ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.04.08р.

Справа
№ К25/98-08

За
позовом ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Оранта-А", м. Кривий
Ріг

про стягнення 10200,00 грн.

Суддя  Чередко А.Є.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2. - дов.НОМЕР_1 від
27.11.07р.

Від
відповідача: дир. Здор Л.І., нак. № 4 від 19.06.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач
звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з
останнього вартості частини майна відповідача, пропорційної частці позивача у
статутному фонді товариства у розмірі 10200,00 грн., що належить до сплати
позивачу внаслідок його виключення зі складу засновників товариства.

Позовні
вимоги позивача грунтуються на тому, що позивача було виключено зі складу
учасників ТОВ "Оранта-А", однак останнє своєчасно не виплатило
позивачу частку вартості майна товариства пропорційно його внеску, яку позивач
оцінює у сумі 10200,00грн., тому позивач у відповідності до ст. 64 Закону України
«Про господарські товариства»та ст. 148 ЦК України має право на стягнення з
відповідача вартості частини у майні товариства.

Відповідач
проти позову заперечує з тих підстав, що позивача було прийнято до складу
учасників ТОВ "Оранта-А" без внесення внесків до статутного фонду;
статутом ТОВ "Оранта-А" було передбачено, що при виході позивача зі
складу учасників йому виплачується частка у майні товариства під умовою
погашення банківського кредиту; ТОВ "Оранта-А" у 2006р. не вело
господарської діяльності та є платником єдиного податку, а у товариства
відсутне майно та будь-який прибуток від діяльності.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,
-

ВСТАНОВИВ:

Згідно
до Статуту ТОВ "Оранта-А", зареєстрованого у новій редакції
09.11.2005р., останнє створене на підставі установчого договору про створення і
діяльність ТОВ "Оранта-А", укладеного 25.03.1996р. громадянами -
членами товариства покупців „Алла”, яке придбало майно структурного підрозділу
-державного торгівельно-виробничого комплексу „Обрій”.

Засновниками
ТОВ "Оранта-А" є:  Здор Л.І. з
часткою у статутному капіталі 10% (940,00грн.), ОСОБА_1. з часткою 20%
(1880,00грн.), Здор Л.Л. з часткою 70% (6580,00грн.).

Учасника
ОСОБА_1. було прийнято до складу учасників ТОВ "Оранта-А" рішенням
зборів учасників від 07.11.2005р. (протокол № 4). Як вбачається з зазначеного
протоколу  ОСОБА_1. було прийнято до
складу учасників з передачею останньому частки у розмірі 20% статутного
капіталу засновником Здор Л.І., яким було надано загальним зборам відповідну
нотаріально посвідчену заяву 08.11.2005р.

17.06.2006р.
загальними зборами учасників ТОВ "Оранта-А" (протокол № 8) були
прийняті рішення про виключення ОСОБА_1. зі складу учасників товариства без
виплати частки у статутному капіталі внаслідок не виконання зобов'язань перед
товариством та передачу частки у статутному капіталі останнього іншому учаснику
-Здор Л.І.

23.06.2006р.
було проведено державну реєстрацію статуту ТОВ "Оранта-А" у новій
редакції, згідно з якою засновниками товариства є: Здор Л.І. з часткою у
статутному капіталі 30% та Здор Л.Л. з часткою 70%.

Відповідно
до ч. 1 ст. 64 Закону України „Про господарські товариства”, учасника
товариства  з  обмеженою
відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним  чином
виконує  обов'язки, або
перешкоджає своїми діями  досягненню  цілей
товариства,  може бути   виключено
з   товариства   на
основі  рішення,  за  яке
проголосували  учасники,  що
володіють  у  сукупності більш як 50 відсотками  загальної
кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не бере.

Виключення
учасника з  товариства  призводить
до  наслідків, передбачених
статтями 54 і 55 цього Закону.

Так, згідно з ст. 54 Закону України
„Про господарські товариства”, при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини  майна
товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному)
капіталі.  Виплата провадиться  після затвердження звіту за рік, в якому
він вийшов з товариства,  і  в
строк  до  12
місяців  з дня виходу. На вимогу
учасника  та  за
згодою  товариства  вклад
може  бути  повернуто повністю або частково в натуральній
формі.

Учаснику,  який
вибув, виплачується  належна  йому
частка прибутку, одержаного товариством в даному  році
до  моменту  його виходу.
Майно,  передане   учасником
товариству    тільки    в користування, повертається в натуральній
формі без винагороди.

За ч.
2 ст. 148 ЦК України, учасник, яких виходить із товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його
частці у статутному капіталі товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також
порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Пунктом 4.2.           Статутом ТОВ «Оранта-А»в редакції на
час виходу позивача зі складу учасників ТОВ «Оранта-А» встановлено, що учасник
товариства ОСОБА_1 може   вийти   з товариства з вимогами на свою частку в
статутному капіталі в грошовій чи другій формі після  погашення
банківського  кредиту та
інших  боргів товариства та трьох років з
часу одержання стабільних прибутків від фінансово-господарської діяльності
товариства.

Доказів
визнання недійсними положень статуту ТОВ «Оранта-А» або рішень загальних зборів
ТОВ «Оранта-А» від 17.06.2006р. позивачем не надано.

Таким
чином, Статутом ТОВ «Оранта-А» визначений порядок та строки виплати позивачеві
вартості частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі
товариства внаслідок виходу зі складу учасників товариства. Порядок же і спосіб
визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному
фонді статутом відповідача не визначений.

Позивачем
не надано належних доказів, якіб підтверджували настання умов необхідних для
виплати позивачеві частки у статутному капіталі товариства, що передбачені його
статутом.

Не
надано позивачем і доказів в обгрунтування правомірності розміру вартості
частки, яка підлягає виплаті у сумі 10200,00грн.

Відповідно до п. 1 ст. 66 ГК України
під майном підприємства розуміються виробничі та невиробничі фонди, а також інші
цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Згідно
ж до ст. 190 ЦК України під майном розуміється окрема річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Отже,
загальна вартість майна визначається на рівні активів підприємства за
вирахуванням його зобов'язань, тобто відповідає поняттю власного капіталу
підприємства, а  для розрахунку вартості
майна товариства слід здійснювати за даними фінансового звіту (балансу)
товариства (показник рядка 380) станом на час виходу учасника з  товариства, яким є дата прийняття рішення про
вихід - 17 червня 2006р., тобто за І півріччя 2006р.

Надані
ж відповідачем на вимогу суду фінансові звіти станом на 31.12.2006р., 2 квартал
2006р. не містять необхідної інформації для визначення вартості майна
товариства та відміток щодо їх пред'явлення до податкових органів. Відповідачем
надане свідоцтво платника єдиного податку № 347 від 24.03.2006р. та розрахунки
сплати єдиного податку за 2 кв. 2006р., 3 кв. 2006р. та 4 кв. 2006р., які взагалі
не містять  інформації про наявність
майна товариства.

З
огляду на зміст наданих відповідачем документів фінансово-бухгалтерської
звітності у суду відсутня і можливість призначення у справі відповідної
судово-економічної експертизи визначення вартості майна ТОВ «Оранта-А»для
розрахунку вартості частки, що підлягає виплаті при виході учасника з
товариства.

Згідно
зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини
справи, які  відповідно  до
законодавства  повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування,
не    можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги позивача безпідставними, оскільки не доведені належними
доказами, тому у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати за розгляд
справи слід віднести на позивача.

З
підстав наведеного ст.ст. 15, 16, 148, 190 ЦК України, Законом  України «Про господарські товариства», ст.ст.
33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

В
позові відмовити.

Суддя

А.Є. Чередко

Рішення
підписано