ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"30" жовтня 2008 р. Справа № 2/214-08

за позовом           акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»,

м. Київ,

до відповідача           закритого акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква

про           стягнення 594559,37 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача:                    Кисельова Л.В.., представник, довіреність від 15.01.2008р.№ 175;

Книшук І.М., представник, довіреність від 20.10.2008р.;

від відповідача:          Репнін Є.Ю., уповноважений, довіреність від 31.12.2007р. № 05-2.

СУТЬ СПОРУ :

позивач –акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 12.08.2008р. № 2005 до відповідача –закритого акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по страховим платежам за грудень 2007р, січень та лютий 2008р. за договором страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 в сумі 532691,75 грн., збитки, завдані інфляційними процесами в сумі 54080,57 грн. та три проценти річних в сумі 7787,05 грн., всього 594559,37 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні 14.10.2008р позивач подав витребувані судом документи та повністю підтримав позовні вимоги. Позивач твердить, що відповідач не виконав свої зобов’язання за договором страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10, та здійснив сплату по страховим внескам за грудень 2007 року та січень-лютий 2008 року частково, в результаті чого борг відповідача складає 532691,75 грн. Також позивач стверджує, що за прострочення сплати по страховим платежам з відповідача належать до стягнення інфляційні нарахування в сумі 54080,57 грн. та три проценти річних в сумі 7787,05 грн.

В судовому засіданні 14.10.2008р. представником відповідача подано витребувані ухвалою про порушення провадження у справі документи та заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та зобов’язання позивача направити відповідачу копію позовної заяви з додатками (арк. справи 99-100). Клопотання обґрунтоване тим, що в порушення ст. 56 ГПК України позивач при поданні позову не надіслав відповідачу копію позовної заяви доданими до неї документами, в результаті чого відповідач був позбавлений можливості ознайомитися з позовними вимогами та підготувати відзив.

Розглянувши зазначене клопотання, суд відхилив його як необґрунтоване з наступних підстав. По-перше у відповідності до вимог пункту 2 частини першої ст. 57 ГПК України до позовної заяви від 12.08.2008р. № 2005 додані оригінали фіскального чеку «Укрпошти»від 14.08.2008р. № 7222 та докладного опису вкладення в цінний лист від 14.08.2008р., які свідчать про те, що позивач належним чином направив відповідачу позовну заяву доданими до неї документами на належну адресу (арк. справи 43 та 44). По-друге, 09.10.2008р. відповідач подав до загального відділу суду заяву від 03.10.2008р. № 05-6113, в якій просив суд надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи № 2/214-08 (арк. справи 45), однак для ознайомлення із справою представник відповідача так і не з’явився. Зазначена заява від 03.10.2008р. № 05-6113 свідчить про те, що відповідач був вчасно повідомлений про порушення справи № 2/214-08 та поданий позов, мав можливість ознайомитися з матеріалами справи, але з невідомих причин не зробив цього.

В судовому засіданні 14.10.2008р. відповідно до вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 21.10.2008р. у зв’язку з необхідністю вивчення додатково поданих сторонами документів та для надання можливості відповідачу ознайомитись з додатково поданими документами, про що представники сторін були повідомлені в судовому засіданні особисто під розпис.

В судовому засіданні 21.10.2008р. позивач доповів суду суть позову та просив суд задовольнити позов повністю. Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник відповідача подав суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи відкласти, зобов’язати позивача в наступне судове засідання надати підписаний акт звірення розрахунків з відповідачем та зобов’язати позивача надати в судове засідання копії усіх додаткових угод до договору страхування, в яких встановлюється порядок і строк оплати, та які підписані після 13.12.2003р. (арк. справи 103-105). Відповідачем подано запропонований для підпису позивачем акт звірки розрахунків за договором від 26.11.2003р. № 839-73/10 від 17.10.2008р., підписаний з боку відповідача, в якому він відобразив відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період (арк. справи 106). До акту додані докази його направлення позивачу.

Розглянувши подане клопотання з додатками, суд відхилив його як необґрунтоване. По-перше, повноважні представники позивача в судовому засіданні відмовились від підписання запропонованого відповідачем акту звірки від 17.10.2008р. з підстав незгоди з актом. У суду відсутні повноваження зобов’язувати позивача підписати акт звірки розрахунків, з яким позивач не згоден, враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором страхування від 26.11.2003р. № 839-73/10 і є предметом спору у справі.

