ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.08 р.                     Справа № 36/52

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Будко

при секретарі судового засідання І.О.Губенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційне підприємство „Кримторг” м.Євпаторія

до відповідачів: Державного підприємства „Макіїввугілля” м.Макіївка, Міністерства вугільної промисловості України м.Київ

про: стягнення 881 998грн. 82коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Загоруйко Н.С. по дов.;

від відповідача-1: Миротадзе Д.Б. по дов.;

від відповідача-2: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційне підприємство „Кримторг” м.Євпаторія, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1, Державного підприємства „Макіїввугілля” м.Макіївка, про стягнення заборгованості в сумі 881 998грн. 82коп., яка складається з основного боргу в сумі 695 890грн. 00коп., суми інфляції 11 134грн. 24коп., 3% річних – 9 352грн. 76коп., пені в сумі 116 909грн. 52коп. та штрафу в сумі 48 712грн. 30коп.

Заявою №231 від 06.06.08р. позивач уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача-1 основний борг в сумі 695 890грн. 00коп., суму інфляції 14 381грн. 72коп., 3% річних в сумі 2 635грн. 10коп., пеню в сумі 32 938грн. 79коп., штраф в сумі 32 474грн. 86коп.

08.07.08р. позивач надав суду заяву №394 від 07.07.08р., якою вдруге уточнив позовні вимоги згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просить суд стягнути з відповідача-1 основний борг в сумі 695 890грн. 00коп., суму інфляції 13 917грн. 80коп., 3% річних в сумі 5 511грн. 44коп., пеню в сумі 68 893грн. 11коп. та штраф в сумі 48 712грн. 30коп.

Господарський суд розглядає вимоги позивача з урахуванням останнього уточнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір №02-01/1/166 від 16.06.06р., специфікацію та додаткову угоду до нього, листи, рахунок-фактуру, претензію №276 від 25.05.07р., видаткову накладну, довіреність, акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідач-1 вважає, що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки між ними був укладений графік погашення заборгованості в сумі 695 889грн. 99коп. рівними частками у розмірі 231 963грн. 33коп. щомісяця протягом квітня-червня 2008р. за стрічку конвеєрну гумовотканеву згідно договору №02-01/1/166 від 16.06.06р. Також, між сторонами підписана додаткова угода до даного договору про сплату суми у розмірі 695 890грн. за рахунок коштів, одержаних від реалізації вугільної продукції.

Також, відповідач-1 просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у зв’язку з тяжким фінансовим становищем, яке склалося у теперішній час на його підприємстві, про що свідчить звіт про фінансові результати діяльності ДП „Макіїввугілля” за 2007 рік та за перший квартал 2008 року.

Ухвалою від 17.06.08р. господарський суд за клопотанням відповідача -1 на підставі ст. 24 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі іншого відповідача – Міністерство вугільної промисловості України (далі – відповідач-2).

Відповідач-2 у судове засідання не з’явився, відзив на позов не представив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази господарським судом встановлено:

16.06.06р. Міністерство вугільної промисловості України (відповідач-2) , позивач та відповідач-1 уклали трьохсторонній договір №02-01/1/166 про закупівлю по результатам відкритих торгів, які відбулись 04.05.06р. та специфікацію до нього.

За умовами означеного договору та специфікації, позивач зобов’язується передати у власність відповідача-1 товар, а саме стрічку конвеєрну гумовотканеву у кількості 8000м.п., а відповідач-1 зобов’язується прийняти цей товар та здійснити оплату за нього.

Листом від 02.10.06р. №06-62-270 відповідач-1 просив позивача поставити йому стрічку конвеєрну гумовотканеву у кількості 3700п.м. згідно договору а також повідомив, що бюджетні кошти для оплати за цю стрічку знаходяться на рахунках Макіївського відділення державного казначейства.

В подальшому, листом №00-62-315 від 29.11.06р. відповідач-1 повідомив позивача про надходження на розрахунковий рахунок ДП „Макіїввугілля” бюджетних коштів для придбання стрічки конвеєрної гумовотканевої у кількості 1700п.м. та просив у відповідності з умовами договору поставити йому цю продукцію.

Додатковою угодою від 29.12.06р. до договору сторони змінили термін його дії та визначили, що договір діє з дати підписання до 30.06.07р., а в частині невиконаних зобов’язань – до повного їх виконання сторонами.

Крім того, означеною додатковою угодою сторони внесли зміни до специфікації до договору в частині умов постачання товару.

Листом №140 від 01.02.07р. відповідач-1 ще раз просив позивача відповідно до договору поставити на його адресу стрічку конвеєрну гумовотканеву у кількості 2600п.м. на суму 695 890грн. 00коп. та гарантував її оплату.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу-1 через його представника Філатову А.Д., яка діяла по довіреності ЯНТ №960502 від 03.03.07р. стрічку конвеєрну гумовотканеву у кількості 2600п.м. на суму 695 890грн. з урахуванням ПДВ. за видатковою накладною №РН-0000006 від 03.03.07р., і для оплати виставив рахунок-фактуру №СФ-0000003 від 03.03.07р.

За приписами п.7.2 договору оплату за отриманий товар відповідач-1 повинен здійснити протягом 60 банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідач-1 взяті на себе договірні зобов’язання не виконав, оплату товару у встановлений договором строк не здійснив.

16.05.07р. позивач направив на адресу відповідача-1 лист №254 з вимогою оплатити заборгованість в сумі 695 890грн. 00коп., який відповідачем-1 був залишений без відповіді та задоволення.

25.05.07р. позивач звернувся до відповідача-1 з претензією №276, в якій просив погасити заборгованість в сумі 695 890грн. 00коп.

У відповідь на означену претензію відповідач-1 листом №08-81/473 від 29.08.07р. повідомив позивача про те, що претензія ним визнана у повному обсязі, заборгованість буде сплачена після надходження коштів з державного бюджету.

Однак ніяких дій, направлених на погашення заборгованості, відповідачем-1 вчинено не було.

Листами №651 від 11.10.07р. та №847 від 20.12.07р. позивач знову звернувся до відповідача-1 з вимогою погасити борг.

Дані листи відповідачем-1 також були залишені без відповіді та задоволення.

Відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди від 31.12.07р. до договору, відповідач-1 здійснює розрахунки з позивачем в національній валюті шляхом перерахунку на поточний рахунок позивача 1 445 310грн. – за рахунок коштів державного бюджету України, а 695 890грн. – за рахунок коштів, одержаних від реалізації вугільної продукції.

Крім того, між сторонами був укладений графік погашення заборгованості в сумі 695 889,99грн., згідно якого відповідач-1 сплачує позивачу борг частинами: у квітні 2008р. – 231 963,33грн., у травні 2008р. – 231 963,33грн. та у червні 2008р. – 231 963,33грн., погашення заборгованості здійснюється до 15 числа кожного поточного місяця, починаючи з 01.04.08р.

Але відповідач-1 заборгованість відповідно до укладеного графіку не сплатив, у зв’язку з чим позивач і звернувся до господарського суду з позовом про стягнення боргу в сумі 695 890грн. 00коп.

Лише в процесі розгляду спору відповідач-1 оплатив заборгованість перед позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №855 від 09.07.08р.

Враховуючи те, що відповідач-1 оплатив заборгованість у добровільному порядку, господарський суд в цій частині позову припиняє провадження по справі на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

За розрахунком позивача сума інфляції складає 13 917грн. 80коп., а 3% річних – 5 511грн. 44коп.

Однак перевіривши наданий позивачем розрахунок суми інфляції та 3% річних, господарський суд вважає, що він не повністю відповідає вимогам діючого законодавства, у зв’язку з чим вимоги позивача в цій частині задовольняє частково та стягує з відповідача-1 за період з моменту виникнення права вимоги по 08.07.08р. суму інфляції – 6 751грн. 05коп. та 3% річних – 3 061грн. 15коп.

Крім того, на підставі ст. 231 Господарського кодексу України позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1%, що складає 68 893грн. 11коп. та штраф у розмірі 7% - 48 712грн. 30коп.

Враховуючи те, що відповідачем-1 було порушено господарське зобов’язання, в якому однією із сторін є суб’єкт господарювання, що належить до державного сектору економіки – Державне підприємство „Макіїввугілля”, і виконання даного зобов’язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, господарський суд вимоги позивача в часині стягнення штрафу в сумі 48 712грн. 30коп. на підставі ст. 231 Господарського кодексу України вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 0,1% в сумі 68 893грн. 11коп. не повністю відповідає вимогам діючого законодавства, у зв’язку з чим господарський суд позовні вимоги в цій частині задовольняє частково, та стягує з відповідача-1 пеню з моменту виникнення права вимоги (відповідно до графіку погашення заборгованості) по 08.07.08р. (так як 09.07.08р. заборгованість відповідачем-1 повністю була оплачена) в сумі 37 346грн. 08коп.

Разом з тим, господарський суд відмовляє відповідачу-1 в заявленому клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки дані вимоги позивача були задоволені частково і розмір штрафних санкцій зменшився на 31 547грн. 03коп.

Крім того, господарський суд звільняє відповідача-2 від відповідальності, оскільки обов’язок оплатити товар за умовами договору покладений на відповідача-1.

Оскільки основний борг був сплачений відповідачем-1 після пред’явлення позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на нього пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 530, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 231 Господарського кодексу України, керуючись ст. ст.22, 33, 49, 80 п.1-1, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги з урахуванням уточнення задовольнити частково.

Припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 695 890грн. 00коп.

Стягнути з Державного підприємства „Макіїввугілля” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційне підприємство „Кримторг” пеню в сумі 37 346грн. 08коп., 3% річних в сумі 3 061грн. 15коп., суму інфляції 6 751грн. 05коп., штраф в сумі 48 712грн. 30коп., витрати по сплаті держмита в сумі 7 917грн. 60коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 112грн. 16коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя