ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.10.08                                                                                           Справа № 11/145

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді Мурської Х.В.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

При секретарі судового засідання Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги ВАТ “ВТБ Банк” в особі Львівської філії, м. Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 31.07.2008 року

у справі № 11/145, суддя Сало І.А.,

за позовною заявою ВАТ “Львівгуртбакалія”, м Львів

до ВАТ “ВТБ Банк” в особі Львівської філії, м. Львів

про стягнення 29 866, 68 грн.,

за участю представників

від позивача – Гупало С.М., Матковська Л.М. - представники;

від відповідача –Клаптюк В.А. –ю/к.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.2008р. в склад колегії внесено зміни, замість судді Краєвської М.В. введено суддю Кордюк Г.Т.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.07.2008р. позов ВАТ “Львівгуртбакалія” задоволено частково. З рахунку ВАТ “ВТБ Банк” в особі Львівської філії на користь позивача у справі стягнуто 22 756,73грн. –боргу, позивачу відшкодовано судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог –відмовлено у зв’язку зі спливом строку позовної давності.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, зокрема, що відповідачем самовільно занижено тарифи на виплату комісійних по залишку коштів на рахунку позивача, а саме: з березня 2004р. –з 6% до 2%, а з липня 2007р. –з 2% до 1%, чим порушено умови укладеного сторонами договору. З цих підстав суд першої інстанції задоволив вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 22 756, 73 грн., які складають різницю між фактично сплаченими відповідачем відсотками за користування коштами позивача, що передбачено умовами договору від 05.01.2001р. на відкриття рахунку та розрахунково-касове обслуговування. У задоволенні решти позовних вимог місцевим господарським судом відмовлено у зв’язку з пропуском позивачем строку позовної давності для захисту порушеного права, встановленого ст. 257 ЦК України.

Скаржник, Львівська філія ВАТ “ВТБ Банк” (надалі –Банк), не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області у даній справі та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ВАТ “Львівгуртбакалія”. Свої доводи скаржник мотивує неправильним трактуванням та застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст. 1061 та 1070 ЦК України, відповідно до яких банк вправі змінювати виплату відсотків по вкладу до запитання в односторонньому порядку, розмір яких не врегульовано договором. При цьому зазначає, що сторонами в укладеному 05.01.2001р. договорі не було встановлено конкретної відсоткової ставки, які підлягали виплаті банком клієнту, а тому банк виплачував позивачу звичайні для банку відсотки на залишок, виходячи зі ставок, встановлених самим банком протягом спірного періоду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області у даній справі залишити без змін, так як останнє винесено на підставі повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин справи та вірного застосування норм законодавства.

24 вересня 2008р. після заслуховування доводів представників обох сторін, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 08.10.2008р. Позивача у справі було зобов’язано документально підтвердити заявлену до стягнення суму за спірний період.

6 жовтня 2008р. в канцелярію суду апеляційної інстанції позивачем подано витребувані судом додаткові докази, а саме: конкретизований розрахунок комісійних виплат по залишку коштів на рахунку за період з березня 2004р. по квітень 2008р. включно та належним чином засвідчені копії банківських виписок за спірний період на 72 арк. З поданих документів вбачається, що за спірний період Банком виплачено позивачу 11 991, 98 грн. комісійних.

В продовженому 08.10.2008р. судовому засіданні представники обох сторін підтримали свої доводи та заперечення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 31.07.2008р. у даній справі –залишити без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як встановлено місцевим господарським судом, 05.01.2001р. між Відкритим акціонерним товариством “Львівгуртбакалія” та Львівською філією АКБ “Мрія” (правонаступником якого є ВАТ “ВТБ Банк”) було укладено договір без номера на відкриття рахунку та розрахунково-касове обслуговування з додатками.

Відповідно до п.1.1 договору Банк відкриває додатковий поточний рахунок клієнту та здійснює його комплексне розрахунково-касове обслуговування, що полягає у веденні цього рахунку і здійсненні банком за дорученням клієнта всіх розрахункових і касових операцій, передбачених чинним законодавством і банківськими правилами.

Пунктом 13 Додаткової угоди про тарифи комісійної винагороди за надання банківських послуг передбачено, що виплата комісійних по залишку коштів на рахунку встановлюється у розмірі 6% річних.

Відповідно до протоколу розбіжностей до Договору від 05.01.2001р. на відкриття рахунку та розрахунково-касове обслуговування п.2.2.6 договору, яким відповідачу надавалося право в односторонньому порядку переглядати тарифи у випадку зміни фінансового стану Банку –вилучено. Натомість, п.2.1.5 Договору на відповідача було покладено обов’язок повідомити клієнта про зміну розміру тарифу не пізніше двох тижнів з часу їх прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем занижено тарифи на виплату комісійних по залишку коштів на рахунку позивача, а саме: з березня 2004р. з 6% до 2%, а з липня 2007р. з 2% до 1%.

Так, згідно укладеного договору Банк повинен був виплачувати позивачу 6% комісійних по залишку на рахунку, що в сукупності за спірний період становить 41 858, 66 грн. Фактично банком виплачено 11 991, 98 грн., різниця становить 29886, 68 грн., які заявлені позивачем до стягнення.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 1061 та 1070 ЦК України банк вправі змінювати виплату відсотків по вкладу до запитання в односторонньому порядку, розмір яких не врегульовано договором, стверджуючи при цьому, що сторонами в укладеному 05.01.2001р. договорі не було встановлено фіксованої відсоткової ставки, яка підлягала виплаті банком клієнту, а додаткова угода, на яку покликається позивач, носить інформативний характер. Тому банк виплачував позивачу звичайні для Банку відсотки на залишок, виходячи зі ставок, встановлених самим банком протягом спірного періоду

Однак, як правомірно встановлено місцевим господарським судом, п.1 ст. 1061 ЦК України передбачає виплату банком вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Пунктом 2 цієї ж статті передбачено право банку змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Як було зазначено вище, укладеним сторонами договором не передбачено можливості односторонньої зміни умов договору. Зміна умов договору допускається за згодою сторін та оформляється додатковою угодою (п. 6.3 договору).

Статтею 1070 ЦК України передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок. Проценти передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором.

Таким чином, покликання скаржника на відсутність у нього обов’язку фіксованої сплати відсотків на залишок коштів на рахунку, є безпідставними, оскільки обов’язок сплати таких на банківські установи покладено законом, зокрема ст. 1070 ЦК України, а розмір їх сплати узгоджено сторонами при укладенні договору.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Суд першої інстанції, зпстосувавши ст. 267 ЦК україни за заявою відповідача, задоволив позов частково в сумі 22 756, 73 грн., не взявши до уваги розрахунку позивача за 2005р. та за І кв. 2006р. З такою позицією суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 107 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 31.07.2008 року у справі № 11/145 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу повернути місцевому господарському суду.

08.10.2008р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст якої оформлено та підписано ___________2008р.

Головуючий-суддя Мурська Х.В.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.