ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2008 р.

Справа № 15/124-08-2796

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача - Мостовенко С.М.;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства відкритого типу „Жуляни” до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство відкритого типу „Жуляни” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на самочинно збудований будинок відпочинку „Жуляни” загальною площею 204 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, курортна зона „Катранка”. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням Татарбунарської районної ради № 235-ХХШ від 21.12.2001 року позивачу була виділена земельна ділянка загальною площею 0,06 га на умовах тимчасового користування для функціонування бази відпочинку „Жуляни”. На виконання цього рішення 30.01.2002 року між АТВТ „Жуляни” та Лиманською сільською радою був укладений договір про право тимчасового користування землею строком на п'ять років.

Так, позивач вказує, що ним на земельній ділянці, яка була йому відведена, без зміни її цільового призначення власними силами у 2002 році був збудований двоповерховий будинок відпочинку „Жуляни” загальною площею 204 кв.м, який був прийнятий на баланс позивача, що підтверджується довідкою та кошторисом на будівельні роботи з будівництва будинку відпочинку „Жемчужина” (курортна зона Катранка Татарбунарського району Одеської області) на загальну суму 53402,00 грн. При цьому позивач зазначає, що назву бази відпочинку „Жемчужина” в подальшому було змінено на „Жуляни”.

Також позивач посилається на те, що після закінчення строку дії договору про право тимчасового користування землею Лиманська сільська рада рішенням 11 сесії 5 скликання № 198-V від 25.05.2007 року надала АТВТ „Жуляни” земельну ділянку загальною площею 0,056 га в довгострокову оренду строком на 25 років для експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку „Жуляни”. Згідно вказаного рішення Лиманська сільська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки АТВТ „Жуляни” для експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку „Жуляни” на території курортної зони „Катранка” Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Крім того, на виконання зазначеного рішення Лиманської сільської ради № 198-V від 25.05.2007 року між АТВТ „Жуляни” та Лиманською сільською радою 28.05.2007 року був підписаний договір оренди землі, зареєстрований Татарбунарським відділом центру Державного земельного кадастру за номером 49 від 09.04.2008 р. згідно ст.18 Закону України „Про оренду землі”.

Таким чином, позивач вказує, що належним чином та з дотриманням чинного земельного законодавства України оформив право користування земельною ділянкою загальною площею 0,056 га, яка знаходиться у курортній зоні „Катранка” в межах с. Лиман, Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. При цьому позивач зазначає, що станом на 13.08.2007 року Татарбунарським бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на будинок відпочинку „Жуляни” з поповерховим планом.

До того ж згідно наданого ПП „Проект-Груп” технічного висновку технічний стан будівельних конструкцій характеризується як задовільний, також будинок відпочинку „Жуляни” побудований відповідно до існуючих будівельних норм і правил, з дотриманням правил протипожежної безпеки та придатний для експлуатації за функціональним призначенням.

Так, оскільки позивачу земельна ділянка була відведена під уже збудоване нерухоме майно, на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудований будинок відпочинку „Жуляни”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2008 р. порушено провадження у справі № 15/124-08-2796 та справу призначено до судового розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.07.2008 р. у справі № 15/124-08-2796 замінено відповідача - Виконавчий комітет Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на належного відповідача –Лиманську сільську раду Татарбунарського району Одеської області.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте відповідач надіслав до суду відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Акціонерне товариство відкритого типу „Жуляни” зареєстроване Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією 03 лютого 1995 року, що підтверджується свідоцтвом № 068860 про державну реєстрацію юридичної особи.

Рішенням Татарбунарської районної ради 21-а сесії „Про вилучення та надання в тимчасове користування земельних ділянок із земель водного фонду Приморської, Лиманської сільських, Татарбунарської районної рад для розміщення будинків сімейного відпочинку, баз відпочинку та підприємницької діяльності” від 21.12.2001 р. № 235-ХХІІІ АТВТ „Жуляни” було надано в тимчасове користування із земель водного фонду Лиманської сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,06 га на б/в „Жемчужина” терміном на 5 років.

На підставі вказаного рішення райради 30 січня 2002 року між Лиманською сільською радою та АТВТ „Жуляни” був укладений договір на право тимчасового користування землею, відповідно до якого АТВТ „Жуляни” була надана у тимчасове користування строком на 5 років земельна ділянка загальною площею 0,06 га для функціонування бази відпочинку „Жуляни”.

