ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/601

29.02.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз –СКБ»

Про стягнення 446693,07 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники:

Від позивача Димитрова М.М.– ю/к

Від відповідача не з’явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Відкрите акціонерне товариство «Дніпроважмаш»звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-СКБ» 982 992.00 грн. вартості непоставленого обладнання (верстата №ІС657М) та 154 329,43 грн. пені у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язань за Договором поставки №1/05-06/69-06-161 від 18.05.2006.

Заявою від 20.12.2007 позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 309 641,85 грн. штрафних санкцій у зв’язку з неналежним виконанням зобов’язань за договором поставки №1/05-06/69-06-161 від 18.05.2006 та 137 051,22 грн. заборгованості відповідно до Додаткової угоди №2 до Договору поставки №1/05-06/69-06/161 від 05.10.2007.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань по Договору постачання №1/05-06/69-06-161 від 18.05.2006 щодо поставки обладнання в строки, обумовлені даним договором.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважних представників у судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз – СКБ»(Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Дніпроважмаш»(Замовник) укладений Договір №1/05-06/69-06/161.

За умовами договору (п. 1.1) Постачальник зобов’язався розробити проект модернізації спеціальних агрегатних верстатів (обладнання) моделей ІС 654 та ІС657 для обробки деталей Н-3-Л Тюбинг; Н-2-Л Тюбинг; С-2-Л Тюбінг; від свого імені розмістити замовлення на модернізацію вказаних верстатів на унітарному виробничому підприємстві «Барановичівський завод автоматичних ліній Білоруської залізничної дороги»(Республіка Бєларусь), прийняти модернізоване обладнання та поставити його Замовнику, а Замовник зобов’язується прийняти обладнання від Постачальника та оплатити його вартість на умовах, регламентованих даним Договором. Сума договору визначена сторонами в розмірі 1 855 426 грн. (п.2.3 Договору), при цьому вартість верстатів спеціальних визначена наступним чином: модель ІС 654 –872 434,00 грн., модель ІС657 -982 992,00 грн. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.2.4 Договору оплата передбачених договором робіт проводиться замовником в два етапи:

1-й етап –аванс у розмірі 50% від суми, зазначеної у п.2.3 цього Договору на виготовлення комплекту проектно-технічної документації (техпроекта) та закупівлю імпортних комплектуючих, - протягом 15-ті робочих днів після підписання Договору (п.2.4.1);

2-й етап –кінцевий розрахунок протягом 10 робочих днів після підписання акта прийому - передачі модернізованого обладнання (п.2.4.2).

Підпунктом 5.1 Договору встановлений термін модернізації та поставки верстатів –протягом 6-ти місяців з дня отримання Постачальником авансу згідно п.2.4.1 цього Договору та доставки обладнання на територію заводу-виробника за умови повного розрахунку Замовника з Постачальником за обладнання, модернізоване та прийняте на заводі-виробнику.

Судом встановлено, що 15.06.2006 позивач в порядку, передбаченому п.2.4.1 Договору, перерахував відповідачу авансовий платіж у розмірі 927 713,00 грн.

На завод-виробник обладнання поставлено позивачем 10.09.2006.

Таким чином, модернізоване обладнання відповідач мав поставити позивачу до 10.03.2007.

Остаточний розрахунок здійснено позивачем протягом грудня 2006 року - січня 2007 року, а саме: на розрахунковий рахунок відповідача позивачем перераховані грошові кошти у загальному розмірі 927713 грн., в тому числі 345 000,00 грн. - 23.12.2006 платіжним дорученням №13521, 100 000,00 грн. - 09.01.2007 платіжним дорученням №31, 250 000,00 грн. - 09.01.2007 платіжним дорученням №32, 232 713,00 грн. - 09.01.2007 платіжним дорученням №73.

У визначений п.5.1 Договору термін верстат моделі ІС 657 відповідачем не поставлений, у зв’язку з чим позивач 05.04.2007 звернувся до відповідача з вимогою повернення грошових коштів вартості модернізації агрегатного верстату ІС 657 (копія листа №59-119-311-ф у справі).

Також на адресу відповідача позивачем була направлена претензія (вих. №69-16-07/1/976 від 15.05.2007), якою позивач вимагає здійснити поставку модернізованого верстата №ІС657 М вартістю 982 992,00 грн. або повернути перераховані грошові кошти, а також оплатити штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасну поставку товару в розмірі 64 877 грн.