По-друге, додаткові угоди, які відповідач просить суд витребувати у позивача, є типовими угодами страхування, складеними на кожний вантаж, однаковими за формою та змістом. У суду відсутня необхідність досліджувати всі додаткові угоди, складені після 13.12.2003р., оскільки предметом спору є заборгованість відповідача перед позивачем за грудень 2007р. та січень-лютий 2008р. Позивачем представлено суду копію однієї з аналогічних додаткових угод, яка являє собою типовий поліс страхування вантажу, що підписувався обома сторонами генерального Договору страхування від 26.11.2003р. № 839-73/10 на кожну партію вантажу, що приймався на страхування (арк. справи 117). Перелік додаткових угод за спірний період із зазначенням дат, сум та інших істотних умов позивачем поданий до позовної заяви і наведений в актах виконаних послуг від 29.12.2007р. №12 (арк. справи 23-27), від 31.01.2008р. № 1 (арк. справи 29-32) та від 07.02.2008р. №2 (арк. справи 34-35), підписаних в двосторонньому порядку страхувальником –ЗАТ «Росава»та страховиком –АТ «Українська пожежно-страхова компанія». Поданих документів достатньо для всебічного та повного дослідження всіх обставин справи в цій частині.

Однією із основних засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Саме відповідач посилається на зазначені додаткові угоди, заперечуючи свій обов’язок сплатити страхові платежі. Враховуючи те, що зазначені додаткові угоди є документами, які укладалися та підписувалися як позивачем, так і відповідачем, тобто є двосторонніми і є в наявності у відповідача, відповідач не позбавлений права подати копії додаткових угод суду як документальні докази на підтвердження своїх заперечень.

В судовому засіданні 21.10.2008р. відповідач повідомив про намір подати зустрічний позов. В судовому засіданні 21.10.2008р. у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 28.10.2008р. у зв’язку із необхідністю вивчення поданих суду документів та підготовкою тексту рішення, про що представники сторін були повідомлені в судовому засіданні особисто під розпис. Представник позивача Книшук І.М., зазначений у вступній частині рішення, в судове засідання після оголошеної перерви не з’явився.

27.10.2008р. відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує повністю. Заперечення мотивовані тим, що 13.12.2006р. сторонами укладено доповнення №13 до генерального договору, згідно якого змінено порядок сплати страхових платежів, а саме встановлено обов’язок ЗАТ «Росава»в строк до 15 числа поточного місяця сплатити частку страхового платежу не менше ніж 20% від запланованого на цей місяць страхового платежу, остаточні розрахунки проводяться після підписання страховиком та страхувальником Акту взаємозвірки щодо отриманих страхових платежів згідно з укладеними додатковими угодами. Однак, спірний Генеральний договір страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 визначає, що страхувальник та страховик укладають додаткову угоду до договору на кожну відправку вантажів. За твердженням відповідача таких додаткових угод сторонами було укладено 2442, однакових за змістом та формою і відмінних лише індивідуальними даними кожного окремого вантажу.

Згідно зазначених додаткових угод, які укладалися пізніше, ніж доповнення до договору №13 від 13.12.2006р., тобто мають пріоритет для застосування до спірних відносин, страховий платіж Страхувальником повинен бути сплачений не пізніше дати передачі вантажу на перевезення, у випадку несплати страхового платежу вантаж вважається незастрахованим. Оскільки частина страхових платежів була сплачена лише частково, а інші не були сплачені взагалі, такі додаткові угоди не набрали чинності, вантаж за додатковими угодами з несплаченим страховим платежем вважається незастрахованим, відповідно у відповідача відсутній обов’язок сплачувати страхові платежі за додатковими угодами, які не набрали чинності.

В судовому засіданні 28.10.2008р. було завершено розгляд справи по суті. У зв’язку з незгодою відповідача на оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.10.2008р. для оголошення повного тексту рішення, про що представники сторін були повідомлені особисто під розпис.

