ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 р.

№ 16-05/139

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Рогач Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Дочірнього підприємства "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р.

у справі

№16-05/139

господарського суду

Черкаської області

за позовом

Дочірнього підприємства "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП"

до

ТОВ "Поташ"

про

розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 06.02.2008 р. у справі №16-05/139 (суддя Спаських Н.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. (судді: Жук Г.А., Агрикова О.В., Разіна Т.І.), у задоволенні позову Дочірнього підприємства "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП" до ТОВ "Поташ" про розірвання договору відмовлено повністю.

У касаційній скарзі Дочірнє підприємство "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП" просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 06.02.2008 р., постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. у справі №16-05/139 та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги Дочірнього підприємства "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП" про розірвання договору оренди від 25.11.1997 р., посилаючись на порушення та неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786, ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, оскільки внесення відповідачем протягом п'яти років орендної плати у розмірі 732,00 грн. без коригування на індекси інфляції є підставою для дострокового розірвання договору оренди від 25.11.1997 р. №5 відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до розпорядження заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 10.09.2008 р. №02-12.2/335 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Грейц К.В., суддів: Глос О.І., Рогач Л.І.

Сторони не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

25.11.1997 р. між ДП ДАК "Хліб України "Постаське ХПП" (орендодавець) та ТОВ "Поташ" (орендар) було укладено договір оренди №5 господарських та виробничих приміщень, що розташовані за адресою: с.Поташ, Маньківського району, Черкаської області. Строк дії договору з 25.11.1997 р. до 2025 р.

Відповідно до п. 2.1 договору орендна плата вноситься орендарем щомісячно у розмірі 305,00 грн., відповідно до Методики її визначення шляхом перерахування в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок, готівкою в касу орендодавця або натуроплатою, або шляхом взаємних розрахунків.

05.05.2001 р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди від 25.11.1997 р. №5, згідно з якою договір оренди від 25.11.1997 р. №5 доповнено п.п. 2.2, 2.3, відповідно до яких орендна плата за користування майном, визначеним у договорі та відповідно до актів від 25.11.1997 р., визначається відповідно до Методики оцінки, затвердженої Кабінетом Міністрів України, та підлягає індексації відповідно до індексу цін, що визначається державними органами статистики. Орендна плата за оренду майна встановлюється на рівні 10% вартості майна, переданого в оренду, оцінка якого проводиться експертним шляхом. В п. 2.1 договору слова та цифри "305 грн." виключено.

Відповідно до акта про оцінку вартості майна, що передається в оренду ТОВ "Поташ" і визначення орендної плати від 25.11.1997 р., вартість переданого майна становить 73 200,00 грн.

Умовами додаткової угоди від 05.05.2001 р. встановлено розмір щомісячної орендної плати на рівні 10% вартості переданого майна, тобто 732,00 грн.

16.08.2006 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору у зв'язку з порушенням обов'язків щодо своєчасної та повної сплати орендної плати (не зазначивши в чому конкретно виявилося вказане порушення —а.с. 6), з якою відповідач не погодився, посилаючись у відповіді на пропозицію на своєчасне та повне внесення орендної плати відповідно до рахунків позивача та відсутність заборгованості з орендної плати (а.с. 9).

Вважаючи, що ТОВ "Поташ" порушує договірні зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати орендної плати у зв'язку зі сплатою орендної плати без врахування індексу інфляції, позивач звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Поташ" про дострокове розірвання договору оренди від 25.11.1997 р. №5, укладеного між ДП ДАК "Хліб України "Потаське хлібоприймальне підприємство" та ТОВ "Поташ", на підставі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 18, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що: по-перше, відповідач щомісячно сплачував орендну плату у розмірі, визначеному самим позивачем у надісланих на адресу відповідача рахунках (732,00 грн. щомісячно), що відповідає розміру орендної плати, встановленому умовами договору оренди від 25.11.1997 р. №5 та додаткової угоди до договору від 05.05.2001 р.; по-друге, ні в договорі оренди від 25.11.1997 р. №5, ні в додатковій угоді до договору від 05.05.2001 р., ні у виставлених позивачем рахунках не було визначено конкретні строки внесення орендної плати, а позивач протягом 2001–2006 рр. (одержуючи орендну плату у розміні 732,00 грн. щомісячно) не пред'являв відповідачу будь-яких вимог про сплату індексу інфляції на орендну плату, у зв'язку з чим строк внесення цих платежів не настав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

У разі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі (ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Умовами договору оренди (п. 3.1.3) передбачено право орендодавця достроково розірвати договір оренди у разі невнесення орендарем орендної плати протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з додатковою угодою від 05.05.2001 р. орендна плата встановлена у розмірі 10% вартості переданого в оренду майна і підлягає індексації.

Матеріали справи свідчать, що порядок і строки внесення орендної плати ні договором від 25.11.1997 р. №5, ні додатковою угодою від 05.05.2001 р. не встановлено (а.с. 37, 38).

Господарськими судами також встановлено та позивачем не заперечується, що відповідач щомісячно вносив орендну плату за користування орендованими приміщеннями на підставі виставлених позивачем рахунків у розмірі, встановленому самим позивачем у рахунках на оплату орендної плати (732,00 грн.), що відповідає і умовам договору (п. 2.3 додаткової угоди до договору оренди).

Доводи скаржника про те, що непроведення індексації розміру орендної плати відповідачем є підставою для дострокового розірвання договору оренди цілком правомірно не було взято до уваги апеляційним господарським судом, оскільки: по-перше, умовами договору оренди від 25.11.1997 р. №5 та додаткової угоди до договору від 05.05.2001 р. не передбачено ким проводиться коригування розміру місячної орендної плати на індекс інфляції (орендодавцем чи орендарем); по-друге, саме позивач, виставляючи щомісячно рахунки на оплату орендної плати на суму 732,00 грн. (які були оплачені відповідачем), не здійснював коригування розміру орендної плати на індекс інфляції і не звертався до відповідача з будь-якими вимогами про сплату інфляційних, незважаючи на те, що протягом 2001–2006 рр. відповідачем орендна плата сплачувалася у розмірі, встановленому самим позивачем у рахунках, і в договорі —732,00 грн. (тобто без коригування на індекс інфляції).

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. у справі №16-05/139 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "ДАК "Хліб України" Потаське ХПП" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. у справі №16-05/139 залишити без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.05.2008 р. у справі №16-05/139 —без змін.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

Л.Рогач