ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.08
р.
Справа № 39/119пн

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіній Н.С.

при
секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за
позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Макіївка

до
відповідачів:

Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 м. Макіївка

Приватного
підприємства “ОАЗІС” м. Макіївка

про:
поділ майна в натурі та визнання права власності

За
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1 - особисто;

від
відповідача1: не з'явився;

від
відповідача2 не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 м. Макіївка, звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до відповідачів, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
м. Макіївка, Приватного підприємства “ОАЗІС” м. Макіївка про поділ в натурі
відповідно до часток між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, приватним
підприємством “Оазіс”, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нежитлового
приміщення операторської “літ А-1”, кафе “В-1”, яке знаходиться за адресою м.
Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н та визнання за фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення операторську
(літ “А-1) загальною площею 19,1 кв.м., кафе (літ “В-1”), загальною площею 73,6
кв.м., виробниче приміщення площею 109,6 кв.м., які знаходяться за адресою
м.Макіївка, вул. Ярошенко, б/н.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 1/10
від 21.04.2006 р., договір купівлі-продажу від 12.09.2003 р., договір
купівлі-продажу від 11.05.2006 р., інвентаризаційну справу, листи.

Відповідачі
в судове засідання не з'явилися, надали відзиви на позов, проти позовних вимог
не заперечували, просили розглянути справу без участі їх представників.

В
порядку ст. 41 ГПК України судом по справі призначено судово-будівельну експертизу,
проведення якої доручене судовому експерту ОСОБА_4

Вислухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані
докази, господарський суд встановив.

11.09.2006
р., в порядку передбаченому ст.ст. 655-697 ЦК України, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу частини операторської “А-1” площею 19,1 кв.м.,
виробничого приміщення “Б-1” площею 109,6 кв.м., частини приміщення кафе “В-1”
площе 73,6 кв.м., що знаходяться за адресою - м. Макіївка, вул. Ярошенко, буд.
б/н.

Згідно
657 ЦК України договір  укладено у
письмовій формі та посвідчено приватним нотаріусом Макіївського міського
нотаріального округу Беседіною Т.М.

Відповідно
до умов вказаного договору позивач набув у власність 3/5 частини операторської
“А-1” площею 19,1 кв.м., виробничого приміщення “Б-1” площею 109,6 кв.м., Ѕ
частини приміщення кафе “В-1” площею 73,6 кв.м., що знаходяться за адресою - м.
Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 2/5 частини операторської
“А-1” та Ѕ частини кафе “В-1” за договором купівлі-продажу від 21.04.2006 р. та
договором купівлі-продажу від 11.09.2003 р. належить на праві власності  Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та ПП
“Оазіс” відповідно.

Відповідно
до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність
двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, за
визначенням ч. 1  ст. 356 ЦК України, є спільною
частковою власністю.

Таким
чином, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2. та ПП “Оазіс”, у розумінні ст. ст.
355, 356 ЦК України, є співвласниками автозаправного комплексу № 43, що
складається з будівель та споруд операторська “А-1” площею 36,6 кв.м.,
виробничого приміщення “Б-1” площею 109,6 кв.м., приміщення кафе “В-1” площею
157,7 кв.м., службового металевого вагону “Г-1” площею 24 кв.м., кіоску “Д-1”
площею 6,3 кв.м., платформи під заправочні колонки “Е-1” площею 15,6 кв.м.,
платформи під заправочні колонки “Ж-1” площею 12,9 кв.м., уборної “З-1” площею
1,0 кв.м., огорожі - металева сітка “1-3” площею 307,1 кв.м.

Позивач
звернувся до суду з позовом про поділ в натурі відповідно до часток між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, приватним підприємством “Оазіс”, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 нежитлове приміщення операторської “літ А-1”, кафе
“В-1”, яке знаходиться за адресою м. Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н та
визнання за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 права власності на нерухоме
майно - нежитлове приміщення операторську (літ “А-1) загальною площею 19,1
кв.м., кафе (літ “В-1”), загальною площею 73,6 кв.м., виробниче приміщення
площею 109,6 кв.м., які знаходяться за адресою м. Макіївка, вул. Ярошенко, б/н.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення статті 367
Цивільного кодексу України, відповідно до якої співвласники мають право на
поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Правове
регулювання відносин, пов'язаних зі здійсненням права спільної власності
регулюється гл. 26 ЦК України.

Частиною
3 ст. 358 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна
в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною
1 ст. 367 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у спільній
частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за
домовленістю між ними.

Звернення
позивача щодо укладення Договору про поділ нерухомого майна, що перебуває у
спільній частковій власності, відповідачі залишили без відповіді та
задоволення.

