ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.06.08                                                                                           Справа № А-3/234-6/22

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

Юрченка Я.О.

при секретарі Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від позивача –Коваль В.А.

від відповідача (скаржник) – Савчук Н.І.

розглянувши апеляційну скаргу Калуської об’єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області від 17.11.2006 року вих.№17384/10/100

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2006 року (підписана 31.10.2006 року), суддя Шіляк М.А.

у справі № А-3/234-6/22-А-8/131,

за позовом Дочірнього підприємства «Калійний завод»Відкритого акціонерного товариства «Оріана», м.Калуш

до відповідача Калуської об’єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, м.Калуш

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Калуської ОДПІ №1567-24/0-94 від 27.08.2003 року

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2006 року по справі № А-3/234-6/22-А-8/131 задоволено позов ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення №1567-24/0-94 від 27.08.2003 року.

Суд першої інстанції постанову мотивує тим, що розділ 3.23 акту перевірки Калуської оДПІ №706/23-1/23-030/1/22176314/44 від 22.08.03 року, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не містить достатньої інформації, яка б підтверджувала факти реалізації майна, що перебувало в податковій заставі без згоди податкового органу не за грошові кошти, містить узагальнені помісячно суми без зазначення фактів відчуження окремо, без посилань на первинні бухгалтерські документи. А належні копії первинних бухгалтерських документів не містять інформації про умови розрахунків позивача з контрагентами, тобто факт розрахунків за негрошовою формою не підтверджується.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Калуська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2006 року по справі № А-3/234-6/22-А-8/131 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що здійснення господарських операцій не за грошові кошти позивача з контрагентами підтверджується відомостями №16 за 2002, 2003 роки та журналами-ордерами №6 за 2002,2003 роки, які велися на ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана»та листами контрагентів позивача до яких додано копії накладних та податкових накладних, що підтверджують здійснення господарських операцій з позивачем за грошові кошти. Щодо висновку суду про невідповідність Акту перевірки вимогам законодавства України, то апелянт вказує на те, що судом не взято до уваги Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України №02-5/35 від 26.01.2000 року із змінами внесеними згідно роз’яснення ВГСУ №04-5/609 від 31.05.2002 року.

Львівським апеляційним господарським судом ухвалою від 06.12.2006 року призначено справу до розгляду на 31.01.2007 року.

Ухвалою суду від 31.01.2007 року зупинено провадження у справі до отримання з Вищого адміністративного суду України матеріалів справи, що містяться у 3-ьому та 4-ому томах даної справи, які долучено до справи №А-11/114-12/342-8/77 на підставі клопотання відповідача (скаржника).

Провадження у справі поновлено 25.03.2008 року і призначено до розгляду справу на 19.05.2008 року.

Представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила оскаржувану постанову скасувати.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

Калуською ОДПІ проведено перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП «Калійний завод»ВАТ «Оріана»за період з 01.02.2002 року по 31.05.2003 року. За наслідками перевірки складено акт від 22.08.2003 року за №706/23-1/23-030/1/22176314/44. Перевіркою встановлено порушення позивачем п.а) п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме за період з 01.04.2002 року по 31.03.2003 року ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана»без узгодження з Калуською ОДПІ реалізовано сировини, матеріалів, готової продукції та послуг не за грошові кошти на загальну суму 1308875,44 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, 27.08.2003 року Калуською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №1567-24/0-94, яким позивача на підставі п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов’язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження, зобов’язано сплатити штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами, що складає 1308875,44 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, на момент проведення перевірки активи ДП «Калійний завод»ВАТ «Оріана» перебували у податковій заставі, що вбачається із витягу з Державного реєстру застав рухомого майна від 28.04.2000 року і не заперечується позивачем. Крім того, в матеріалах справи наявні перша податкова вимога від 24.10.2001 року на суму 7415,75 грн. та друга податкова вимога від 29.11.2001 року на суму 163021,82 грн., якими позивача повідомлено, що всі активи підприємства перебувають у податковій заставі.

Відповідно до підпункту а п.п.8.6.1 п.8.6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Таким чином, виходячи із наведеного позивач без згоди податкового органу не мав права реалізовувати майно не за грошові кошти, яке перебувало в податковій заставі на момент відчуження.

Згідно із п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 вказаного Закону, у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, якщо отримання такої згоди є обов'язковим згідно з цим Законом, платник податків додатково сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеної за звичайними цінами.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи взято до уваги, що порушення наведені в акті перевірки підтверджується матеріалами справи, зокрема листами-відповідями контрагентів позивача - ВАТ «Калуське будівельне управління механізації», ВАТ «Рембудмонтаж», КСП «Рибгосп Завадка», ПП «Мева», ВАТ «Сантіма», ЗАТ «Магній»з приводу здійснення взаєморозрахунків з останнім (арк. справи 121,122, 143-146 т.2), які підтверджують здійснення операцій з надання товарів, робіт, послуг не за грошові кошти, а шляхом бартеру.

Наведене позивач не заперечує і документально не спростовує.

Щодо документів, які подані Калуською ОДПІ у якості доказів по справі - оригінали відомостей №16 та журналів-ордерів №6 за перевіряємий період, які не підписані, то слід зазначити, що як вказує відповідач, під час виїмки останніх, працівниками податкової міліції ставилась вимога щодо їх підписання, проте працівники позивача відмовили в підписанні останніх. Разом з тим, позивач в судових засіданнях апеляційної інстанції не зазначав, що такі не відповідають дійсності.

Стосовно листів-відповідей контрагентів, які судом першої інстанції не взято до уваги, слід зазначити про те, що відповідно до ст.79 КАС України, письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові докази, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Стосовно висновку суду про невідповідність акту перевірки вимогам законодавства України, то апеляційним судом взято до уваги, що згідно із п.2 Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України №02-5/35 від 26.01.2000р. із змінами, внесеними згідно з Роз’ясненням ВГСУ №04-5/609 від 31.05.2002р., недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, можуть бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто, є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено здійснення позивачем господарських операцій щодо реалізації не за грошові кошти майна, яке перебувало в податковій заставі на момент відчуження без попередньої згоди податкового органу.

Наведене позивачем документально не спростовано.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,209 п.6,7 розділу VІІ КАС України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Калуської об’єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області задоволити.

Постанову господарського суду Івано-Франківської області від 23.10.2006 року по справі № А-3/234-6/22-А-8/131 - скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.