ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.08

Справа № 10/414-08.

за
позовом          приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Суми

до
відповідача          Приватної
виробничо-комерційної фірми «Сатурн-С» м. Суми

про
визнання договору дійсним та визнання права власності

СУДДЯ  МАЛАФЕЄВА І.В.

За
участю представників сторін:

Від
позивача          ОСОБА_2

Від
відповідача Цуканов В.В.

Суть
спору: позивач просить визнати дійсним договір застави між ним та приватною
виробничо-комерційною фірмою «Сатурн-С» від 09 серпня 2005 року на недобудоване
дитяче кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, готовність об'єкту 13% та
визнати дійсним акт його приймання передачі від 15 грудня 2005 року, як
невід'ємну частину договору застави між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
та приватною виробничо-комерційною фірмою «Сатурн-С» від 09 серпня 2005 року на
недобудоване дитяче кафе, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Також
позивач просить суд визнати за ним право приватної власності на дитяче кафе,
під літерою «А», загальна площа приміщення 278,8 кв.м., готовністю 13 %, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, технічний паспорт на яке виготовлено
Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»
31.03.2008р., інвентаризаційна справа № 9155.

Відповідач
в судовому засіданні проти позову не заперечував, письмового відзиву на позов
не подав, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Розглянувши
матеріали справи, суд встановив:

08
травня 2003 року між позивачем та відповідачем - приватною
виробничо-комерційною фірмою «Сатурн-С» було укладено договір №12 на виконання
будівельних робіт.

Згідно
п. 3.1. Договору, Замовник надавав під забудову земельну ділянку, яка знаходилась
в нього на умовах оренди, згідно договору оренди земельної ділянки від
06.04.2001 року зареєстрованого в Сумському міськвиконкомі, про що у книзі
записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 19 квітня
2001 року № 411. Площа земельної ділянки, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1становить  500 кв. м.,

Згідно
п. 4.2.-4.3. Договору № 12 підрядник зобов'язувався виконати роботу за власний
рахунок або із залученням додаткових засобів протягом 12 місяців із правом
дострокового виконання, роботи виконуються в 2 етапи. Перший етап - виконання
загально будівельних робіт (площею 270-280 кв.м.), другий етап - облаштування
будівлі. Оплата виконаних робіт згідно укладеного договору здійснюється згідно
етапів будівництва.

10
травня 2003 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «СумиБуд», на
виконання Договору № 12 було укладено договір № 16 на виконання будівельних
робіт. Згідно цього договору ТОВ «СумиБуд» було виконано загально-будівельні
роботи на суму 44 991 грн. 60 коп., що підтверджується договором №16 від 10
травня 2003 року та актом № б/н приймання виконаних підрядних робіт за червень
2003 року.

Оплату
позивачем - приватним підприємцем ОСОБА_1 згідно Договору № 16 було здійснено
платіжним дорученням №43 від 09 липня 2003 року на суму 44 991 грн. 60 коп.

Із
матеріалів справи вбачається, що площа об'єкту складає 278,8 м.кв., що  підтверджується технічним паспортом на
нежитлове приміщення виготовленим комунальним підприємством «Сумське міське
бюро технічної інвентаризації». Будівництво здійснювалось в порядку,
передбаченому робочим проектом виготовленим творчо-виробничою майстернею
архітектурного планування «БББ» в 2001 році.

10
липня 2003 року позивачем на адресу відповідача було надіслано лист з
повідомленням про завершення 1-го етапу робіт згідно Договору № 12 та
пропозицією підписати акт приймання-передачі виконаних робіт згідно 1-го етапу
та здійснити оплату. 20 липня 2003 року позивачу було надано згоду на приймання
робіт та повідомлено, що у відповідача відсутні кошти на оплату першого етапу
будівельних  робіт.

Як
зазначив позивач, враховуючи неоплату виконаних робіт, він скористався своїм
правом, передбаченим п.8.2.2. Договору №12 та не приступив до виконання 2-го
етапу будівельних робіт.

Позивач
неодноразово звертався до відповідача з вимогами оплати виконані  роботи, але
відповідач просив відстрочку виконання зобов'язань спочатку  до 01 серпня 2004 року,  потім до 01.02.2005 року, 01.08.2005 року,
01.12.2005 року.

Як
зазначив позивач в судовому засіданні, 04 серпня 2005 року він звернувся до
ПВКФ «Сатурн-С» з вимогою повернути йому борг в повному обсязі протягом 10
днів, в разі неможливості цього, запропонував укласти договір застави, згідно
якого ПВКФ «Сатурн-С» передає йому в заставу недобудований об'єкт згідно
договору № 12, та отримує відстрочку до 01 грудня 2005 року.

