ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.10.2008

Справа №2-22/9498-2008

14 жовтня 2008 року                     Справа №2-22/9498-2008

За позовом           Товаристваз обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (76000, м.Івано-Франківськ, вул.Івасюка, 62)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» (95000, м.Сімферополь, вул. Монтажна, 2)

про           стягнення 112520 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Журін О.А. – представник, дов. від 01.09.2008 р.

Відповідача:           не з’явився.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» 112520 грн., у тому числі 89997,90 грн. основного боргу, 10977,27 грн. пені, 10079,76 грн. інфляційних втрат,3 % річних у сумі 1465,20 грн.

Відповідач письмовий відзив на позов до суду не надіслав, явку представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи в суд не направив, про час і місце проведення судових засіданнь був сповіщений належним чином.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами документи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем 12.10.2007 р. було укладено договір № 154, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» прийняло на себе зобов'язання передати відповідачу алкогольну продукцію, а останній був зобов’язаний її отримати та сплатити її вартість.

Згідно із п. 10.1 договір вступає в силу з моменту підписання ( тобто з 12.10.2007 р.) та діє до 31.12.2008 р.

Згідно з п.3.6 договору оплата проводиться протягом 30 днів з моменту отримання товару.

У випадку порушення строків розрахунків за отриманий товар нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та за весь час існування (п. 9.2 договору).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько -господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора) певні дії ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України( ст. 526 ЦК України). Виконання зобов'язання може забеспечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Ст. 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передавати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання .

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльностсті або в інших цілях, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купивлі-продажу, якщо інше не встановлено договром, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст. 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього визначену грошову суму.

Позивачем представлено копії накладних № Л-00056171 та № Л-00056173 від 26.10.2007 р., згідно з якими відповідачем був отриманий товар на суму 93047 грн.

Відповідач виконав свої зобов'язання частково, у рахунок погашення заборгованості ним перераховано 3049,20 грн., непогашеною залишилась сума 89997,80 грн.

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті отриманого від позивача товару в повному обсязі або докази повернення позивачу товару, вартість якого не сплачена в терміни, передбачені у договорі від 12.10.2007 р.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором № 154 від 12.10.2007 р., тому згідно зі ст. 218, 230 ГК України, ст.ст. 526, 549, 625 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача боргу у сумі 89997,80 грн.

Поряд з вимогами про стягнення основного боргу позивачем також заявлено вимоги про стягнення пені в розмірі 10977,27 грн., які підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.9.2 договору у випадку порушення строків розрахунків за отриманий товар нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та за весь час існування.

Розмір пені в сумі 10977,27 грн., нарахованої позивачем відповідно до договору, не перевищує передбаченого Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» максимального розміру пені та нарахування її проведено з дотриманням шестимісячного строку передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті наданих позивачем товарів.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором № 1549 від 12.102.2007 р., тому згідно зі статтею 549 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача 10977,27 грн. пені.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення 10079,76 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 1465,20 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

Відповідач у порядку, передбаченому ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті поставленого позивачем товару у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором № 154 від 12.10.2007 р., тому згідно зі статтею 625 ЦК України підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача 10079,76 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 1465,20 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луксор» (95000, м. Сімферополь, вул. Монтажна,2,п/р 2600289 ПУМБ у м.Севастполі МФО 308092 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (76000, м.Івано-Франківськ, вул.Івасюка, 62 п/р 82 ТОВ КБ «Фінансова ініціатива» м.Київ МФО 380054 ) 89997,80 грн. основного боргу, 10977,27 грн. пені, 10079,76 грн. інфляційних втрат, 3% річних у сумі 1465,20 грн., а також 1125,20 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.