Листом від 29.05.2007 №64/05-07 відповідач повідомив позивача про те, що верстат моделі ІС657М знаходиться на митному контролі Київської регіональної митниці; розмитнення верстата та його доставку відповідач зобов’язується здійснити в строк до 08.06.2007 року.

05.10.2007 між ТОВ «Союз –СКБ»(Постачальник) та ВАТ «Дніпроважмаш»(Замовник) підписана Додаткова угода №2 до Договору №1/05-06/69-06/161 від 18.05.2006, відповідно до якої сторони погодились про те, що Постачальник передає Замовнику право на митне оформлення верстата моделі ІС657М на Київській регіональній митниці.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №2 Постачальник зобов’язується відшкодувати всі матеріальні збитки, понесені Замовником у зв’язку з митним оформленням станка моделі ІС657М, протягом 30 календарних днів після митного оформлення з дати видачі вантажної митної декларації.

Пунктом 4 цієї угоди сторони узгодили, що дана Додаткова угода не звільняє Постачальника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору.

29.11.2007 сторонами підписаний акт №1 здачі - прийняття виконаних робіт у відповідності до п.1, п.3 Додаткової угоди №2 до Договору №01/05-06/69-06/161 від 18.05.2006, згідно якого позивач виконав свої зобов’язання щодо митного оформлення верстату моделі ІС657М в повному обсязі та на умовах договору. Вартість виконаних робіт складає 137 051,22 грн. (копія акта від 29.11.2007 №1 та вантажних митних декларацій у справі).

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, згідно із положеннями Господарського процесуального кодексу України є предметом регулювання Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 вказаного кодексу).

Підставами виникнення зобов’язань, є зокрема, договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 846 цього кодексу передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як свідчать обставини справи, у строк, визначений Договором, відповідач свої зобов’язання щодо поставки модернізованого обладнання не виконав. Також в порушення умов Додаткової угоди №2 до вищевказаного Договору відповідач не відшкодував позивачу витрати, сплачені за митне оформлення обладнання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі (п.1 ст.547 Цивільного кодексу України).

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Цією ж нормою Господарського кодексу передбачений обов’язок виплати пені у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Факт несвоєчасного виконання відповідачем робіт, передбачених Договором, а також несплати позивачу вартості витрат за митне оформлення обладнання встановлений судом та по суті відповідачем не оспорений. Порушення відповідачем договірних зобов’язань є підставою для застосування по відношенню до нього господарських санкцій.

Пунктом 7.1 Договору №1/05-06/69-06/161 від 18.05.2006 сторони узгодили, що у випадку порушення Постачальником строків поставки, зазначених у п.5.1 цього Договору, він сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого у строк обладнання за кожний день прострочки, але не більше двох облікових ставок НБУ.

Позивач з посиланням на п.7.1 Договору нарахував відповідачу та просить стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені за період з 15.12.2007 по 26.10.2007 в розмірі 309 641,85 грн. Однак, як вбачається з наведеного у позовній заяві розрахунку, позивач, нараховуючи відповідачу пеню, перевищив подвійний розмір облікової ставки Національного банку України, що суперечить вимогам Договору та законодавства. Розмір облікової ставки Національного банку України у грудні 2006 року та січні-травні 2007 року був встановлений на рівні 8,5% річних, у червні-жовтні 2007 –8% річних. Отже, пеня в розмірі двох облікових ставок НБУ за один день прострочки становить: 457,83 грн. - за період з 15.12.2006 по 31.05.2007; 430,90 грн. - за період з 26.10.2007 по 26.10.2007, всього - 140 688,64 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню - в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 140 688,64 грн. за неналежне виконання зобов’язань за договором, а також 137 051,22 грн. витрат за митне оформлення обладнання.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню зі сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд відзначає, що зменшення позивачем позовних вимог не є підставою для повернення позивачеві державного мита.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз СКБ»(02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1-308, , рахунок 2205 у Ватутинському відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 322283, або з будь –якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення) на користь Відкритого акціонерного товариства «Дніпроважмаш»(49600, м. Дніпропетровськ, вул. Сухий Острів,3, код 00168076, рахунок 4800 в ЗАТ АБ «Радабанк»у м. Дніпропетровську, МФО 306500) 140688 (сто сорок тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 64 коп. пені за несвоєчасну поставку товару та 137 051 (сто тридцять сім тисяч п’ятдесят одна) грн. 22 коп. витрат на митне оформлення обладнання 7071 (сім тисяч сімдесят одна) грн. 86 коп. державного мита та 73 (сімдесят три) грн. 37 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В інший частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                  О.О.Хрипун

Дата підписання рішення: 22.04.2008