ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 37/640

12.03.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»

До           Державного підприємства «Вугілля України»

Про            стягнення 72511,09 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача Месеренко Л.С.- представник за довіреністю № 08-30 від 02.01.2008 року; Сапса Т.В.- представник за довіреністю № 08-29 від 02.01.2008 року;

Від відповідача Пилипчук О.С. - представник за довіреністю № 11-02/3-Д від 10.01.2008 року; Барановська С.В.- представник за довіреністю № 11-01/5Д від 11.01.2008 року;

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Західенерго»до Державного підприємства «Вугілля України»про стягнення 72511,09 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2007 р. порушено провадження у справі № 37/640, розгляд справи було призначено на 21.01.2008 року о 16-00.

Представник позивача в судове засідання 21.01.2008 року не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі не виконав, але через канцелярію Господарського суду міста Києва надав клопотання про долучення до матеріал справи довідку № 84 від 12.12.2007 року, яка видана ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень»ст. Бурштин на підтвердження оплати позивачем залізничних послуг, пов’язаних з повернення вантажовідправником неякісного вугілля.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.01.2008 року надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в позові відмовити, посилаючись на те, що ВАТ «Західенерго», в порушення п. 4.9 Договору поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. та п. 16 Інструкції П-7, не викликало представника Постачальника для проведення спільного опробування вугілля. Покупець протягом 24 годин з моменту отримання результатів від ТЕС вантажоотримувача направляє виклик постачальнику –прибути до вантажоотримувача протягом 24 год. з моменту отримання повідомлення, у випадку, якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії ТЕС вантажоотримувача мають розбіжності з показниками якості Постачальника. Згідно п. 4.15 Договору, претензії покупця не будуть прийняті, у випадку порушення п. 4.9 Договору. Відповідач такого виклику не отримав, в результаті чого був позбавлений можливості прибути для спільного відбору проб, та переконатися, що якість відвантаженого вугілля не відповідає умовам Договору поставки. Крім того відповідач вказує на те, що надана позивачем копія виклику адресована не постачальнику, тобто ДП «Вугілля України», а ДВАТ «Шахта «Білоріченська», з яким відповідач жодних договірних відносин не має. До того ж, позивач не надає підтверджень отриманих на ТЕС показників якості вугілля які не відповідають умовам договору, тобто до позову не додано актів вхідного опробування вугілля на ТЕС та актів спільного опробування. Відповідно до п. 4.15 Договору, претензії Покупця з якості вугілля відповідачем не приймаються. На підставі вищевикладеного, відповідач не погоджується з позовними вимогами Позивача, оскільки саме ВАТ «Західенерго»були порушені установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, а саме право відповідача на прийняття участі у спільному відборі та опробуванні поставленої вугільної продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2008 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд у відповідності до статті 38 Господарського процесуального кодексу України направив судовий запит ДВАТ «Шахта «Білоріченська»щодо витребування доказів та надання письмових пояснень, в яких вказати на якій підставі ДВАТ «Шахта «Білоріченська»з 23.05.2007 року по 24.05.2007 року на адресу Буршитенська ТЕС направляла вугілля марки ГСШ 0-13 за накладними №№ 49618923 (вагони №№ 6561812, 64388515, 67388835, 64579725, 609121185) від 18.05.2007 року, №№ 49618943 (вагони №№ 3275648, 67609230, 65326449, 66691049, 65881385, 66730169, 65735664, 667486674,66205402) від 19.05.2007 року.

Представник позивача 08.02.2008 року через канцелярію Господарського суду міста Києва надав суду заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню оскільки, позовні вимоги позивача стосуються невиконанням постачальником розділу 3 та пункту 3.3 договору, зокрема 6 додатком № 05/070Б від 26.04.2007 року на поставку вугілля в травні, вантажовідправник ДВАТ «Шахта Білоріченська»не передбачений умовами договору. Позивач вказує на те, що в позовній заяві він не посилається на поставку неякісного вугілля від постачальника, а тому застосування умов п. 4.9 договору до спірних відносин не є правомірним.

