донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.10.2008 р.                                                              справа №23/95

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Іваненко І.П. (довіреність б/н від 02.07.08р.),

від відповідача:

Шипіцин О.В. (довіреність б/н від 04.08.08р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

05.09.2008 року

по справі

№ 23/95 (Забарющий М.І.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області

про

Та за зустрічним позовом

до

про

стягнення 1 336 849 грн. 67 коп.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ

стягнення 270 000 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

У 2008 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення суми основного боргу 1 084 520 грн. 63 коп.

Заявою № 15/07-1 від 15.07.08р. позивач відповідно до вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України надав уточнення, якими збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 1 336 849грн. 67 коп. боргу за поставлений товар. В частині стягнення 17 670 грн. 96 коп. за Договором №2007-08/01-06 від 21.08.07р. просив суд провадження припинити без вказання підстав такого припинення.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ безпідставно набутого майна, а саме грошової суми в розмірі 270 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.09.2008р. первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ були задоволені частково в розмірі 1 236 849 грн. 62 коп. боргу, у решті позовних вимог відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю. Провадження по справі щодо стягнення 17 670 грн. 96 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м. Маріуполь Донецької області припинено в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області були задоволені частково в розмірі 152 329 грн. 04 коп. В задоволенні решті вимог зустрічного позову відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області з прийнятим рішенням не згоден, вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального права України. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 05.09.08р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ, усно висловив свої заперечення на апеляційну скаргу та просив залишити рішення господарського суду Донецької області від 05.09.08р. без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення. Представник відповідача за первісним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області, підтримав свої вимоги щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи № 23/95, та наданих представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 2,3,4 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду не відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ (далі –Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області (далі –Покупець) було укладено декілька Договорів купівлі-продажу, а саме:

12.03.07р. між Продавцем та Покупцем було укладено Договір купівлі-продажу №2007-03/0106 (далі –Договір № 0106).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Договору № 0106 Продавець передає Покупцю мінеральні добрива (далі –Товар) в асортименті, кількості, у термін оплати та поставки, в місці передачі та ціні, визначених у додатках, рахунках та накладних документах, що є невід’ємною частиною цього Договору.

Покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в Додатку та вказаною в рахунку-фактурі, що може виписуватись продавцем (п.5.1 договору). Оплата товару проводиться наступним чином: 10% від вартості товару згідно з додатком оплачується Покупцем у термін до 23.03.07р., 90% від вартості товару згідно з Додатком оплачується Покупцем простим векселем із строком погашення до 15.11.07р., авальованого банком ТОВ АБ «АРМА»м. Київ на користь Продавця (пункти 5.1, 5.3 Договору № 0106).

12.03.07р. між Продавцем та Покупцем було укладено Договір купівлі-продажу № 2007-03/0206 (далі –Договір № 0206). Згідно пунктів 1.1, 5.1, 5.3 цього Договору, Продавець зобов’язався передати Покупцю насіння (далі –Товар), а Покупець зобов'язався здійснити оплату Товару за ціною, вказаною в Додатках та вказаною у рахунку-фактурі, шляхом оплати 10% від вартості товару Покупцем в строк до 23.03.07р. та 90% - простим векселем зі строком погашення не пізніше 15.11.07р.

19.03.07р. між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу №2007-03/0306 від 19.03.07р. (далі –Договір №0306), згідно якого Продавець зобов’язався передати Покупцю засоби захисту рослин (далі –Товар) в асортименті, кількості та ціні, які визначені в Додатках, рахунках та накладних документах, що є невід’ємною частиною цього Договору (пункти 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 Договору № 0306). Оплата проводиться наступним чином: 10% від вартості товару згідно з Додатком оплачується Покупцем в строк до 10.04.07р. та 90% від вартості товару згідно з Додатком оплачується Покупцем простим векселем із строком погашення до 15.11.07р. (пункт 5.3 Договору).

21.08.07р. сторони уклали Договір купівлі-продажу № 2007-08/01-06 від 21.08. 07р. (далі - Договір № 08/01-06), яким Продавець зобов’язався передати Покупцю насіння (далі –Товар) в асортименті, кількості та за ціною, зазначених у Додатках, рахунках та накладних, які є невід’ємною частиною цього Договору. Покупець зобов'язався оплатити товар наступним чином: 20% від вартості товару в строк до 15.09.07р. та 80% від вартості товару в строк до 15.12.07р.

