ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№ 20/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Бенедисюка І.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників сторін: позивача –

відповідача –Маркова С.І.,

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" на рішення господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 6 травня 2008 року у справі за позовом ТзОВ інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" до Рівненського обласного Українського академічного музично-драматичного театру про внесення змін до договору,

встановив:

У грудні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача про внесення змін до пункту 3.2 договору генпідряду №16-08/2004 від 2 вересня 2004 року, укладеного між сторонами у справі.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року (суддя Василишин А.Р.) в позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 6 травня 2008 року рішення суду залишене без змін.

У касаційній скарзі ТзОВ інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" просить скасувати вказані судові рішення, посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами, при прийнятті оскаржуваних судових рішень, норм матеріального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 вересня 2004 року між сторонами у справі було укладено договір генпідряду №16-08/2004.

На виконання умов укладеного договору позивач виконав комплекс загально будівельних робіт по реконструкції світлових приямків та ґанків, водовідведення дощових вод, гідроізоляції кожрезервуарів та частковому благоустрою території навколо будівлі театру за переліком, визначеним проектно-кошторисною документацією, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних підрядних робіт за період з вересня по грудень 2004 року.

Умовами вказаного договору сторони встановили порядок та строки розрахунків за договором, яким передбачено проведення розрахунків за фактично виконані будівельно-монтажні роботи щомісячно до 10 числа місяця, що слідує за звітним на протязі 5 календарних днів на підставі об'ємів виконаних робіт по актах Ф2 та довідці про їх вартість ФЗ, що затверджені сторонами, але не більше як 95 % їх загальної вартості.

Згідно п.2.2 укладеного договору передбачено, що замовник зобов'язаний здати Державній приймальній комісії закінчений будівництвом та прийнятий робочою комісією об'єкт. Кінцевий розрахунок відповідно до п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року, якою затверджено Порядок державного фінансування капітального будівництва, здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та підписання акта державної (робочої) комісії з прийняття об'єкта в експлуатацію, затвердженого в установленому порядку.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 95 % від суми договору генпідряду були сплачені відповідачем вчасно і в повному обсязі.

Як правильно встановлено судами, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором генпідряду щодо оплати 5 % від вартості виконаних позивачем робіт, позивач звернувся з позовом до суду про спонукання до виконання умов вказаного договору. Рішенням господарського суду Рівненської області від 07.09.2007 року у справі №19/276 зобов'язано відповідача виконати умови п.2.2 договору генпідряду від 02.09.2004 року, тобто здати державній приймальній комісії закінчений будівництвом та прийнятий робочою комісією об'єкт.

Вдруге, звертаючись до суду з позовом про внесення змін до договору, позивач послався на невиконання відповідачем умов договору генпідряду від 02.09.2004 року в частині створення робочої комісії та підписання акта про введення об'єкта в експлуатацію, що в свою чергу перешкоджає позивачеві отримати оплату за виконані роботи в розмірі 5% від суми даного договору.

Відповідно до ст.188 Господарського суду України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визнав безпідставними посилання скаржника на ст.651 ЦК України, згідно ч.2 якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як правильно було встановлено судами при розгляді справи, позивач не зазначив якої саме шкоди йому було завдано внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо виплати 5% від суми договору генпідряду від 02.09.2004 року.

Тому, у випадку внесення змін до господарського договору однією із сторін цього договору необхідно керуватись ст.188 ГК України.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача щодо зміни умов спірного договору.

Касаційною інстанцією перевірені обставини справи і їх відповідність наведеним судами нормам матеріального права.

Наведені висновки місцевого та апеляційного господарських судів відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваних судових рішень помилкові і не відповідають матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 6 травня 2008 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" ТзОВ інвестиційно-будівельна компанія "Регіон" –без задоволення.

Головуючий, суддя В. Дерепа

Судді І.Бенедисюк

Л.Стратієнко