Представник відповідача в судове засідання 11.02.2008 року не з’явився, проте через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що представники відповідача перебувають у відрядженні. Позивач проти поданого клопотання не заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2008 року розгляд справи було відкладено у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України

Згідно частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.02.2008 року оголошувалась перерва до 04.03.2008 року, про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 04.03.2008 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача 72511,09 грн. збитків, завданих поставкою вугілля неналежного виробника.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що належним відповідачем по даній справі є ДВАТ «Шахта Білоріченська»ДП ДХК «Луганськвугілля»

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.03.2008 року оголошувалась перерва до 11.03.2008 року та 12.03.2008 року, про що представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12.03.2008 року судом за згодою представників сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Західенерго»(покупець) та Державним підприємством «Вугілля України»(постачальник) було укладено договір поставки № 9-02/1-П (далі – договір), відповідного до умов якого (п. п. 1.1, 1.2) постачальник зобов’язується поставити покупцю вугільну продукцію (далі - вугілля) в асортименті, по реквізитах і з якісними характеристиками, приведеними в цьому договорі, а покупець зобов’язується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору вугілля постачається партіями залізничним транспортом у відкритих напіввагонах вантажною швидкістю на умовах DDP залізнична станція призначення, згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс»в редакції 2000 р. за реквізитами покупця, вказаними в додатках до договору. Мінімальна норма відвантаження –4 напіввагони.

На виконання умов договору 23-24 травня 2007 року від ДВАТ Шахта «Білоріченська»(далі - вантажовідправник) на адресу Бурштинської ТЕС за залізничною накладною № 49618923 (вагони №№ 66561812, 64388515, 67388835, 64579725, 60912185), № 49618943 (вагони №№ 63275648, 67609230, 65326449, 66691049, 65881385, 66730169, 65735664, 66748674, 66205402) надійшло вугілля марки ГСШ 0-13.

Відповідно до п. 3.2 договору сторони погодили, що перелік вантажовідправників, станцій відвантаження, кількість, сорт базова якість, терміни поставки, ціна та вартість товару визначаються в додатках до договору.

26 квітня 2007 року сторони підписали додаток № 05/07-Б до договору, в якому погодили перелік вантажовідправників на поставку вугілля в травні. Серед даного переліку був відсутній такий вантажовідправник, як ДВАТ Шахта «Білоріченська».

При прийманні спірного вугілля 23 та 24 травня 2007 року позивачем було встановлено, що позивач поставив вугілля, асортимент якого не відповідає умовам додаткової угоди.

Частиною 1 статті 672 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі - продажу, покупець має право відмовитись від його прийняття та оплати.

Частинами 2, 3 статті 690 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитись ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право повернути його продавцеві. Витрати покупця у зв'язку із зберіганням неприйнятого товару та його поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

Листом № 06/1530 від 24.05.2007 року позивач повідомив вантажовідправника про відмову від прийняття вугілля згідно накладних № 49618923 та № 49618943.

У зв’язку з надходженням на адресу вантажоодержувача вугілля, асортимент якого не відповідає умовам договору, вугілля у вагонах №№ 63275648, 67609230, 65326449, 66691049, 65881385, 66730169, 65735664, 66748674, 66205402, №№ 66561812, 64388515, 67388835, 64579725, 60912185 було повернуто вантажовідправнику, що підтверджується квитанцією про приймання вантажу № Е35999128 від 25.05.2007 року, виданою залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

Поставкою вугілля, асортимент якого не відповідає умовам додатку № 05/07-Б від 26.04.2007 року до договору, позивачу було завдано збитки на загальну суму 72511,09 грн., зокрема сплатою залізниці:

-          провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Збірна Донецької залізниці в сумі 60033,00 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 72039,60 грн., що підтверджується квитанцією про приймання вантажу № Е35999128 від 25.05.2007 року та переліком № 40 від 25.05.2007 року виданим залізницею;

-          плати за користування вагонами за час простою вагонів на території Бурштинської ТЕС в сумі 269,80 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 323,76 грн., що підтверджується відомостями плати за користування вагонами №№ 982/966 від 25.05.2007 року, 994/978 від 26.05.2007 року та переліками №№ 34 від 27.05.2007 року, № 26 від 28.05.2007 року виданими залізницею;

-          плати за оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 123,11 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 147,73 грн., що підтверджується накопичувальною карткою для додаткових зборів № 25.05.0290 від 25.05.2007 року та переліком № 34 від 27.05.2007 року виданим залізницею;

Таким чином, позивач вважає, що в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором, позивач зазнав збитки в розмір72511,09грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що до предмету доказування у даній справі відноситься встановлення судом, на підставі належних засобів доказування поставки відповідачем вугілля невідповідного асортименту та порушення ним вимог договору щодо поставки вугілля вантажовідправником, який не встановлений умовами договору.

Відповідач, як на підставу своїх заперечень посилається на те, що ДП «Вугілля України», здійснюючи постачання вугілля до теплоелектростанцій закуповує вугільну продукцію у вугледобувних підприємств. Відповідач наголошує, що ДВАТ «Шахта «Білоріченська» безпідставно відвантажила вугілля на адресу Буршитинської ТЕС «ВАТ «Західенерго», оскільки між відповідачем та ДВАТ «Шахта «Білоріченська»відсутні будь-які зобов’язання щодо поставки вугілля в травні 2007 року.

Суд розглянувши заперечення відповідача відзначає наступне.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Господарський суд має право знайомитися з доказами безпосередньо в місці їх знаходження. Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Господарський суд міста Києва керуючись статтею 38 Господарського процесуального кодексу України звернувся до ДВАТ «Шахта «Білоріченська»з проханням надати суду письмові пояснення, в яких вказати, на якій підставі ДВАТ «Шахта «Білоріченська»з 23.05.2007 року по 24.05.2007 року на адресу Буршитенська ТЕС направляла вугілля марки ГСШ 0-13 за накладними № № 49618923 (вагони №№ 66561812, 64388515, 67388835, 64579725, 609121185) від 18.05.2007 року, №№ 49618943 (вагони №№ 3275648, 67609230, 65326449, 66691049, 65881385, 66730169, 65735664, 667486674,66205402) від 19.05.2007 року.

Відповідно до відповіді на судовий запит № 01-178 від 08.02.2008 року, судом було встановлено, що ДВАТ «Шахта «Білоріченська»направляла вугілля за накладними № № 49618923, 49618943 у відповідності до договору № 31-07/г-ЕН від 01.05.2007 року, який укладений між відповідачем та ДВАТ «Шахта «Білоріченська»щодо постачання вугільної продукції. Згідно даної продукції ДВАТ «Шахта «Білоріченська»є постачальником, а ДП «Вугілля України»- покупцем вугілля.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 2.6 договору № 31-07/г-ЕН від 01.05.2007 року ДП «Вугілля України»та ДВАТ «Шахта «Білоріченська»погодили, що постачальник зобов’язується забезпечити наявність в графі 4 «Особливі відмітки»залізничних накладних відмітку «у власність ДП «Вугілля України»договір № ___ від ___ р. для ВАТ_____ згідно договору №_____ від ____, а також назву та місце знаходження постачальника.

Крім того, у відповідності до п. 2.6 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 року позивач та відповідач також погодили, що ДП «Вугілля України»зобов’язується забезпечити наявність в графі 4 «Особливі відмітки»залізничних накладних відмітку «у власність ДП «Вугілля України»договір № ___ від ___ р. для ВАТ_____ згідно договору №_____ від ____, а також назву та місце знаходження постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання даних умов договорів в залізничних накладних № № 49618923, 49618943 зазначено, що у власність ДП «Вугілля України»договір № 31-07/2-ЕН від 01.05.2004 року для ВАТ «Західенерго»згідно договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 року. платником за даними залізничними накладними визначено ДП «Вугілля України».