Розглянувши позов акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м. Фастів (далі –АТ «УПСК») до відповідача –закритого акціонерного товариства «Росава», м. Біла Церква (далі ЗАТ «Росава»), вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши додатково зібрані у справі докази, господарський суд

встановив:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Згідно із частиною 2 зазначеної статті, підставою виникнення взаємних цивільних прав та обов’язків сторін у справі є укладений між ними договір страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 (надалі –Генеральний договір). За правовим змістом відносини сторін є відносинами страхування та регулюються Законом України «Про страхування», який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері страхування, відповідно має пріоритет у застосуванні до даного виду відносин.

Відповідно до визначення, наведеного в ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування –це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За умовами спірного Генерального договору ЗАТ «Росава» (страхувальник) передає на страхування вантажі, які належать страхувальнику або страхуються ним за дорученням третіх осіб та перевозяться від і до будь-яких пунктів, а АТ «УПСК»(страховик) приймає на страхування зазначені вантажі та зобов’язується при настанні страхового випадку виплатити страхувальнику або за його заявою третій особі (вигодонабувачу), на користь якої було відвантажено вантаж, страхове відшкодування з метою компенсації завданого йому прямого фактичного збитку.

Відповідно до пункту 2.1. Генерального договору на кожну відправку вантажів згідно з заявою страхувальника укладається додаткова угода до цього Договору, в якій визначаються страхова сума, страховий тариф, платіж та франшиза.

Згідно пункту 2.6. Генерального договору та Доповнення № 13 до Договору від 13.12.2006р. страхувальник зобов’язаний не пізніше 15 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок страховика частку страхового платежу, яка становить не менш 20 відсотків від запланованого на цей місяць страхового платежу. Остаточні розрахунки проводяться до 15 числа місяця, наступного за звітним, після підписання страховиком та страхувальником акту взаємозвірки, щодо отриманих страхових платежів згідно з укладеними додатковими угодами.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов Генерального договору між АТ «УПСК»та ЗАТ «Росава»за період з 01.12.2007р. по 07.02.2008р. було укладено додаткові угоди до договору страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 № 10785, №№ 10808-10944, №№ 10945-10985, №№ 11176-11256, №№ 11257-11283 на загальну страхову суму 78030545,09 грн., що підтверджується додатками до Договору за відповідний період (аркуші справи 24-27, 30-32, 35). Зазначені додатки уявляють собою підписаний страховиком –АТ «УПСК»та страхувальником –ЗАТ «Росава»та скріплений печатками обох сторін перелік додаткових угод (полісів на страхування вантажу), укладених сторонами за відповідний період (за грудень 2007р., січень 2008р., 01-07 лютого 2008р.) на прийняття на страхування партій вантажу, із зазначенням дати, номеру вагону, отримувача, страхової суми, страхового тарифу та страхового платежу.

Зазначені додатки також були підставою для підписання сторонами Генерального договору страхування актів виконаних робіт від 29.12.2007р. №12 за грудень 2007р. (арк. справи 23), від 31.01.2008р. №1 за січень 2008р. (арк. справи 29), від 08.02.2008р. № 2 за 01-07 лютого 2008р. (арк. справи 33) та відповідних ним актів звірки взаєморозрахунків від 03.01.2008р. №12 за грудень 2007р. (арк. справи 22), від 01.02.2008р. №1 за січень 2008р. (арк. справи 28) та від 08.02.2008р. № 2 за 01-07 лютого 2008р. (арк. справи 33). Відповідно до вищевикладеного, твердження відповідача про не проведення звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем матеріалами справи спростовується.

Посилання відповідача на те, що в результаті неоплати страхувальником страхового платежу за кожний окремо визначений вантаж за кожною окремо визначеною додатковою угодою (полісом), зазначені додаткові угоди не набрали чинності і відповідно у страхувальника –ЗАТ «Росава»відсутній обов’язок сплачувати страховий платіж за такими угодами, судом відхиляється як необґрунтоване.

Відповідно до частини третьої ст. 18 Закону України «Про страхування»та ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Таким чином Законом встановлено пріоритет умов договору страхування відносно даної норми. Згідно пункту 7.1 спірного Генерального договору страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання. Таким чином договором, який є підставою виникнення взаємних прав та обов’язків його сторін, встановлено інший порядок набуття чинності договором, ніж передбачено ст. 18 Закону України «Про страхування». Крім того, підписані на кожну окрему партію товару додаткові угоди (поліси) не можна розглядати як окремий договір страхування, оскільки вони є додатковими угодами до діючого Генерального договору і є його невід’ємною частиною. Пунктом 2.1 Генерального договору страхування вантажів від 26.11.2003р. № 839-73/10 сторонами погоджено, що Додатковими угодами (полісами страхування), які укладаються на кожну відправку, будуть фіксуватися страхова сума, страховий тариф, платіж та франшиза за кожним вантажем. Порядок оплати страхового платежу сторонами визначено пунктом 2.6 Генерального договору та Доповненням №13 від 13.12.2006р., які до того ж встановлюють більш сприятливі умови страхувальнику щодо порядку та строків сплати страхових платежів, ніж типові поліси страхування.