09
серпня 2005 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ПВКФ «Сатурн-С» було
укладено договір застави. Згідно цього договору, заставодавець передає в
заставу заставоутримувачеві належне йому на праві власності нерухоме майно, а
саме недобудоване дитяче кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, готовність
об'єкту 13%, як забезпечення повернення боргу в сумі 44 991 грн. 60 коп., який
виник на підставі договору № 12 на виконання будівельних робіт від 08 травня 2003
року. Згідно п.7 Договору застави, строк виконання зобов'язання, забезпеченого
цим договором, встановлено до 01 грудня 2005 року. Згідно п.13 договору
застави, в разі не виконання умов цього договору, заставодавець зобов'язаний
протягом 15 днів передати предмет застави у власність заставоутримувачу згідно
акту приймання передачі. Звернення стягнення на заставлене майно може бути
здійснено у безспірному порядку з подальшою реалізацією майна заінтересованим
покупцям за ринковими цінами або через аукціон.

01
грудня 2005 року майно передано позивачу не було, тому 15 грудня 2005 року
предмет застави було фактично передано у власність приватного підприємця
ОСОБА_1 згідно акту приймання-передачі.

31.03.2008
року комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»
виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 відповідно до
якого готовність об'єкту незавершеного будівництва складає тринадцять відсотків
та будівельна та інвентаризаційна вартість складає 8188 грн.

Як
зазначив позивач в судовому засіданні він звернувся до відповідача з
пропозицією щодо необхідності нотаріального посвідчення цього договору, але
відповідач безпідставно ухилявся від виконання вимог щодо обов'язку звернутися
за нотаріальним посвідченням договору.

Ухилення
відповідача від нотаріального посвідчення договору порушує право власності
позивача, так як унеможливлює державну реєстрацію цього права на придбане
майно, а відповідно подальше розпорядження, користування ним.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно
п. 1,2,4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть
бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Таким
чином Договір Застави між позивачем та відповідачем є правочином, який
відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності
правочину, передбаченими ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст
правочину не суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства. Сторони договору застави мають необхідний
обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення сторін правочину є вільним і
відповідає їх внутрішній волі, він спрямований на настання реальних правових
наслідків, що обумовлені ним, його вчинено у письмовій формі.

Згідно
п.1 ст.577 Цивільного кодексу України, якщо предметом застави є нерухоме майно,
договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відсутність нотаріального
посвідчення призводе до нікчемності такого договору нерухомого майна в силу
вимог ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України.

Пунктом
3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання
договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У
відповідності до вимог ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України в разі, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору (як в
даному випадку), але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У
відповідності до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Відповідно
до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема,  із
правочинів, а ст. 334 ЦК України встановлює, що право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту передання майна.

В
даному випадку, наявність домовленості між сторонами щодо всіх істотних умов
підтверджується фактом підписання договору обома його учасниками.

Згідно
ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном  на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно
до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена  у його здійсненні лише у випадках і в
порядку, встановлених законом.

Відповідно
до п.3 ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно
п.1 ч.1 ст. 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень” N 1952-ІУ від 01.07.2004 року, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних та юридичних осіб, а саме право власності на
нерухоме майно.

Відсутність
державної реєстрації права власності майно відповідно до договору
купівлі-продажу, як зазначає позивач, чинить йому  перешкоди в реалізації права власності на це
майно, оскільки це можливо лише після державної реєстрації права власності на
нерухоме майно, як передбачено ч.6 ст. З Закону України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”. Правочини щодо
нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстроване
відповідно до цього Закону.

Згідно
ст. 15, ч.1. ст. 16  Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання і кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно
до п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту
цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими
і  такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись
ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В
И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір застави між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, і.к. НОМЕР_1) та приватною
виробничо-комерційною фірмою «Сатурн-С» (м. Суми ) від 09 серпня 2005 року на
недобудоване дитяче кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, готовність
об'єкту 13% та визнати дійсним акт його приймання передачі від 15 грудня 2005
року, як невід'ємну частину договору застави між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та приватною виробничо-комерційною фірмою «Сатурн-С», від 09 серпня
2005 року на недобудоване дитяче кафе, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

3.          Визнати за приватним  підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, і.к. НОМЕР_1)
право приватної власності на дитяче кафе, під літерою «А», загальна площа
приміщення 278,8 кв.м., готовністю 13 %, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
технічний паспорт на яке виготовлено Комунальним підприємством «Сумське міське
бюро технічної інвентаризації» 31.03.2008р., інвентаризаційна справа № 9155.

СУДДЯ
І.В.МАЛАФЕЄВА

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний
текст рішення підписаний 08.08.2008 р.