У пунктах 11.1 вищезазначених Договорів встановлено, що вони діють з моменту підписання до повного виконання сторонами обов’язків за цими Договорами купівлі-продажу.

Позивач за первісним позовом вважає, що в період дії Договорів купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06 ним було поставлено відповідачу товару на загальну суму 1 354 520 грн. 63 коп. В підтвердження цього до позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ, надало видаткові накладні та Довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

ТОВ «Иллот», м.Маріуполь Донецької області, здійснив оплату за отриманий товар частково в сумі 270 000 грн. 00 коп. Позивач за первісним позовом звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за Договорами купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06 в розмірі 1 084 520 грн. 63 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані Господарським кодексом України.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції неправомірно частково задоволені первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення суми основного боргу за Договорами купівлі-продажу, що є підставою позову, в розмірі 1 336 849 грн. 67 коп., з огляду на наступне:

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно норм статті 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом надав документи, які, на його думку, підтверджують заборгованість відповідача, за Договорами купівлі-продажу №2007-03/0106 та №2007-03/0206 від 12.03.07р., №2007-03/0306 від 19.03.07р., №2007-08/01-06 від 21.08.07р., а саме: копії цих Договорів; Додатків №№ 1,2 до Договорів купівлі продажу; Видаткових накладних №КЛ-21/031 від 16.03.07р., №10/1 від 26.03.07р., №10/6 від 30.05.07р., №10/7 від 30.05.07р., №10/14 від 13.06.07р., №10/16 від 09.07.07р., №10/17 від 09.07.07р., №10/23 від 19.07.07р., №10/24 від 19.07.07р.. №10/25 від 16.10.07р.; Довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей; Акту звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з 01.01.07р. по 22.07.07р.

Але вищевказані матеріали справи не є належними доказами того, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за первісним позовом саме за Договорами купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06 в розумінні вимог ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційною інстанцією розглянуті та не прийняті до уваги ствердження позивача про належність цих доказів, оскільки позивач повинен був надати документи, які б підтверджували факт їх відношення до цих Договорів та оформлення належним чином даних господарських операцій в бухгалтерському і податковому обліку підприємства.

Так, надані позивачем Видаткові накладні судовою колегією розглянуті та відхилені в якості доказів отримання відповідачем товару саме за спірними Договорами, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 та інших підзаконних нормативних актів, які існують в чинному законодавстві України щодо порядку ведення бухгалтерського обліку підприємствами (накази Міністерства фінансів України про затвердження численних Положень, Методичних рекомендацій та т.і., що конкретизують порядок застосування норм вищевказаного Закону посадовими особами підприємств та організацій України), у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, як факти підприємницької діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

А письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати як обов'язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема, підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу –одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Тобто, для надання первинним документам доказової сили при розгляді справ в суді необхідні повні дані про конкретні господарські операції, що здійснюються за конкретним договором, укладеним між сторонами.

Але, як встановлено колегією суддів, з наданих позивачем Видаткових накладних №КЛ-21/031 від 16.03.07р., №10/1 від 26.03.07р., №10/6 від 30.05.07р., №10/7 від 30.05.07р., №10/14 від 13.06.07р., №10/16 від 09.07.07р., №10/17 від 09.07.07р., №10/23 від 19.07.07р., №10/24 від 19.07.07р.. №10/25 від 16.10.07р. не вбачається, що вони були складені та підписані на виконання умов саме Договорів купівлі-продажу №2007-03/0106 та №2007-03/0206 від 12.03.07р., №2007-03/0306 від 19.03.07р., №2007-08/01-06 від 21.08.07р., що є підставою позову, тоді як пунктами 2.1 укладених сторонами Договорів передбачено, що асортимент товару, його кількість, термін оплати та поставки, місце передачі товару, ціна визначаються в додатках, рахунках та накладних документах, що є невід'ємними частинами цих договорів. Тобто, Видаткові накладні та рахунки повинні мати в обов'язковому порядку посилання на їх відношення до конкретного Договору, оскільки вони є їх невід'ємною частиною та повинні містити істотні умови Договорів.