Відповідно
до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа
має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно
до ст. 16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За
приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,  установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають
право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

За
своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо поділу в натурі відповідно
до часток між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, приватним підприємством
“Оазіс”, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нежитлове приміщення операторської
“літ А-1”, кафе “В-1”, яке знаходиться за адресою м. Макіївка, вул. Ярошенко,
буд. б/н - є засобом захисту цивільного права, передбаченого ст.ст. 16 ЦК
України, 20 ГК України.

Частиною
3 ст. 358 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна
в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як
вбачається з матеріалів справи, вищеперелічені приміщення використовуються
співвласниками незалежно один від одного. Витрати по утриманню, експлуатації,
ремонту, а також безпосередньо експлуатація та обслуговування здійснюються
сторонами окремо та незалежно один від одного.

Крім
того, за результатами натурного огляду спірних нежитлових приміщень,
співставлення результатів огляду з вимогами державних будівельних норм
експертним висновком № 8/23/03/08 визначено технічну можливість виділення в
натурі частини нежитлових приміщень операторської літ. А-1 (фактично
шиномонтаж) (прим. №3, №4, №4а, №4б) загальною площею 19,1 кв.м., літ. Б-1
(прим. №1), виробничих приміщень загальною площею 99,5 кв.м., літ. В-1 частина
приміщень Кафе (фактично автомийка) (прим. №2, №4, №5, №6) загальною площею
73,6 кв.м.

За
таких обставин, враховуючи, що відповідачі ухиляються від укладання з позивачем
договору про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності, а
також фактичну можливість поділу спірних приміщень в натурі вимоги позивача
щодо поділу в натурі відповідно до часток між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, приватним підприємством “Оазіс”, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
нежитлове приміщення операторської “літ А-1”, кафе “В-1”, яке знаходиться за
адресою м. Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н, суд вважає обґрунтованими та
таким, що підлягають задоволенню.

Крім
того, позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання за ним права власності
на  нерухоме майно - нежитлове приміщення
операторську (літ “А-1) загальною площею 19,1 кв.м., кафе (літ “В-1”),
загальною площею 73,6 кв.м., виробниче приміщення площею 109,6 кв.м., які
знаходяться за адресою м. Макіївка, вул. Ярошенко, б/н.

Вимоги
в цій часині позивач обґрунтовує невизнанням відповідачами його права власності
на спірний об'єкт та, як наслідок, порушення прав та охоронюваних законом інтересів
позивача.

Як
зазначалося вище, право власності позивача на 3/5 частини операторської “А-1”
площею 19,1 кв.м., виробничого приміщення “Б-1” площею 109,6 кв.м., Ѕ частини
приміщення кафе “В-1” площе 73,6 кв.м., що знаходяться за адресою - м. Макіївка,
вул. Ярошенко, буд. б/н, виникло на підставі договору купівлі-продажу від
11.05.2006 р., посвідченого нотаріально та зареєстрованого  в Державному реєстрі правочинів.

У
відповідності з приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України, ст. 115 ГК України законом
встановлюється презумпція правомірності набуття права власності.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно
ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким
чином, позивач в силу норм ст.ст. 328, 655, 664 ЦК України, а також умов
Договору - позивач, є добросовісним набувачем та власником спірного майна -
33/5 частини операторської “А-1” площею 19,1 кв.м., виробничого приміщення
“Б-1” площею 109,6 кв.м., Ѕ частини приміщення кафе “В-1” площе 73,6 кв.м., що
знаходяться за адресою - м. Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н.

Згідно
зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно
ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права
власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням володіння. За нормами ст. 392 ЦК України, власник
наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або
оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки, відповідачі згідно
правової позиції заперечують право власності позивача на спірні об'єкти, суд
вважає правомірним звернення Підприємця до суду за захистом свого порушеного
права.

Враховуючи
викладене, вимоги позивача в цій частині суд вважає такими, що підлягають
задоволенню з урахуванням висновків судового експерта.

Судові
витрати за клопотанням позивача підлягають віднесенню на нього.

На
підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 316, 317, 319, 321, 328, 361,
367, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 35, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Макіївка - задовольнити.

Поділити
в натурі відповідно до часток між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2,
Приватним підприємством “Оазіс”, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нежитлове
приміщення операторської “літ А-1”, кафе “В-1”, яке знаходиться за адресою м.
Макіївка, вул. Ярошенко, буд. б/н.

Визнати
за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 м. Макіївка  право власності на нерухоме майно -
операторську літ. А-1 (фактично шиномонтаж) (прим. №3, №4, №4а, №4б) загальною
площею 19,1 кв.м., виробничі приміщення загальною літ. Б-1 (прим. №1), площею
99,5 кв.м.,  частину приміщень Кафе
(фактично автомийка) (прим. №2, №4, №5, №6) літ. В-1загальною площею 73,6 кв.м.

В
судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може
бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя