ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/289

23.09.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс»

до            Київської регіональної митниці

за участю Прокуратури м. Києва

про           визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: Гвоздій В.А. –представник за довіреністю № б/н від 12.06.2008 року;

від відповідача: Матієвський С.В. –представник за довіреністю № б/н від 08.01.2008 року;

від прокуратури: Карпенко Н.М. –посвідчення № 17 від 18.01.2007 року.

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської регіональної митниці про визнання права власності на літак АН-72, заводський номер 365.720.20.385.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після укладення контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SА-LС/05 від 10.08.2005 року та підписання акту приймання-передачі від 20.10.2005 року набув право власності на літак АН-72, заводський № 365.720.20.385.

23.05.2008 року позивач звернувся до Київської регіональної митниці з вимогою дозволити вивезення літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

У відповідь листом вих. № 35/1.6-30/6118 від 17.06.2008 року відповідач відмовив у задоволенні вимоги позивача у зв'язку з тим, що право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, належить товариству з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт».

У зв’язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

У судове засідання 22.07.2008 року представник позивача через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав заяву про уточнення позовної заяви відповідно до якої зазначив, що в позовній заяві допущено описку, а саме: в другому абзаці знизу другої сторінки замість «Лартон Комерціал С.А.»вказано ЗАТ «Авіадом».

Також, представник позивача надав документи на вимогу ухвали суду про порушення провадження у справі. Просив визнати право власності за Авіакомпанією «Саут Аерлайнс»(товариством з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс») право власності на літак АН-72, заводський № 365.720.20.385 (дата випуску 30.05.1987 р.; двигун № 1 –тип Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун № 2 –тип Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8ВО13). Стягнути з Київської регіональної митниці на користь Авіакомпанієї «Саут Аерлайнс» (товариства з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс») суму сплаченого державного мита в розмірі 5 350 доларів США та суму сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Представник відповідача подав заперечення проти позову вих. № 36-19/191 від 22.07.2008 року відповідно до якого просить визнати Київську регіональну митницю неналежним відповідачем та відмовити в позові повністю.

Судом оголошено перерву до 29.07.2008 року для надання додаткових доказів по справі.

23.07.2008 року до загального відділу діловодства Господарського суду м. Києва надійшло клопотання від представника позивача про доручення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.07.2008 року позивач через загальний відділ діловодства господарського суду м. Києва подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до яких зменшив розмір позовних вимог та просив суд визнати за Авіакомпанією «Саут Аерлайнс»(товариством з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс») право власності на літак АН-72, заводський № 365.720.20.385 (дата випуску 30.05.1987 р.; двигун № 1 –тип Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун № 2 –тип Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8ВО13).

Представник прокуратури м. Києва подав усне клопотання про залучення його до участі у справі.

Представник позивача заперечив проти клопотання представника прокуратури.

Суд задовольнив клопотання про залучення представника прокуратури до участі у справі.

Представник відповідача подав клопотання вих. № 36-19/203 від 29.07.2008 року про заміну неналежного відповідача.

Представник позивача заперечив проти клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача.

Представник прокуратури заперечив проти розгляду клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача у цьому засіданні.

Сторони подали спільне клопотання про продовження строку розгляду справи, яке було задоволене судом.

Розгляд справи відкладено до 16.09.2008 року у зв’язку з залученням представника прокуратури.

16.09.2008 року у судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить суд у позові відмовити.

Представник прокуратури заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки позов подано до неналежного відповідача.

Судом оголошено перерву до 23.09.2008 року для дослідження та оцінки доказів по справі.

В судовому засіданні 23.09.2008 року судом за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

07.02.2000 року Міністерством державного майна Російської Федерації видано розпорядження № 141-р «Про реалізацію вивільненого військового майна Міністерства оборони Росії». Цим розпорядженням затверджено перелік вивільненого майна Міністерства оборони Росії, яке підлягає реалізації. До переліку, серед іншого майна, включено літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Відповідно до протоколу № 2/1 засідання комісії з проведення аукціонів з продажу об’єктів вивільненого військового майна від 09.12.2002 року, переможцем конкурсу з продажу літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак».

15.12.2002 року між Російським фондом федерального майна та товариством з обмеженою відповідальністю «Будалак»укладено договір купівлі-продажу літака № 24/1449. Згідно п. 1.1. цього договору Російський фонд федерального майна в порядку та на умовах, передбачених договором, передав товариству з обмеженою відповідальністю «Будалак»літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, що належить на праві власності Російській Федерації, а товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак»прийняло повітряне судно у відповідності з технічною документацією у власність.

09.01.2003 року Російський фонд федерального майна своїм повідомленням № фи-24/70 підтвердив повну оплату вартості літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, за договором купівлі-продажу. 09.12.2003 року Російський фонд федерального майна затвердив акт приймання-передачі літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, підписаний Міністерством оборони Російської Федерації та товариством з обмеженою відповідальністю «Будалак». Згідно цього акту товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак»прийняло літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, у власність від Міністерства оборони Російської Федерації разом із експлуатаційною документацією.

Таким чином, власником літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, після укладення договору купівлі-продажу № 24/1449 від 15.12.2002 року із Російським фондом федерального майна, повної оплати за договором та затвердження акту приймання-передачі літака стало товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак».

В подальшому, товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак» як власник літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, уклало договір № 01/05 купівлі-продажу літака Ан-72 від 10.07.2005 року з закритим акціонерним товариством «Авіадом». Згідно п. 1.1. цього договору товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак» зобов’язалося поставити, а закрите акціонерне товариство «Авіадом»оплатити і прийняти літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Згідно п. 3.2. договору 01/05 купівлі-продажу літака Ан-72 від 10.07.2005 року передача літака і перехід права власності від продавця до покупця наступають з моменту підписання акту приймання-передачі літака. Так, 10.07.2005 року представники товариства з обмеженою відповідальністю «Будалак»та закритого акціонерного товариства «Авіадом»підписали акт приймання-передачі (додаток № 2 до договору № 01/05 від 10.07.2005 року), відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак»передало, а закрите акціонерне товариство «Авіадом»прийняло: літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8ВО13 у відповідності з вимогами договору купівлі-продажу літака Ан-72 № 01/05 від 10.07.2005 року.

Тому, право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8В013 після укладення договору купівлі-продажу літака Ан-72 № 01/05 від 10.07.2005 року та підписання акту приймання-передачі літака від 10.07.2005 року набуло закрите акціонерне товариство «Авіадом».

Згодом, закрите акціонерне товариство «Авіадом»як власник літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, уклало договір № 03/05 купівлі-продажу літака Ан-72 від 05.08.2005 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Фалкон». Згідно п. 1.1. даного договору закрите акціонерне товариство «Авіадом»зобов’язалося поставити, а товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон»оплатити і прийняти літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Відповідно до п. 3.2. договору № 03/05 купівлі-продажу літака Ан-72 від 05.08.2005 року передача літака і перехід права власності від продавця до покупця наступають з моменту підписання акту приймання-передачі літака.

На виконання вищезазначеного пункту договору, 15.10.2005 року представники закритого акціонерного товариства «Авіадом»та товариства з обмеженою відповідальністю «Фалкон»підписали акт приймання-передачі (додаток № 2 до договору № 03/05 від 05.08.2005 року), згідно якого закрите акціонерне товариство «Авіадом»передало, а товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон»прийняло літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8В013.

Отже, власником літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385 та двигуна Д-36, заводський номер 708036382А072; двигуна Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8ВО13 після укладення договору № 03/05 купівлі-продажу літака Ан-72 від 05.08.2005 року та підписання акту приймання-передачі літака від 15.10.2005 року стало товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон».

Пізніше, товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон»як власник літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, уклало контракт на купівлю-продаж № 1/SA-FL-72 від 09.08.2005 року з компанією «Лартон Коммерціал С.А.». Відповідно п. 1.1. цього договору товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон»зобов’язалося передати у власність компанії «Лартон Коммерціал С.А.», а компанія «Лартон Коммерціал С.А.»зобов’язалося оплатити і прийняти літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Згідно п. 4.2. контракту на купівлю-продаж № 1/SA-FL-72 право власності і розпорядження повітряним судном переходить від товариства з обмеженою відповідальністю «Фалкон»до компанії «Лартон Коммерціал С.А.»після підписання акту приймання-передачі повітряного судна. 16.10.2005 року представники товариства з обмеженою відповідальністю «Фалкон»та компанії «Лартон Коммерціал С.А.»підписали акт приймання-передачі ПС Ан-72 (додаток № 1 до контракту № 1/SA-FL-72 від 09.08.2005 року), згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фалкон» передало, а компанія «Лартон Коммерціал С.А.»прийняла літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8В013.

Таким чином, право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, після укладення контракту на купівлю-продаж № 1/SA-FL-72 від 09.08.2005 року та підписання акту приймання-передачі літака від 16.10.2005 року набула компанія «Лартон Коммерціал С.А.».

10.08.2005 року компанія «Лартон Коммерціал С.А.»як власник літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, уклала контракт на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 з Авіакомпанією „Саут Аерлайнс”. Відповідно до п. 1.1. даного контракту продавець зобов’язується передати у власність покупця, а покупець зобов’язувався оплатити і прийняти літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Згідно п. 4.2. контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 від 10.08.2005 року переходом права власності на товар і ризику випадкової загибелі вважається дата підписання акту приймання-передачі повітряного судна. 20.10.2005 року представники компанії «Лартон Коммерціал С.А.»та позивача підписали акт приймання-передачі, відповідно до якого компанія «Лартон Коммерціал С.А.»передала, а позивач прийняв літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8В013.

Отже, після укладення контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 від 10.08.2005 року та підписання акту приймання-передачі від 20.10.2005 року право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, двигун Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8В013, набув позивач.

Зобов’язання щодо оплати літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, згідно контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 від 10.08.2005 року позивач виконав належним чином, про що свідчить довідка № 056/06 від 10.09.2006 року, видана компанією «Лартон Коммерціал С.А.».

Скільки, недійсність контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 прямо законом не встановлена і на даний момент даний правочин недійсним судом не визнаний, тому, право власності позивача на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, вважається набутим правомірно.

Після набуття права власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, позивач як його власник здійснив реєстрацію літака в Реєстрі цивільних повітряних суден Республіки Вірменія, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію цивільного літака № 2502, виданим 17.02.2006 року.

12.07.2006 року позивач уклав з державним підприємством «Завод 410 ЦА»контракт № пп1330/1630-ВТФ-28-2006, відповідно до п. 1.1. якого за дорученням позивача державне підприємство «Завод 410 ЦА»зобов’язалося виконати комплекс ремонтних робіт на літаку.

Для виконання ремонтних робіт позивач здійснив доставку літака державному підприємству «Завод 410 ЦА», що підтверджується вантажною митною декларацією від 21.07.2006 року, відправником/експортером в якій зазначений позивач, а одержувачем/імпортером –державне підприємство «Завод 410 ЦА».

Контракт № пп1330/1630-ВТФ-28-2006 від 12.07.2006 року був належним чином виконаний сторонами, на підтвердження чого було підписано акт виконаних робіт від 16.11.2006 року.

Щодо заперечення відповідача проти позовних вимог позивача та твердження про те, що власником літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, є товариство з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт», є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Дійсно, 14.12.2006 року Господарський суд м. Києва прийняв рішення у справі № 7/703 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт до державного підприємства «Завод 410 ЦА», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, –Авіакомпанія „Саут Аерлайнс”, яким визнав право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, за товариством з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт».

Однак, в основу вищезазначеного рішення суд поклав обставини, що на даний момент втратили своє юридичне значення. Оскільки, приймаючи рішення у справі № 7/703 від 14.12.2006 року, суд відхилив заперечення Авіакомпанії „Саут Аерлайнс” проти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт»у зв’язку з тим, що доводи позивача вважав необґрунтованими. Зокрема, оскільки позивач не надав суду доказів, пояснень або заперечень, які б спростовували наявність, справжність та дійсність укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Будалак»та позивачем договору купівлі-продажу повітряного судна № 72/А від 18.08.2005 року, суд поклав в основу рішення твердження про те, що укладаючи договір купівлі-продажу повітряного судна № 72/А від 18.08.2005 року, позивач тим самим визнав товариство з обмеженою відповідальністю «Будалак»власником і продавцем літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, та відповідно взяв на себе зобов’язання, після виконання яких набув би право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385.