Також у Видаткових накладних №№ 10/1, 10/6, 10/7, 10/14, 10/16, 10/17, 10/23, 10/24, 10/25 не зазначено місце їх складання, невідомо прізвище та посаду особи, яка отримала товар, підпис вантажовідправника також не дає змоги ідентифікувати повноваження посадової особи, яка їх підписала. У Видаткових накладних №№ 10/1, 10/6, 10/7 зазначено підставою продажу товару не Договори №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06, а рахунки №№ 10/1, 10/4, 10/5 , які в матеріалах справи відсутні. В інших Видаткових накладних №№ КЛ-21/031, 10/14, 10/16, 10/17, 10/23, 10/24, 10/25 підстава їх складання взагалі не зазначена.

До позовної заяви в якості доказів отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області товару, позивач за первісним позовом надав копії Довіреностей серії ЯМЛ №№ 451984,451988 та серії НБВ №№ 281653, 281655, 281663, 281662, 281666, 281665, 281675. Проте, ці Довіреності не мають доказової сили в даному випадку, оскільки вони не свідчать про отримання товару відповідачем саме за Договорами купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06.

Так, Довіреності серії НБВ №№ 281653, 281655, 281663, 281662, 281666, 281665, 281675 видані Покупцю з метою отримання від Продавця товарно-матеріальних цінностей за вищезазначеними Видатковими накладними №№ 10/6, 10/7, 10/14, 10/16, 10/17, 10/23, 10/24, 10/25. В Довіреності серії ЯМЛ № 451988 взагалі не зазначено підстав отримання товару.

При дослідженні Довіреності серії ЯМЛ № 451984, колегією суддів встановлена її невідповідність даним, що містять інші матеріали справи. Так, з цієї Довіреності вбачається, що вона видана Великих Георгію Володимировичу на отримання від ТОВ «ТД «ВАССМА»цінностей, а саме: насіння соняшника Арена ПР, насіння соняшника Опера ПР за Договором № 2007-03/0106. У Видатковій накладній №КЛ-21/031 від 16.03.07р. в графі «Товар»також зазначено: соняшник Арена PR та Опера ПР. Проте в Договорі купівлі-продажу №2007-03/0106 від 12.03.07р., на який є посилання в Довіреності, та у Додатках №№1,2 до цього Договору предметом купівлі-продажу є мінеральні добрива (Аміачна селітра, Босфоліар, Адоб ZN, Солю бор ДФ), а не насіння соняшника.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ в якості доказу наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області саме за спірними Договорами купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06 на Акт звірки взаємних розрахунків за 01.01.07р.-22.07.07р., апеляційною інстанцією не приймається до уваги, оскільки Акт звірки взаєморозрахунків між сторонами є тільки документом, за яким бухгалтерії підприємств та фізичні особи-підприємці відображають рух грошових коштів в бухгалтерському обліку сторін, звіряють бухгалтерський облік проведених господарських операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін підтверджується тільки первинними документами –договором, накладними, рахунками тощо.

Акт звірки розрахунків не містить істотних умов, які б дозволили визначити зміст та природу прав і обов'язків сторін, підписання акту не впливає на майновий стан сторін, не призводить до змін в суті операції, ніяких прав та обов'язків у сторін внаслідок звіряння розрахунків між ними не виникає, тобто функція актів звірки розрахунків носить суто інформаційний характер.

Крім того, як вбачається з вказаного Акту звірки, він складався на конкретну дату без будь –якого посилання на підстави проведених сторонами господарських операцій, тобто зробити висновок, за яким Договором або Договорами виникла заборгованість у відповідача, причому в розмірі 1 326 358 грн. 65 коп., а не в розмірі: 1 084 520 грн. 63 коп., або 1 336 849 грн. 67 коп., або 1 236 849 грн. 62 коп. (як зазначив позивач та стягнув суд), немає можливості.

Також на Акті звірки відсутня печатка підприємства відповідача та він був неналежним чином підписаний (з боку ТОВ «ТД «ВАССМА» - невідомим виконавцем, а з боку ТОВ «Иллот»–головним бухгалтером без вказання прізвища), тоді як відповідно до вимог пункту 3 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; пункту 1 статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства. Тобто, з кожної сторони Акт звірки взаєморозрахунків повинні підписувати керівник та бухгалтер підприємства особисто.

Надані позивачем копії документів не можуть бути прийняти судом в якості належних та допустимих доказів по цій справі. Так, Договори купівлі-продажу №2007-03/0106 та №2007-03/0206 від 12.03.07р., №2007-03/0306 від 19.03.07р., №2007-08/01-06 від 21.08.07р. та Додатки №№ 1,2 до цих Договорів не оформлені належним чином, а саме: частково не підписані та не скріплені печатками підприємств, без зазначень прізвищ та посад осіб, які їх підписали, наприклад:

-          Договір №2007-03/0106 (не зазначена посада покупця та прізвища сторін);

-          Договір №2007-08/01-06 (не містить печатку покупця);

-          Договір №2007-03/0306 (не містить печатку продавця);

-          Додаток №1 до Договору №2007-03/0206 (не підписаний продавцем);

-          Додаток №2 до Договору №2007-03/0206 (не містить печатку покупця) та т.і.

Також сторони за Договорами №№ 0106, 0206, 0306 передбачили відповідний порядок оплати за отриманий Покупцем товар, а саме: 10% від вартості товару згідно з Додатком оплачується Покупцем в певний термін та 90% від вартості товару згідно з Додатком оплачується Покупцем простим векселем із відповідним строком погашення. Докази зміни сторонами порядку розрахунків за Договорами купівлі-продажу №№ 0106, 0206, 0306, 08/01-06 в матеріалах справи відсутні. Тобто, на цей час за цими Договорами між сторонами залишився порядок розрахунків, передбачений відповідними пунктами Договорів.

Позивач за первісним позовом не надав суду обґрунтований розрахунок суми позовних вимог з врахуванням вищевказаних обставин.

Крім того, надана позивачем за первісним позовом заява про уточнення позовних вимог № 15/07-1 від 15.07.08р. підписана представником позивача і не містить в собі доказів того, що саме таким чином в бухгалтерському та податковому обліку на його підприємстві відображені господарські операції з поставки товару відповідачеві, тоді як такі дані повинні бути надані суду за підписом керівника та головного бухгалтера підприємства.

З урахуванням вищевикладеного, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що позивачем за первісним позовом недоведений факт наявності заборгованості за поставлений товар саме за Договорами купівлі-продажу №2007-03/0106 та №2007-03/0206 від 12.03.07р., №2007-03/0306 від 19.03.07р., №2007-08/01-06 від 21.08.07р., оскільки в обґрунтування заявленого позову позивач надав первинні документи, які не мають доказової сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ніяких клопотань в частині зміни підстави позову, відповідно до вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з встановленням наявності між сторонами фактичних взаємовідносин з купівлі-продажу товару на підставі первинних документів про перехід права власності, суду першої інстанції до моменту прийняття рішення позивачем надано не було.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи, в порушення вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України, самостійно визначив, які саме суми слід відносити до кожної господарської операції по поставці та оплаті товару, нібито за кожним конкретним Договором, тільки на підставі збігання назви та ціни поставленого товару, переліченого в Додатках до Договорів, без перевірки факту наявності такого бухгалтерського обліку руху грошових коштів та поставленого товару на підприємствах сторін.

За цих підстав, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позивачем за первісним позовом позовних вимог в сумі 1 236 849 грн. 62 коп., заявлених на підставі наявних в матеріалах справи Договорів, є передчасним, не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції також неправомірно частково задоволені зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВАССМА», м.Київ грошової суми в розмірі 270 000 грн. 00 коп. як безпідставно набутого майна, з огляду на наступне:

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Правовідносини в цьому випадку виникають у сторін тільки тоді, коли відсутня підстава отримання відповідачем від позивача майна (грошових коштів).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ грошової суми в розмірі 270 000 грн. 00 коп. як безпідставно набутого майна.

Як зазначило Товариство з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області, в зустрічній позовній заяві, ним на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВАССМА», м.Київ, платіжним дорученням були перераховані грошові кошти на суму 270 000 грн. з призначенням платежу «на оплату насіння за Договором № 2007-08/01-06 від 21.08.07р.».

Але в матеріалах справи відсутні будь-які платіжні доручення, на які посилається позивач за зустрічним позовом, що надавало би можливість суду оцінити їх як доказ по справі.