Судом встановлено, що єдиним постачальником вугілля для ВАТ «Західенерго»є ДП «Вугілля України», в свою чергу ДВАТ «Шахта «Білоріченська»є лише вантажовідправником, а тому відповідальність перед позивачем щодо поставки вугілля, яке не відповідає вимогам договору, має нести саме відповідач, а не вантажовідправник. В свою чергу відповідач не позбавлений права звертатись до ДВАТ «Шахта «Білоріченська»щодо стягнення завданих збитків, в зв’язку з неналежним виконанням останнім умов договору № 31-07/2-ЕН від 01.05.2007 року, який укладений між відповідачем та ДВАТ «Шахта «Білоріченська».

За таких обставин, суд відзначає, що твердження відповідача про те, що він є неналежним відповідачем по даній справі є безпідставними та необґрунтованими.

Суд відзначає, що безпідставними є посилання відповідача на те, що постачальник не повідомляв його про поставку неякісного вугілля в порядку, який встановлений п. 4. 9 договору. Оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив розділ 3 договору та здійснив поставку від виробника, який не передбачений умовами договору. Позивач не обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що поставлене вугілля було неякісне, а отже відсутні правові підстави для застосування в даних правовідносинах п. 4.9 договору, яким встановлені дії сторін при поставці неякісного вугілля.

В свою чергу, слід зазначити, що відповідно до пункту 6.4 договору, за постачання вугілля пошарового завантаження в вагони з домішками продукції інших класів чи сортів, або вугілля, асортимент якого не відповідає вимогам договору, постачальник несе відповідальність у вигляді повного відшкодування всіх збитків покупця, зв'язаних з постачанням такого вугілля (витрати по транспортуванню вугілля до вантажоотримувача, переадресація вагонів, плата за використання вагонів, витрати на подачу-прибирання вагонів, витрати на проведення хіманалізу вугілля, витрати по вивантаженню вагонів, витрати по складуванню, зберіганню, реалізації вугілля та ін.).

Крім того, сторони також погодили, що всі спори та суперечності, які можуть виникнути в зв’язку з виконанням договору поставки, повинні розв’язуватись в досудовому порядку (шляхом переговорів, розгляду та задоволення претензій, тощо) згідно чинного законодавства. Якщо досудове врегулювання спору не призвело до розв’язання суперечностей, сторона, яка вважає себе потерпілою, має право звернутись до господарського суду за місцем знаходження відповідача у порядку, встановленому законодавством.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія на загальну суму 72511,09 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною.

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (шкоди), необхідно з’ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов’язання, однак на нього покладено обов’язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов’язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв’язку між порушенням зобов’язання та завданими збитками.

Відсутність своєї вини у порушенні зобов’язання доводить особа, яка вчинила таке порушення (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, вугілля, яке повернене позивачем, було прийнято відповідачем без заперечень, що свідчить про визнання відповідачем своєї вини у порушенні зобов’язання за Договором № 9-02/1-П від 01.02.2007 року.

Отже судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином зобов‘язання перед позивачем щодо поставки вугілля належного асортименту.

Про наявність причинного зв‘язку між протиправною дією відповідача та збитками позивача свідчить факт порушення відповідачем договірного зобов’язання щодо поставки вугілля належної асортименту, що призвело до заподіяння збитків позивачу у вигляді понесених витрат.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, то за таких обставин, позов щодо стягнення збитків в розмірі 72511,09грн. визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 623, 672, 690, 918 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) 20964 (двадцять тисяч дев’ятсот шістдесят чотири) грн. 64 коп. завданих збитків, 209 (двісті дев’ять) грн. 64 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 11.08.2008 року