Проте, 11.04.2008 року набрало законної сили рішення Арбітражного суду м. Москви від 11.03.2008 року у справі № А40-44 за позовом компанії „Саут Аерлайнс” до товариства з обмеженою відповідальністю «Будалак», яким договір купівлі-продажу повітряного судна № 72/А від 18.08.2005 року, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Будалак», визнано недійсним.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, договір купівлі-продажу повітряного судна № 72/А від 18.08.2005 року не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Також, вказаним рішенням Арбітражного суду м. Москви по справі № А40-44 від 11.04.2008 року встановлено факт послідовного переходу права власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, від товариства з обмеженою відповідальністю «Будалак»до закритого акціонерного товариства «Авіадом»на підставі договору купівлі-продажу літака Ан-72 № 01/05 від 10.07.2005 року; від закритого акціонерного товариства «Авіадом»до товариства з обмеженою відповідальністю «Фалкон» на підставі договору купівлі-продажу літака Ан-72 № 03/05 від 05.08.2005 року; від товариства з обмеженою відповідальністю «Фалкон»до компанії «Лартон Коммерціал С.А.»на підставі контракту на купівлю-продаж № 1/SA-FL-72 від 09.08.2005 року; від компанії «Лартон Коммерціал С.А.»до Авіакомпанії «Саут Аерлайнс»на підставі контракту на купівлю-продаж літака Ан-72 № 72/SA-LC/05 від 10.08.2005 року.

Абзацом 1 статті 7 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, яка підписана Україною 20.03.1992 року та ратифікована 19.12.1992 року передбачено, що держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності.

Водночас, приймаючи рішення у справі № 7/703 від 14.12.2006 року суд відхилив заперечення позивача проти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт», крім вище вказаної причини і через те, що позивачем не були подані докази, які б підтвердили факт послідовного переходу права власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, від товариства з обмеженою відповідальністю «Будалак»до позивача.

Крім того, 14.07.2007 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб внесено запис про виключення товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт»з ЄДРЮО за рішенням реєструючого органу, що підтверджується наявною в матеріалах справи виписками з ЄДРЮО № В500540/2007 від 29.08.2007 року та № В517798/2008 від 11.07.2008 року, сформованими Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби № 46 по м. Москві.

Таким чином, 14.07.2007 року товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт»припинило свою діяльність.

Правонаступників товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт»не має, літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, не був проданий при ліквідації товариства з обмеженою відповідальністю «Авіатехекспорт».

Тому, на підставі викладеного, суд встановив, що на момент пред’явлення позову до відповідача власником літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, був і на даний момент залишається позивач.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав вимоги позивача дозволити вивезення літака Ан-72, заводський № 365.720.20.385, у зв’язку з тим, що відповідач не визнавав за позивачем право власності на цей літак.

Частиною 2 статті 42 Закону України «Про міжнародне приватне право»№ 2709-IV від 23.06.2005 року передбачає, що захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право»належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно п. 91 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, правовий режим нерухомого майна поширюється на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти.

Матеріалами справи та поясненням сторін підтверджується, що літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, знаходиться на контролі на митному посту «Жуляни»Київської регіональної митниці.

Таким чином, оскільки літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, знаходиться в Україні, захист права власності на нього має здійснюватися відповідно до права України.

Відповідно до ч.1 статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, відповідачем не визнається, тому позивач скористався наданим йому законом правом і звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на зазначений літак.

Отже, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385, є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати за Авіакомпанією «Саут Аерлайнс» (Товариством з обмеженою відповідальністю «Саут Ейрлайнс») (ідентифікаційний код: 37484197, Об’єднані Арабські Емірати, м. Шарджа, вільна економічна зона А3-61, P.O. Box: 8425. (P.O. Box: 8425, Saif Zone, А3-61, Sharjah, U.A.E.), розрахункові рахунки № 5,0000, № 5,0020 та № 5,0010 в ЗАТ «Ардшінівестбанк») право власності на літак Ан-72, заводський № 365.720.20.385 (дата випуску 30.05.1987 р.; двигун № 1 –тип Д-36, заводський номер 708036382А072; двигун № 2 –тип Д-36, заводський номер 001; ВСУ ТА-8В, заводський номер 522А8ВО13).

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Мудрий С.М.