Також у суду відсутні підстави вважати припиненим договір страхування відповідно до пункту 3 частини першої ст. 28 Закону України «Про страхування» та частини 2 ст. 997 ЦК України, які передбачають право (а не обов’язок) страховика відмовитись від договору страхування, якщо інше не встановлено договором, у випадку, якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після пред’явлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу. Страховик –АТ «УПСК»від договору страхування не відмовлявся, крім того, долучені до матеріалів справи підписані обома сторонами акти комісійного завантаження вантажу за відповідний період (арк. справи 114-221) свідчать, що страхувальником передавалися страховику вантажі до страхування і страхувальник –ЗАТ «Росава» не заперечував проти надання страховиком –АТ «УПСК»послуг із страхування вантажів за Додатковими угодами (полісами), за якими страховий платіж передоплатою перерахований не був. Крім того, підписані обома сторонами та скріплені печатками обох сторін акти виконаних послуг за грудень 2007р. № 12 від 29.12.2007р. (арк. справи 23-27), за січень 2008р. від 31.01.2008р. №1 (арк. справи 29-32), за 01-07 лютого 2008р. від 07.02.2008р. №2 (арк. справи 34-35) свідчать про те, що страховиком виконані свої зобов’язання із страхування вантажу за спірним Договором і страхувальником зазначене виконання прийнято.

Згідно вищезазначених Додаткових угод (полісів страхування) страхові платежі, які підлягають сплаті страхувальником на користь страховика, складають:

- за період з 01.12.2007р. по 31.12.2007р. - 318881,62 грн.

- за період з 01.01.2008р. по 31.01.2008р. –315055,03 грн.

- за період з 01.02.2008р. по 07.02.2008р. –58755,10 грн., всього 692691,75 грн. що підтверджується вищезазначеними актами виконаних послуг по Генеральному договору страхування вантажів від 23.11.2003р. № 839-73/10 від 29.12.2007р. № 12, від 31.01.2008р. № 1 та від 07.02.2008р. № 2, підписаними повноважними особами та скріпленими печатками позивача та відповідача. Крім того, підписані повноважними особами та скріплені печатками позивача та відповідача акти звірки взаєморозрахунків по генеральному договору страхування вантажів від 23.11.2003р. № 839-73/10 за грудень 2007р. від 03.01.2008р. №12 (арк. справи 22), за січень 2008р. від 01.02.2008р. № 1 (арк. справи 28) та за 01-07 лютого 2008р. від 08.02.2008р. № 2 (арк. справи 33) свідчать про визнання відповідачем свого обов’язку сплатити страхові платежі за спірний період. Згідно приписів пункту 1 частини першої ст. 21 Закону України «Про страхування»до обов’язків страхувальника за договором страхування належить своєчасне внесення страхових платежів.

Посилання відповідача на те, що акти звірки взаєморозрахунків та акти виконаних послуг підписані відповідачем помилково, судом відхиляється як необґрунтоване. Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником відповідача не наведено жодних доказів того, що підписуючи акти звірки взаєморозрахунків та акти виконаних послуг із страховиком, ЗАТ «Росава»діяло під впливом помилки.

Відповідач свої зобов’язання по сплаті страхових платежів виконав частково та сплатив страхові платежі за спірний період на загальну суму 160000,00 грн., що підтверджується актами звірки взаєморозрахунків, банківськими виписками позивача та сторонами не заперечується.

З врахуванням порядку сплати страхових платежів, що передбачає внесення страхувальником до 15 числа поточного місяця 20% страхового платежу і остаточного розрахунку до 15 числа наступного місяця за результатами підписання акту взаємозвірки, загальна заборгованість відповідача перед позивачем по страхових платежах з 1 грудня 2007р. по 07 лютого 2008р. становить 532691,75 грн. і складається із:

заборгованості за грудень 2007р. станом на 16.01.2008р. в загальній сумі

158881,62 грн.

заборгованості за січень станом на 16.01.2008р. 63011,01 грн. та станом на 16.02.2008р. 252044,02 грн., всього за січень 315055,03 грн.;

заборгованості за 01-07 лютого 2008р. станом на 16.02.2008р. 11751,02 грн. та станом на 16.03.2008р. 47004,08 грн., всього за 01-07 лютого 2008р. 58755,10 грн.

Вищевизначений розмір основного боргу відповідача по страхових платежах підтверджує також акт звірки взаєморозрахунків по генеральному договору страхування вантажів від 23.11.2003р. № 839-73/10 від 08.02.2008р.№ 2, згідно якого заборгованість відповідача по страховим платежам за договором страхування від 23.11.2003р. № 839-73/10 складає 532691,75 грн.

Зазначений акт, підписаний повноважними особами та скріплений печатками позивача та відповідача, свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем по страхових платежах в сумі 532691,75 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов’язання щодо вчасної сплати страхових платежів, відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в заявленій сумі -

532691,75 грн.

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов’язання за Договором, яке полягає в простроченні сплати страхових платежів.

Відповідно до пункту 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Відповідно до вищезазначених норм законодавства позивачем, за прострочення сплати відповідачем страхових платежів, заявлені до стягнення з відповідача збитки, завдані інфляційними процесами в сумі 54080,57 грн. та три проценти річних в сумі 7787,05 грн.

При розрахунку збитків, завданих інфляційними процесами, позивачем не враховано правил застосування індексів інфляції, відповідно до яких кредитор, який приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції має враховувати індекс інфляції за кожний місяць(рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Позивачем в доданому до позову розрахунку при нарахуванні суми збитків, завданих інфляційними процесами станом на 01.08.2008р. враховані індекси інфляції по червень 2008р. включно та не враховано індекс інфляції за липень 2008р., який становить 99,5% («Урядовий кур’єр»від 07.08.2008р. № 144).

Таким чином, враховуючи:

- строки та порядок сплати страхових платежів, встановлені пунктом 2.6. Договору та Доповненням № 13 до Договору від 13.12.2006р.;

- фактичні суми та строки сплати відповідачем страхових платежів;

- відповідальність за порушення грошового зобов’язання, визначену ст. 625 ЦК України;

- Рекомендації Верховного суду України № 62-97р. від 03.04.1997р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ;

- оприлюднені Державним комітетом статистики України в офіційних друкованих органах індекси інфляції за відповідний період,

вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 54080,57 грн. підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 50871,12 грн.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 7787,05 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд частково задовольняє позов акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ, приймає рішення про стягнення з відповідача – закритого акціонерного товариства «Росава»заборгованості в сумі 591349,92 грн., в тому числі основного боргу в сумі 532691,75 грн., збитків, завданих інфляційними процесами в сумі 50871,12 грн. та трьох процентів річних в сумі 7787,05 грн., та відповідно до частини 5 ст. 49 ГПК України покладає на обидві сторони судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст. 16, 18, 21, 28 Закону України «Про страхування», ст.ст. 11, 16, 525, 526, 546, 547, 549, 610, 612, 625, 629, частиною 2 ст. 997 ЦК України, ст. 173 ГК України, ст.ст.49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до закритого акціонерного товариства «Росава»задовольнити частково.

Стягнути з закритого акціонерного товариства «Росава» (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, ідентифікаційний код 30253385) на користь акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код 20602681, п/р 7 в філії АКБ «Меркурій», м. Київ, МФО 300755) основний борг в сумі 532691,75 грн. (п’ятсот тридцять дві тисячі шістсот дев’яносто одна гривня сімдесят п’ять копійок), збитки, завдані інфляційними процесами в сумі 50871,12 грн.(п’ятдесят тисяч вісімсот сімдесят одна гривня дванадцять копійок), три проценти річних в сумі 7787,05 грн. (сім тисяч тисячі сімсот вісімдесят сім гривень п’ять копійок), 5913,50 грн. (п’ять тисяч дев’ятсот тринадцять гривень п’ятдесят копійок) державного мита та 117,35 грн (сто сімнадцять гривень тридцять п’ять копійок) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його проголошення, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя