ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

11.04.2008
Справа №  14/108-08

Господарський
суд Херсонської області у складі судді
Гридасова Ю.В. при секретарі
Шепель І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом відкритого
акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль",м. Херсон,

до приватного підприємця  ОСОБА_1, м. Херсон,

про  стягнення 2119 грн. 11 коп.,

за
участю представників

позивача:
Гололобов М.І.,
представник, дов. № 04/40 від 08.01.08 р.,

відповідача:  ОСОБА_2,
представник, дов. №  012865 від 12.12.07
р.

Позивач
у позовній заяві, з урахуванням письмових уточнень, просить стягнути з
відповідача вартість безпідставно отриманого майна у вигляді теплової енергії в
розмірі 2119 грн. 11 коп., посилаючись на положення ст. ст. 1212, 1213 ЦК
України.

Представник
позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник
відповідача в ході судового засідання заперечував проти позову, відповідно до
відзиву на позовну заяву, посилаючись на відсутність між сторонами договірних
правовідносин.

Згідно
з положеннями ч. 3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась
перерва з 07.04.08 р. до 11.04.08 р.

За
згодою представників учасників судового процесу судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення по справі.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши усні пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

1
січня 2006 року між ВАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" та
приватним підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 360 про постачання
останньою теплової енергії. Внаслідок укладення цього договору між сторонами
виникли зобов'язання з приводу постачання теплової енергії та її оплати.

У
зв'язку з припиненням дії договору між ДП "Газ-Тепло" та ВАТ
Херсонська ТЕЦ" про надання послуг з переробки природного газу, дія
договору № 360 від 01 січня 2006року була припинена.

22
листопада 2007 року приватному підприємцю ОСОБА_1, був вручений для підписання
новий договір за тим же номером датований 1 листопада 2006 року.

Оскільки
останній договір Відповідач не підписала, їй неодноразово направлялись листи з
вимогою підписати договір (лист № 10/552 від 16.02.2007 року , лист № 10/3003
від 19.10.2007 року). Не зважаючи на направлений Відповідачу договір та
неодноразові нагадування про необхідність його підписання, договір № 360 від 1
листопада 2006 року приватним підприємцем так і залишився не підписаним, у
судовому порядку даний переддоговірний спір не вирішувався, отже договірні
правовідносини між сторонами поновлені не були.

Не
дивлячись на вищезазначені обставини, Відповідач продовжувала отримувати
послуги централізованого опалення протягом опалювального сезону 2006-2007 року
в повному обсязі, що суперечить вимогам ст. 24 Закону України "Про теплопостачання"
та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної
та гарячої води і водовідведення, які зобов'язують споживача теплової енергії
укласти договір з теплопостачальною організацією на поставку тепла.

В
листопаді 2006 року Відповідачем було отримано теплової енергії у кількості
1,37 Г.кал; у грудні - 0,53 Г.кал.; у січні 2007 року - 1,74 Г. кал.; у лютому
- 1,61 Г. кал.; та у березні 2007 року - 1,34 Г. кал. Рахунки що направлялись
Відповідачу за використану теплову енергію останнім не оплачувались, вимога про
оплату спожитої теплової енергії від 19.10.2007 року за № 10/ 3003 протягом 7
днів залишена без задоволення.

Як
стверджує позивач, в результаті несплати послуг за централізоване опалення,
яким Відповідач фактично користувався увесь цей час, останній безпідставно
набув майно Позивача вироблене у вигляді теплової енергії у кількості 6,59
Гкал.

Згідно
з приписами статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно
до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також
із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є інші юридичні факти, а саме
набуття майна без достатньої правової підстави.

Отже
між сторонами виникли позадоговірні цивільно-правові зобов'язання, що
регулюються ст. 1212 ЦК України. Так, згідно із вищезазначеною статтею ЦК
України, особа, що набула майно або зберігала його у себе без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Але теплова енергія якою користувався Відповідач не може
бути повернутою Позивачу, а тому у відповідності із п. 2 ст. 1213 ЦК України
останньому повинна бути відшкодована вартість безпідставно набутого майна, яка
визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Рішенням
виконкому Херсонської міської Ради від 24.01.2008 року № 41, тарифи на теплову
енергію для юридичних осіб були встановлені вартістю 321,56 грн., за 1 Гкал.
Оскільки позов подається саме після збільшення тарифів на теплову енергію,
Позивачем враховано положення п. 2 ст. 1213 ЦК України, якою встановлено, що
відшкодування вартості безпідставно набутого майна визначається на момент
розгляду судом справи про повернення майна.

Разом
з тим, відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику",
споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

При
цьому, відповідно до преамбули вказаного закону, він визначає правові,
економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює
відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням
енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом
прав споживачів і працівників галузі. В силу ст.1 Закону, термін
"енергія" у цьому законі, вживається у наступному значенні: енергія -
електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і
є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Крім
того, ч. 2 ст. 275 ГК України визначає, що відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не допускається.

Отже,
у випадку відмови відповідача від укладення договору на постачання теплової
енергії, позивач не повинен був здійснювати її постачання.

Так,
відповідно до п. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів
державної влади або органів місцевого самоврядування.

Аналогічні
положення містять і норми ЦК України, які визначають, що сторони є вільними в
укладенні договору та визначенні його умов (ст. 627 ЦК України).

За
таких обставин, відповідач не зобов'язаний укладати договір на постачання
теплової енергії у випадку відсутності у нього наміру її отримувати та
споживати. Так само відсутність договору, який є підставою для виникнення у
позивача обов'язку постачати теплову енергію, надає позивачу право її не
поставляти відповідній особі.

Нав'язування
споживачам примусового асортименту товарів (робіт, послуг) є перешкодою у
процесі конкуренції, що визначено ст. 34 ГК України;  нав'язування товару, який не потрібен
контрагенту, в силу ст. 29 ГК України, є зловживання монопольним становищем.

За
вказаних обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 82, 83, 84, 85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.          В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну і
резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог
статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова,
мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя
Ю.В. Гридасов

Дата
оформлення та підписання рішення

відповідно
до вимог ст. 84 Господарського

процесуального
кодексу України
"18" квітня 2008 р.