У 2002 році, як зазначає позивач, на відведеній земельній ділянці ним був самовільно побудований двоповерховий будинок відпочинку „Жуляни” загальною площею 204 кв.м, який був взятий позивачем на баланс. Як вбачається з наявного в матеріалах справи кошторису на будівельні роботи бази відпочинку „Жемчужина” (курортна зона Катранка Татарбунарського району Одеської області), який був затверджений ВАТ „Жуляни” 15.10.2001 р., загальна вартість робіт склала 53402,00 грн. При цьому позивач зазначає, що назву бази відпочинку „Жемчужина” в подальшому було змінено на „Жуляни”.

Однак, після закінчення строку дії договору на право тимчасового користування землею (30.01.2007 р.) Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області було прийнято рішення № 198-V від 25.05.2007 року „Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду” (а.с. 33), згідно якого був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки АТВТ „Жуляни” для експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку „Жуляни” на території курортної зони „Катранка” Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, та АТВТ „Жуляни” була надана земельна ділянка із земель рекреаційного призначення Лиманської сільської ради загальною площею 0,056 га в довгострокову оренду строком на 25 років для експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку „Жуляни”.

Так, на підставі вказаного рішення сільради № 198-V 28 травня 2007 року між Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області та АТВТ „Жуляни” був укладений договір оренди землі (а.с. 34-36), відповідно до якого позивачу була передана в оренду строком на 25 років земельна ділянка загальною площею 0,056 га із земель рекреаційного призначення, яка знаходиться в курортній зоні „Катранка” в межах с. Лиман, Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, для експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку „Жуляни”, про що був складений акт прийому-передачі від 28.05.2008 р. (а.с. 37). При цьому, як вбачається з вказаного договору оренди, договір був зареєстрований 09.04.2008 р. Татарбунарським відділом Центру державного земельного кадастру за номером 49.

Як вбачається з матеріалів справи, Татарбунарським бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на збудований позивачем будинок відпочинку „Жуляни” станом на 13.08.2007 р. з поповерховим планом, згідно якого площа вказаного будинку відпочинку складає 204,0 кв.м.

Крім того, за замовленням позивача 26.05.2008 року Приватним підприємством „Проект-Груп” був складений технічний висновок щодо стану будівельних конструкцій і можливості прийому в експлуатацію будинку відпочинку „Жуляни” (літ. „А”). Згідно вищевказаного технічного висновку будинок відпочинку „Жуляни” відповідає будівельним нормам і правилам та можливе його зберігання для подальшої експлуатації за функціональним призначенням.

За таких обставин, позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудований будинок відпочинку „Жуляни”, що розташований на земельній ділянці, відведеній під уже збудоване нерухоме майно.

Разом з тим суд зазначає підстави набуття права власності передбачені статтею 328 Цивільного кодексу України, згідно положень якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як з’ясовано судом, позивачем було здійснено самочинне будівництво будинку відпочинку „Жуляни”, оскільки будівництво було здійснено без належного дозволу та належно затвердженого проекту.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Однак, частиною 3 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи те, що позивачем було самочинно збудований будинок відпочинку „Жуляни” на земельній ділянці, яка була надана в оренду позивачу під уже збудоване нерухоме майно, а також відповідач як власник цієї земельної ділянки не заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, та з огляду на те, що самочинно збудований будинок відпочинку „Жуляни” в цілому відповідає ДБНиП, що підтверджується технічним висновком, та таким будівництвом не порушуються права та інтереси інших осіб, господарський суд вважає, що позовні вимоги АТВТ „Жуляни” є цілком обґрунтованими.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги АТВТ „Жуляни” про визнання права власності на будинок відпочинку „Жуляни” відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов Акціонерного товариства відкритого типу „Жуляни” до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на майно задовольнити.

2.          ВИЗНАТИ за Акціонерним товариством відкритого типу „Жуляни” (03680, м. Київ, вул. Якутська, 9; ) право власності на будинок відпочинку „Жуляни” загальною площею 204 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, курортна зона „Катранка”.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 21.07.2008 р

Суддя Петров В.С.