПІ в зв’язку з проведенням перевірки книг обліку продажу і придбання товарів (робіт, послуг) вибірковим методом, що призвело до неправомірного застосування норм податкового законодавства.

З даним твердженням позивача суд не може погодитися за тих підстав, що у Книзі придбань за №8072 зазначено „лом кольоровий” , однак у порушення п.п.11.2, 11.3, 11.4, 11.5 п.11 “Порядку ведення книги обліку товарів (робіт, послуг)”, затвердженого Наказом ДПАУ від 30.05.1997р. не зазначено дату отримання податкової накладної, номер податкової накладної, найменування підприємства - продавця, податковий номер продавця. Податкову накладну по вказаній господарській операції суду не надано ані позивачем, ані відповідачем. Натомість, зазначена сума увійшла до складу податкового кредиту позивача.

Відповідно до п.п.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами”.

Відповідно до п.п. 4.2.3 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000року №2181 “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 цього пункту, є помилковим, покладається на платника податків.

Судом не приймається до уваги посилання позивача в обгрунтуваня своїх вимог на корегування податкового кредиту на підставі п.п.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, який передбачає, що у разі коли товари (роботи, послуги), виготовлені та/або придбані, частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково ні, до суми податкового кредиту включається та частка сплаченого (нарахованого) податку при їх виготовленні або придбанні, яка відповідає частці використання таких товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях звітного періоду, за тих підстав, що зазначена норма не передбачає корегування податкового кредиту.

Як вбачається із пояснень позивача (т.3 а.с.112-113) ним у листопаді 2001року придбавалася бронза у кількості 158,3кг. (за податковою накладною №2987 від 15.11.2001року) та у грудні 1999року провід МФ-85 (за податковою накладною №19 від 13.12.1999р.) саме за цими податковими накладними ним був виділений податковий кредит при здачі металобрухту.

Однак, придбавання матеріалів відбувалося у грудні 1999року та листопаді 2001року, які не входили у період перевірки з 01.01.2002року по 01.10.2003року (т.1 а.с.20). Тобто у податкового органу були відсутні підстави перевіряти ці періоди та можливість позивача відповідно до приписів п.п.7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” включати до цих податкових періодів частини таких товарів (робіт, послуг) які були використані в оподатковуваних операціях звітного періоду.

Судом також приймається до уваги те, що експерту для проведення дослідження позивачем не було надано вичерпної інформації щодо утворення лому кольорових металів (а саме - первинні бухгалтерські документи, підтверджуючі придбання ТМЦ при переробці та демонтажу яких утворився лом кольорових металів; первинні бухгалтерські документи (прибуткові ордери, лімітно - заборні карти, накладні-вимоги на внутрішнє переміщення матеріалів та ін..) та облікові регістри, що підтверджують облік в виробництві та на складах вищезазначених ТМЦ з моменту їх придбання до здачі утвореного лому кольорових металів на центральний склад; документи які підтверджують вміст лому кольорових металів в ТМЦ з яких утворено зазначений лом). Відтак експерт зробив висновок про неможливість надати висновок щодо обгрунтованності включення до складу податкового кредиту суми ПДВ 2266,24грн (по рядку 8072 Книги придбання товарів (робіт, послуг) в січні 2002р.

З огляду на вищенаведене вимоги позивача у частині визнання недійсним податкового повідомлення – рішення на суму визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 2266,24грн. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 1133,12грн. не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відтак вимоги позивача підлягають задоволенню частково в частині визначення відповідачем податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 40367,76грн. (42634 – 2266,24) та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20183,88грн. (21317-1133,12).

Судом не приймається до уваги посилання позивача на неправомірність перевірки за тих підстав, що фактично перевіряючи були допущені до перевірки за результатами якої був складений акт, яким встановлені порушення які є предметом спору.

Непереконливими є посилання позивача на оскарження акту та повідомлення – рішення у адміністративному порядку до податкової інспекції, за тих підстав, що позивачем не надано доказів направлення скарг у строки передбачені п.п.5.2.2. п.5.2 ст.5 Закону України від 21.12.2000року №2181 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, тобто протягом 10 днів. Акт складений 14.01.2004року. В матеріалах справи наявна скарга (т.3 а.с.63) від 08.11.2004року. Інших доказів позивачем не надано.

Судом не приймається до уваги посилання відповідача на те, що фактично сталь оцинкована надійшла до ВАТ „Міськбуд” не від позивача, а від „ММК ім. Ілліча”, за тих підстав, що акт перевірки не містить таких висновків (т.1 а.с.32) та не підтверджується іншими доказами (актами зустрічних перевірок, тощо).

Не заслуговує на увагу твердження відповідача щодо необхідності визнання, як нікчемну угоду, яка укладена між позивачем та ВАТ „Міськбуд” про проведення товарообмінної (бартерної) операції, щодо обміну сталі оцинкованої у кількості 59,1 тонн ( на суму 178437грн.) на автошини (на суму 178437грн.) за тих підстав, що відповідачем не надано жодного доказу, що зазначена угода не відбулася, що могло бути підтверджено актами зустрічних перевірок, запитами, відповідями, які повинен був здійснити податковий орган у межах своїх повноважень.

Посилання відповідача на пропущений позивачем строк звернення до суду відповідно до ст.99 КАСУ судом не приймається за тих підстав, що позивач звернувся до суду із заявою від 19.08.2008року (вхід. №02-41/29397) (т.4 а.с.14) про поновлення строку для звернення, яка задоволена судом. Крім того, судом враховано, що спірне податкове повідомлення – рішення прийняте 14.01.2004року, Кодекс адміністративного судочинства був введений в дію з 01.09.2005року, позивач звернувся із позовом 04.08.2006року (вхід. №02-74/3013), тобто у межах річного строку з моменту введення у дію Кодексу.

Щодо твердження відповідача про необхідність врахування факту притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності відповідно до ст.72 КАСУ, судом не приймається до уваги тому, що зазначена норма передбачає врахування обставин, які встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, що не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідач посилається в обґрунтування своїх вимог на постанови заступника начальника ДПІ про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 85грн. (т.1 а.с.133- 136), який сплачений посадовими особами добровільно. Тобто, відсутнє судове рішення яке б мало для суду обов’язковий характер.

Відповідно до ст.94 КАСУ судові витрати покласти на позивача у розмірі 5,3%, на відповідача – 94,7%.

Керуючись Законом України „Про податок на додану вартість”, Законом України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, Законом України від 21.12.2000року №2181 „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” “Порядку ведення книги обліку товарів (робіт, послуг)”, затвердженого Наказом ДПАУ від 30.05.1997р. , „Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за N 1023/7311, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Маріупольського трамвайно-тролейбусного управління м.Маріуполь до Державної податкової інспекції у м. Маріуполі про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 16.01.2004р. № /0 задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Маріуполі від 16.01.2004р. № /0 в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 40367грн.76коп. та штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20183,88грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь Маріупольського трамвайно-тролейбусного управління м. Маріуполь (87500 м. Маріуполь, вул.Николаевская, б.92, п/р.54 у Маріупольській філії Укрсоцбанку у м.Маріуполі, МФО 334185) державне мито у розмірі 80грн.50коп., послуги по інформаційно – технічному забезпеченню судового процесу 111грн.75коп., витрати по сплаті експертизи у розмірі 14205грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі – з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова виготовлена у повному обсязі 08.09.2008року

Суддя Кододова О.В.