ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.08р.

Справа № 28/149-08

За позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

до Синельникіської селекційно –дослідної станції Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук

про стягнення 77027,60грн.

Суддя Манько Г.В.

Представники:

Від позивача: Левченко О.О. - дов. від 16.05.08р.

Від відповідача: Довгий Г.І. - дов. від 02.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Синельникіської селекційно –дослідної станції Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук збитки у вигляді вартості 51, 350 тн. насіння озимої пшениці в розмірі 77027 грн. 60 коп. та стягнути судові витрати.

Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначив, що боргу не існує, та на зберігання насіння ніколи не приймалось, просив суд замінити відповідача на державне підприємство дослідне господарство "Синельниківське".

Також відповідач заявив, що у нього відсутнє насіння озимої пшениці, яке є предметом спору.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, господарський суд, -

Встановив:

Позивачем відповідачу на зберігання у 2001 р. на зберігання було здано озиму пшеницю в кількості 51,350 тон. на загальну суму 77027 грн. 60 коп.

27.12.2001р. та 20.11.2002р. відповідачем позивачу було надано розписки в яких зазначено, що у відповідача зберігається озима пшениця в кількості 51 350 тон. на загальну суму 77027 грн. 60 коп.

11 листопада 2004р. відповідачем на адресу позивача було направлено лист яким відповідач визнав, що прийняв від позивача на зберігання озиму пшеницю в кількості 51 350 тон. на загальну суму 77027 грн. 60 коп. Вказаним листом відповідач зобов'язується повернути пшеницю чи виплатити позивачу її вартість –77027 грн. 60 коп. до грудня 2005р.

В подальшому, 02 листопада 2007р., позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою в семиденний строк повернути здану на зберігання озиму пшеницю в кількості 51, 350 тон чи сплатити її вартість –77027 грн. 60 коп.

Вказану претензію відповідачем залишено без задоволення.

Згідно довідки Синельниківської об"єднаної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області від 20 липня 2004р. "Про результати тимчасової документальної перевірки правильності нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість Синельникіської селекційно –дослідної станції Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук за нею станом на 01.17.2004р. лічиться кредиторська заборгованість перед АГ Запорізька АЕС в сумі 77027 грн. 60 коп. (на 01.06.2001р.).

Також протягом часу розгляду справи сторонами не надано та судом не встановлено доказів наявності у відповідача озимої пшениці, переданої йому позивачем на зберігання.

Згідно вимог ст.ст. 936; 937; 951 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою, або іншим документом, підписаним зберігачем. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою речі відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Згідно вимог ст.ст. 154; 415; 416 Цивільного кодексу України (редакція 1963р.) якщо згідно закону чи домовленістю сторін договір повинно укладати у письмовій формі, його можна укласти як шляхом укладання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телефонограмами, інше, підписаних стороною. Зберігач зобов'язаний вжити заходи, необхідні для збереження майна, переданого йому на зберігання. Особа, яка здала майно на зберігання, має право в любий час витребувати його у зберігача, а зберігач зобов'язаний повернути майно за першою вимогою особи, яка здала майно на зберігання.

З огляду на вказане позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Клопотання відповідача щодо заміни відповідача на державне підприємство дослідне господарство "Синельниківське" задоволенню не підлягає оскільки сторонами не надано та судом не встановлено будь яких належних доказів, що державне підприємство дослідне господарство "Синельниківське" є правонаступником прав та обов'язків Синельникіської селекційно –дослідної станції Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук в частині зобов'язань щодо зберігання 51 тн. 750 кг. насіння озимої пшениці загальною вартістю 77027 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 936; 937; 951 Цивільного кодексу України, ст.ст. 154; 415; 416 Цивільного кодексу України (редакція 1963р.), господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Синельникіської селекційно –дослідної станції Інституту зернового господарства Української академії аграрних наук (52523, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Раївка, вул.. Горького, б. 3, ) на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (Запорізька область, м. Енергодар, ) збитки 77027 грн. 60 коп., державне мито 770 грн. 28 коп., за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Г.В. Манько