ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №11/3979а
"09" жовтня 2008 р.,
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Довганя К.І. при секретарі Захаровій А.Г., за участю представників сторін: від позивача –Сущанський В.С. за довіреністю, Деренюк Ю.М. голова правління, від відповідача –Шабанов С.В. за довіреністю, розглянувши справу за адміністративним позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу "Черповоди" до Уманської об’єднаної державної податкової інспекції про зобов’язання вчинити певні дії,
Заявлено адміністративний позов про зобов’язання відповідача списати у відповідності з вимогами пп. „г” пп. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –Закон №2181-ІІІ) 107100грн. 22коп. податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб, як безнадійного податкового боргу.
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що заявлений до списання податковий борг виник у нього у період з 01.01.2005 р. по 30.06.2007р. через обставини непереборної сили, які мали місце у 2007р., і призвели до загибелі посівів сільськогосподарських культур, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 8.08.2007р. №2692/05-4.
У засіданні суду представники позивача адміністративний позов підтримали.
Відповідач проти адміністративного позову заперечив, зазначивши при цьому, що заявлена до списання сума податкового зобов’язання позивача з податку з доходів фізичних осіб не є податковим боргом у розумінні Закону №2181-ІІІ, оскільки не була узгоджена в порядку, встановленому цим Законом, і не була відображена як податковий борг у картці особового рахунку позивача. Крім того відповідач послався на відсутність причинного зв’язку між форс-мажорними обставинами, що виникли у 2007 р. та настанням податкових зобов’язань по податку з доходів фізичних осіб, що виникали на протязі 2005-2007 р.р.
У засіданні суду представники відповідача підтримали заперечення проти адміністративного позову.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив наступне.
24 березня 2000р. Уманською районною державною адміністрацією була проведена державна реєстрація позивача як юридичної особи.
2007р. на запит сільськогосподарського виробничого кооперативу „Черповоди” Торгово-промисловою палатою України був виданий висновок про форс-мажорні обставини від 8 серпня 2007 р. №2692/05-4. Згідно з цим висновком Торгово-промислова палата України встановила, що внаслідок несприятливих погодних умов, які склалися у весняно-літньому сезоні 2007 р. на площах сільськогосподарського виробничого кооперативу „Черповоди” станом на загинули посіви кукурудзи, сої, ячменю цукрового буряку, гороху та однорічної трави на загальній площі 464 Га. Ці обставини Торгово-промислова палата України визнала форс-мажорними.
В ході проведеної посадовими особами відповідача виїздної планової перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.12.2004 р. по 30.06.2007 р.(акт перевірки від 10.09.2007 р. №918/23/05533310) була встановлена наявність у позивача заборгованості з податку з доходів фізичних осіб, самостійно нарахованого ним і утриманого з виплаченого громадянам доходу, станом на червень 2007 р. у сумі 113103,70грн.
Вказаний борг не обліковується в картці облікового рахунку позивача
Заявою на адресу відповідача від 14.07.2008р. позивач заявив про своє право на списання заявленої суми податкового боргу з підстав, передбачених пп. „в” пп. 18.2.1. п. 18.2 ст. 18 Закону №2181-ІІІ.
Підпункт „в” підпункту 18.2.1 пункт 18.2 статті 18 Закону №2181-ІІІ передбачає, що податковий борг юридичних або фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом, підлягає списанню як безнадійний податковий борг разом з нарахованою на нього пенею та штрафними санкціями.
Підпункт „г” підпункту 18.2.1 пункт 18.2 статті 18 Закону №2181-ІІІ передбачає, що податковий борг юридичних або фізичних осіб, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) підлягає списанню як безнадійний податковий борг разом з нарахованою на нього пенею та штрафними санкціями.
Згідно з підпунктом 18.2.3 пункту 18.2 статті 18 Закону №2181-ІІІ списання безнадійного податкового боргу мають здійснювати податкові органи у порядку, який визначається центральним податковим органом за узгодженням з Міністерством фінансів України.
Пункт 1.3 статті 1 Закону №2181-ІІІ термін „податковий борг” визначає як податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.
Пункт 1.11 статті 1 Закону №2181-ІІІ термін „податкова декларація” визначає як документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).
Відповідно до ст. 5 Закону №2181-ІІІ самостійне узгодження платником податків сум податкових зобов’язань здійснюється за поданими ним до контролюючих органів податковими деклараціями. В адміністративному чи судовому порядку суми податкових зобов’язань узгоджуються за податковими повідомленнями контролюючих органів.
Згідно з пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону №2181-ІІІ у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.
Закон України від 22.05.2003р. №889- ІV „Про податок з доходів фізичних осіб” не передбачають зобов’язання податкових агентів подавати податкові декларації з податку з доходів фізичних осіб.
Наказом від 14.03.2001р. №103 Державна податкова адміністрація України затвердила „Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків”, згідно з пунктом 4 якого визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється за даними карток особових рахунків платників податків, що ведуться в органах державної податкової служби в установленому порядку, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Згідно з пунктом 4.6 „Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов’язкових платежів), що надходять до бюджетів та державних цільових фондів”, затвердженої наказом ГДПІ України від 12.05.1994р. №37 у редакції наказу ДПА України від 03.09.2001р. №342, не проводиться нарахування в особових рахунках платників податків зобов’язань по платежах, по яких не передбачено подання такими платниками податкової звітності, крім випадків донарахування таких платежів за актами документальних перевірок.
Позивач не довів того, що заявлена до списання сума податкового зобов’язання з прибуткового податку з громадян була узгоджена ним самостійно за податковою декларацією чи в адміністративному або в судовому порядку за податковим повідомленням-рішенням, тобто, що ця сума є податковим боргом і, що вона була відображена чи повинна була бути відображеною відповідачем у картці особових рахунків позивача.
Встановлений п.п. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону №2181-ІІІ строк давності для стягнення податкового боргу стосується лише узгоджених сум податкових зобов'язань, які були нараховані податковим органом. У даному випадку заявлена позивачем до списання сума податкового зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб була нарахована ним самостійно і не є податковим боргом у розумінні п. 1.3 ст. 1 Закону №2181-ІІІ.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -
У адміністративному позові відмовити повністю
Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.
Про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Довгань К.І.
Повний текст постанови підписано 14 жовтня 2008 р.
Суддя Довгань К.І.