ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 р.

№ 33/301

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

Павицької Т.Б. дов. б/н від 04.02.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 р.

у справі

№33/301 господарського суду м. Києва

за позовом

Приватного підприємства "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія"

про

стягнення 25 860,88 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство (надалі ПП) "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) "Енергія" про стягнення заборгованості за відпущений відповідачу товар на суму 23 351,21 грн., 174,67 грн. річних, нарахованих на суму боргу, та 2 335 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.11.2007 року (суддя Мудрий С.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008 року (судді: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.), позов задоволений повністю, з ТОВ "Енергія" на користь ПП "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр" стягнуто 23 351,21 грн. основного боргу, 174,67 грн. річних та 2 335 грн. витрат на оплату послуг адвоката, а також відповідні інші судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ТОВ "Енергія" звернулось до Вищого господарського суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема ст. ст. 32, 54, 56 Господарського процесуального кодексу України, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаржник звертає увагу касаційної інстанції на те, що отримана ним копія Доповідач: Шаргало В.І.

позовної заяви не містить підпису особи, що подала цю заяву, крім того, позивач не довів необхідності витрат на оплату послуг адвоката, оскільки не надав жодних доказів про відсутність на підприємстві посади юриста.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ПП "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр", через уповноважену довіреністю особу, відпустило ТОВ "Енергія" товар –будівельні матеріали на суму 23 351,21 грн., асортимент якого та ціна наведені у накладній №5 від 30.06.2007 року. Проте, відповідач за отриманий товар не розрахувався і 17.08.2007 року позивач звернувся до останнього з претензією про сплату заборгованості у вказаному розмірі, однак, у відповіді на претензію ТОВ "Енергія", посилаючись на наявність заборгованості позивача перед відповідачем, відмовилось оплатити товар.

ПП "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр" звернулося до господарського суду з даним позовом, уклавши при цьому з адвокатом Ткаченко В.М. договір №14/1-ЮП про надання юридичних послуг, пов'язаних з веденням цієї справи. Вартість зазначених послуг за актом виконаних робіт №14/1-1 від 11.09.2007 року становить 2 335 грн.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами глави 54 Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини з купівлі-продажу, дотримання письмової форми договору вимагається лише для певних видів договору купівлі-продажу (зокрема, купівлі-продажу об'єктів нерухомості).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 526, 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами статті 44 Господарського процесуального кодексу України оплата послуг адвоката входить до складу судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в залежності від наслідків вирішення спору, про розподілення витрат вказується в судовому рішенні (ст.ст. 49, 84 ГПК України).

При вирішенні питання про відшкодування та розподіл судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, процесуальний закон не вимагає доведення стороною –юридичною особою відсутності на підприємстві посади спеціаліста –юриста.

З урахуванням вимог наведеного законодавства, встановлених судами обставин щодо факту передачі товару, отримання його відповідачем та наявності боргу з оплати, отримання позивачем юридичних послуг адвоката пов'язаних з веденням даної справи, суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо доводів касаційної скарги про не підписання позовної заяви особою, що її подала, то наявна в матеріалах справи позовна заява ПП "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер'єр" підписана директором підприємства Машевським В.Л., підпис посвідчений печаткою підприємства.

В силу вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому перевірка правомірності чи неправомірності прийняття до уваги господарськими судами попередніх інстанцій того чи іншого доказу або їх відхилення при ухваленні оскаржуваних рішень не входить до повноважень касаційної інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а відтак, у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2008р. у справі №33/301 залишити без змін.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.