ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№
25/123-07

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Коробенко
Г.П. -головуючого,

Костенко
Т.Ф., Маравйова О.В.

розглянувши
матеріали  касаційної скарги

Регіонального відділення Фонду державного
майна України по Дніпропетровській області,
м. Дніпропетровськ

на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від 21.04.2008 р.

у
справі

господарського
суду Дніпропетровської області

за
позовом

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області,  м. Дніпропетровськ

до

Фізичної
особи ОСОБА_1,  м. Дніпродзержинськ

про

стягнення
500, 00 грн.

за
участю представників сторін:

від
позивача: Лєгєндзевич
О.Ю. за дов. від 30.07.2008р. №41, Пономаренко О.О. за дов. від 30.07.2008р.
№40,

від
відповідача: не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного
майна України по Дніпропетровській області звернулось в господарський суд
Дніпропетровської області до фізичної особи ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ про
стягнення збитків у сумі 500, 00 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 01.11.2007р., залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.04.2008р., у справі
№25/123-07 в позові відмовлено, в зв'язку з необгрунтованістю позовних вимог з
посиланням на ст.ст. 22, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224,
225 Господарського кодексу України, ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
та постановою у даній справі, РВ ФДМ України по Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач з даної справи не
реалізував своє процесуальне право на участь у
судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в
задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
18.04.1997р. між РВ ФДМ України по Дніпропетровській області та фізичною
особоюОСОБА_1 було укладено договір купівлі -продажу незавершеного будівництва:
будівлі гуртожитку технікуму промислового транспорту ДМК ім. Дзержинського,
розташованого по пр. Комсомольському в м. Дніпродзержинську.

За
договором дарування від 23.06.2005р. гр.ОСОБА_1., демонтувавши вказаний об'єкт
незавершеного будівництва, подарував будівельні матеріали гр. ОСОБА_2

Предметом спору у даній справі, є
стягнення з гр. ОСОБА_1 збитків у сумі 500 грн. в зв'язку з невиконанням
останнім обов'язку щодо завершення будівництва будівлі гуртожитку згідно умов
договору від 18.04.1997р. (п.5) та
умисним знищенням об'єкта приватизації шляхом розбирання його на
будівельні матеріали.

Як встановлено господарським судом першої
та апеляційної інстанції, рішенням Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 10.05.2006р. відмовлено у задоволенні позовних вимог
відділенню ФДМ України по Дніпропетровській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2. про
спонукання добудувати об'єкт приватизації та визнання недійсним договору
дарування. При цьому суд послався на те, що ОСОБА_1. був власником об'єкту
незавершеного будівництва, тому він вправі був укладати щодо нього угоди.
Рішення вступило в законну силу.

Рішенням
Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.07.2002р. відмовлено в
позові РВ ФДМ України по Дніпропетровській області про розірвання договору
купівлі -продажу від 18.04.1997р. та повернення об'єкту до державної власності.
Цим рішенням судом встановлено, що ОСОБА_1. виконав умови договору. Рішення
набрало законної сили.

За приписами ч. 4 ст. 35
Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи,
що набрало законної сили є обов'язковим для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що
факт невиконання відповідачем  умов  договору
купівлі-продажу майна від 18.04.1997р.
та  вина останнього в спричиненні
збитків не встановлена, висновок місцевого та апеляційного господарського суду
про відмову в позові, колегія визнає правомірним.

Наведене спростовує доводи касаційної
скарги щодо порушення господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального
та процесуального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваних
судових актів, які відповідають чинному законодавству України і обставинам
справи.

Як наслідок, прийняті судами рішення та
постанова відповідають  положенням ст.ст.
84, 105 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені
в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про судове
рішення", а отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 21.04.2008р. у справі № 25/123-07 залишити без змін.

Головуючий
суддя          :
Г.П. Коробенко

Судді:                                                          Т.Ф. Костенко

О.В. Муравйов