В матеріалах справи є наявними копії витягів з банківського реєстру рахунку, надані позивачем за первісним позовом, а не позивачем за зустрічним позовом, з яких не вбачається перерахування Покупцем грошових коштів в розмірі 270 000 грн. саме за Договором № 2007-08/01-06. Так, в цих витягах є посилання на рахунок б/н від 04.12.07р. при здійсненні перерахування Покупцем суми 100 000 грн.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області зазначив про отримання його підприємством товару від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ВАССМА», м.Київ на підставі Видаткових накладних, тобто підтвердив факт існування між сторонами фактичних взаємовідносин з купівлі-продажу насіння та гербіцидів. Судовою колегією встановлено, що Продавець передав Покупцю товар на підставі первинних документів, а Покупець частково його оплатив, тобто при здійсненні цих господарських операцій стався перехід права власності на отриманий товар та отримані кошти, і тому між сторонами існують віндикаційні, а не кондикаційні, взаємовідносини.

Судом апеляційної інстанції не приймається до уваги ствердження позивача за зустрічним позовом про те, що заявлені ним зустрічні позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів як безпідставно набутого майна, з причини того, що у Продавця не виникло право вимоги виконання Покупцем його грошового зобов'язання, відповідно до норм статті 530 Цивільного кодексу України. В даному випадку взагалі немає безпідставно набутого майна: майно набувається на законній підставі, враховуючи існуючі між сторонами фактичні взаємовідносини з купівлі-продажу товару і у боржника існує зобов'язання, яке він має право добровільно виконати достроково (ст. 531 Цивільного кодексу України).

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги в сумі 152 329 грн. 04коп., суд першої інстанції в своєму рішенні зробив такий висновок лише на підставі копій витягів з банківського реєстру (а.с. 36-38), в яких зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області платіжним дорученням № 487 від 08.11.07р. була здійснена оплата за насіння за Договором №2007-08/01-06 від 21.08.07р. в сумі 10 000 грн., платіжним дорученням № 488 від 09.11.07р. –оплата за насіння згідно Договору №2007-08/01-06 від 21.08.07р. в сумі 10 000 грн., платіжним дорученням №492 від 15.11.07р. –оплата за насіння та гербіциди за Договором №2007-08/01-06 від 21.08.07р. в сумі 150 000 грн. 00 коп.

При мотивуванні рішення в цій частині, місцевий господарський суд, в порушення норм статей 33, 43, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, на підставі лише вищевказаних матеріалів, неправомірно самостійно розподілив кошти, перераховані Покупцем Продавцю за платіжними дорученнями №487 (в повному обсязі) та №488 (чомусь на суму лише 7 670 грн. 96 коп.) як оплату за поставлений товар згідно Видаткової накладної № 10/25 від 16.10.07р. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, надані сторонами, в підтвердження наявності в бухгалтерському обліку підприємств такого розподілу грошових коштів.

Таким чином, ТОВ «Иллот»не довів суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі факт безпідставного перерахування коштів в розмірі 270 000 грн. згідно норм статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки між сторонами існували фактичні взаємовідносини з купівлі-продажу товару, які виникли на підставі Видаткових накладних, Довіреностей тощо.

За цих підстав, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позивачем за зустрічним позовом позовних вимог в сумі 152 329 грн. 04 коп., заявлених як стягнення безпідставно набутого майна, є передчасним, не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

Також не відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи висновок суду про припинення провадження у справі в частині стягнення суми 17 670 грн. 96 коп. нібито з підстав відсутності предмету спору. В заяві про уточнення позовних вимог позивач за первісним позовом взагалі не зазначив, з яких підстав він просить припинити провадження у справі в цій частині, а позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів того, що на цю суму між сторонами відсутній спір за заявленими первісними позовними вимогами. Тому цей висновок суду підлягає скасуванню. В цій частині позовних вимог, судова колегія відмовляє позивачу за первісним позовом в зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 05.09.2008р. у справі № 23/95 не відповідає вимогам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення по справі про відмову у задоволенні в зв'язку з безпідставністю як первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області про стягнення 1 336 849 грн. 67 коп. боргу за поставлений за Договорами товар, так і зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м. Київ про стягнення грошової суми в розмірі 270 000 грн. 00 коп. як безпідставно набутого майна.

Керуючись статями 33, 34, 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 05.09.2008 року у справі № 23/95 –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.09.2008 року у справі №23/95 –скасувати.

Відмовити у задоволенні первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області про стягнення 1 354 520 грн. 63 коп.

Відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Иллот», м.Маріуполь Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВАССМА», м.Київ про стягнення грошової суми в розмірі 270 000 грн. 00 коп. як безпідставно набутого майна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надр. 5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.