ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 р.

№ 2-13/16675-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційне подання

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

від 03.06.08 Севастопольського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 01.04.08

у справі

№2-13/16675-2007

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим

до

Партенітської селищної ради

третя особа

Споживчий кооператив з будівництва та експлуатації дачного поселення "Рассвет"

про

визнання недійсним рішення

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

у засідання не прибули

від третьої особи:

Курдибаха І.І., дов.

від ГПУ:

Попенко О.С., посв.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Автономної Республіки Крим до Партенітської селищної ради за участю в якості третьої особи споживчого кооперативу "Рассвет" про визнання недійсними рішень №36-12 від 08.10.04, №44-57 від 13.10.05, №9-81 від 08.09.06, №19-1 від 23.04.07, а також укладеного між відповідачем та третьою особою договору оренди землі від 30.05.07 (з урахуванням уточнення).

Ухвалою від 01.04.08 господарського суду Автономної Республіки Крим Споживчий кооператив "Рассвет" виключено з числа третіх осіб у справі та до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Споживчий кооператив з будівництва та експлуатації дачного поселення "Рассвет".

Рішенням від 01.04.08 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І.), яке залишено без змін постановою від 03.06.08 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Антонової І.В. –головуючого, Котлярової О.Л., Маслової З.Д.), у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою від 01.10.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційним поданням Заступника прокурора Автономної Республіки Крим, в якому заявлено вимоги про скасування рішення і постанови та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Касаційне подання мотивовано невідповідністю висновків судів обставинам у справі та вимогам законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, 08.10.04 відповідачем прийнято рішення №36-12 "Про дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт і надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки СТ "Рассвет", згідно з яким садівничому товариству "Рассвет" надано згоду на складання проекту відводу земельної ділянки загальною площею 4,4001 га, розташованої у північно-східній окраїні д/о "Азовське".

У зв'язку з реорганізацією Садівничого товариства "Рассвет" у Споживчий кооператив "Рассвет" відповідачем рішенням №44-57 від 13.10.05 внесено відповідні зміни до вищевказаного рішення №36-12, а також зобов'язано третю особу протягом дев'яти місяців надати проект відводу для затвердження відповідачем.

Рішенням №9-81 від 08.09.06 відповідач вніс зміни до рішення №44-57, виклавши його в новій редакції, яка передбачала дозвіл третій особі на проведення проектно-пошукових робіт та згоду на складання проекту відводу земельної ділянки загальною площею 4,4001 га, розташованої у північно-східній околиці д/о "Айвазовське" для розміщення дачного району, а також третю особу зобов’язано протягом 12 місяців з дня прийняття рішення надати відповідачу для затвердження проект відводу земельної ділянки.

Рішенням №19-1 від 23.04.07 відповідач затвердив проект землеустрою земельної ділянки площею 4,4000 га, наданої третій особі в оренду строком на 10 років для розміщення дачного району за адресою: смт. Партеніт, у північно-східній окраїні д/о "Азовське". На підставі цього рішення між відповідачем та третьою особою 30.05.07 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований за №6 від 20.12.07.

Разом з тим, у 2002 році за завданням відповідача, узгодженим з Міністерством архітектури та будівельної політики Автономної Республіки Крим, інститутом "КримНІІпроект" розроблено техніко-економічне обґрунтування територіального розвитку (концепція розвитку) селища Партеніт, яке 20.05.03 розглянуто та узгоджено Республіканською містобудівною радою протоколом №5.

Відповідно до вказаного техніко-економічного обґрунтування на земельній ділянці, що виділена третій особі, планувалось розміщення об'єктів рекреаційного призначення.

Згідно з пунктом 1.1. Розділу IV Регіональних правил забудови Автономної Республіки Крим юридичні особи, зацікавлені у розміщенні об'єкту будівництва на земельній ділянці, що знаходиться у їх користуванні, звертаються з заявою та з необхідними обґрунтуваннями до ради.

З огляду на такі обставини Заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсними вищевказаних рішень та договору оренди земельної ділянки, визначивши підставою позовних вимог недотримання відповідачем вимог ст. 16 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 123-126 Земельного кодексу України щодо порядку погодження надання земельної ділянки в оренду третій особі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що як вбачається з рішення відповідача №38-54 від 08.12.04 спірна земельна ділянка вже знаходилась у користуванні третьої особи, а відтак вимоги Регіональних правил забудови Автономної Республіки Крим цією особою були виконані.

Відповідно до листа-рекомендації Алуштинського управління архітектури та містобудування №1592/01-7 від 03.09.03 в межах затвердженого техніко-економічного обґрунтування було розроблено містобудівне обґрунтування розміщення дачного району товариства "Рассвет" в курортній зоні сел. Партеніт. Вказане містобудівне обґрунтування розглянуто та узгоджено містобудівною радою м. Алушти (протокол №15 від 03.11.05) та Автономної Республіки Крим (протокол №20 від 16.12.05).

Згідно з положеннями Статуту споживчого кооперативу "Рассвет" він створений з метою захисту прав та інтересів членів кооперативу на землях, що використовувались громадянами більше 15 років та були надані у їх користування в радянські часи радгоспом "Таврида", а в подальшому Маломаякською селищною радою, в районі колишнього звалища за адресою: Республіка Крим, м. Алушта, смт. Партеніт, д/о "Айвазовське".

З метою виконання третьою особою статутної діяльності відповідачем на 20-й сесії 23-го скликання 28.03.01 прийнято рішення №20-5 "Про дозвіл на збір матеріалів попереднього узгодження розташування та розміру земельної ділянки в районі північно-східної частини д/о "Айвазовське".

Отже, вибір земельної ділянки третій особі документально оформлений ще у 2001 році, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України №427 від 31.03.04, на яку посилається заступник прокурора.

Відповідачем з метою оформлення права тимчасового користування земельною ділянкою за третьою особою приймалися наступні рішення, що не були оскаржені: №14-28 від 04.04.03 "Про дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки споживчому кооперативу "Рассвет"; №26-27 від 13.02.04 "Про дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки садівничому товариству "Рассвет"; №30-13 від 29.04.04 "Про узгодження схеми встановлення меж садівничому товариству "Рассвет".

Відповідно до п. 7 ст. 122 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених ст. 149, 150 ЗК України (вилучення земельних ділянок для суспільних та інших потреб).

Земельна ділянка, яка надана третій особі в користування, належить до земельних ділянок комунальної, а не державної власності, що не спростовано при розгляді справи, а ст. 12 Земельного кодексу України визначає саме повноваження селищної ради, щодо розпорядження цією ділянкою. Обставини належності земель територіальної громади селища Партеніт до земель державної власності матеріалами справи не доведено, а відсутність акту передачі земель з державної до комунальної власності чи державного акту на право власності громади на землю селища не можна визначати як відсутність такого права, виходячи з вимог ст.ст. 142, 143 Конституції України, п. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

З огляду на таке суди дійшли висновку, що Кабінет Міністрів України не має жодної компетенції щодо розпорядження землями комунальної власності, у тому числі спірною земельною ділянкою; до того ж спірна земельна ділянка надана третій особі не в постійне, а в тимчасове користування (оренду), що не суперечить вимогам ст. 36 ЗК України.

Звертаючись з касаційним поданням, прокурор посилається на відсутність узгодження третьою особою охоронних зон інженерних мереж підземного магістрального водоводу, двох зовнішніх трубопроводів-водоводів та газопроводів середнього тиску.

Проте суд першої інстанції визнав цю обставину спростованою тим, що у 2006 році з власниками інженерних мереж, які проходять по спірній земельній ділянці, узгоджено охоронні зони та укладено договори на обмеження права користування земельною ділянкою (сервітути), копії яких приєднано до матеріалів справі.

В силу ж ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним.

Отже, не можуть бути прийняті до уваги касаційною інстанцією викладені в касаційному поданні доводи, які до того ж стосуються обставин використання спірної земельної ділянки, тобто виходять за межі предмету даного спору щодо законності набуття третьою особою прав на цю ділянку.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційного подання та скасування постанови апеляційної інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.06.08 у справі №2-13/16675-2007 залишити без змін, а касаційне подання без задоволення.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький