ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2008 Справа № 13/130

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМОРЕПРОДУКТ", м.Київ                     до Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна", м.Кременчук, Полтавська область

про стягнення 6331,81 грн.                                                                                                                                                                                                                            Суддя Босий В.П.

Представники:

від позивача: Порубльовий С.В., дов. від 10.04.2008р.

від відповідача: не з"явився.

Обставини спору: Розглядається позовна заява про стягнення 3945,81 грн. основного боргу, 591,87 грн. інфляційних витрат, 789,16 грн. пені за неналежне виконання умов договору № Ум-0000379 від 01.07.2007р. про постачання товару від 01.07.2007р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача вартість юридичних послуг в розмірі 500,00 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні надав підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.05.2008р.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не надав.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом вищого господарського суду України (від 10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд встановив, що 01.07.2007р. між сторонами по справі укладено Договір Ум-0000379 від 01.07.2007р. постачання товару, відповідно до умов якого Позивач зобов"язувався передавати Відповідачу товар окремими частинами або в повному обсязі відповідно до договору за цінами, кількістю та якістю, які погоджуються сторонами в специфікаціях та згідно накладної, а Відповідач зобов"язувався прийняти вказаний товар і оплатити його вартість.                     На виконання умов Договору позивач передавав відповідачу товари на загальну суму 6945,81 грн., про що свідчать видаткові накладні ( в матеріалах справи).

Відповідач в порушення взятих на себе зобов"язань розрахувався з позивачем частково.

Заборгованість відповідача становить 3945,81 грн.

Відповідно до п. 8.2 Договору позивачем нарахована пеня в розмірі 0,1 % за кожний день прострочки платежу від суми заборгованості, що становить, за розрахунками позивача 789,16 грн.

У відповідності з Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов”язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов”язання мало бути виконано.

За власним розрахунком, здісненим судом, відповідно до вимог ст. 232 ГК України та ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”, до стягнення підлягає - 343,62 грн. пені.

Отже, в частині стягнення 445,54 грн. пені суд відмовляє.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати, за розрахунками позивача, становлять 591,87 грн. за час прострочення виконання грошового зобов”язання.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно порушив взяті на себе зобов"язання.

Суд задовольняє вимоги позивача стосовно стягнення 500,00 грн. витрат на юридичну допомогу, виходячи з наступного.

Позивач вимагає стягнути з Відповідача розмір юридичних послуг в сумі 500,00 грн., які надані позивачу на підставі Договору № 18 доручення на ведення справи в господарському суді Полтавської області від 08.04.2008р. та квитанції від 09.04.2008р. (в матеріалах справи).

Судом досліджено, що юридичні послуги надані Позивачу ТОВ "Правозахисна організація "Праза" .

Згідно вимог ст. 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”.

Пунктом 10 Роз"яснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/78 від 04.03.1998р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

За таких обставин, витрати на юридичні послуги підлягають задоволенню.

Господарський суд, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з’ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна" (м.Кременчук, Полтавська область, вул. Воровського, 33, р/р 9891 в КВ ПОФ АКП "Укрсоцбанк", МФО 331014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМОРЕПРОДУКТ" ( м.Київ, вул. Ново-Костянтинівська, 22/15, р/р 55 в ЗАТ "ПроКредитБанк", МФО 320984, ) - 3945,81 грн. основного боргу, 343,62 грн. пені, 591, 87 грн. інфляційних витрат, 500,00 грн. витрат на юридичні послуги, 94,82 грн. державного мита та 106,70 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Суддя                                                                                Босий В.П.