ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 р.

№ 11/177-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу           Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна корпорація "Місто"

на постанову          Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.06.2008 року

у справі          № 11/177-07/13

господарського суду          Київської області

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна корпорація "Місто"

до          Товариства з обмеженою відповідальністю "УК Екосорб"

про          стягнення 325 245,21 грн.

за зустрічним позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "УК Екосорб"

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна корпорація "Місто"

про           стягнення 6 534 000 грн.

за участю представників:

позивача -                              Скуба І.В. - дов. №33-09/07 від 10.09.2007 р.,

Брін С.О. –дов. № 99-02/08 від 15.02.2008 р.

відповідача -           Омельчук С.В. –дов. № 49 від 26.12.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівна корпорація «Місто»звернулось в господарський суд Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УК Екосорб»про стягнення заборгованості у розмірі 2 613 097 грн. 14 коп.

Рішенням господарського суду Київської області від 15.10.2007 (суддя Мальована Л.Я.) позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «УК Екосорб»на користь ТОВ «ІБК «Місто»325245,23 грн. - 3% річних, 3252 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті первісних позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.12.2007 р. (судді: Мостова Г.І., Писана Т.О., Фаловська І.М.) рішення господарського суду Київської області від 15.10.2007 скасовано та прийнято нове рішення, відповідно до якого в задоволені первісного позову ТОВ «ІБК «Місто»відмовлено повністю, зустрічний позов ТОВ «УК «Екосорб»задоволено повністю: стягнуто з ТОВ «ІБК «Місто»на користь ТОВ «УК Екосорб», 7 403 200 грн. пені, 25 000,00 грн. державного мита за подання зустрічного позову, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 12 750,00 грн. державного мита та подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.03.2008 року (судді: Кот О.В., Шевчук С.Р., Владимиренко С.В.) постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року та рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2007 року у справі № 11/177-07 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

У процесі розгляду справи по суті позивачем подано заяву про зміну позовних вимог згідно якої позивач фактично зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 325245,23 грн. –3 % річних за користування чужими коштами; позивачем за зустрічним позовом також подано заяву про зміну позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 6 534 000 грн. пені.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.04.2008 р. (суддя С.Ю. Наріжний) первісний позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ УК „Екосорб" на користь „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто" - 325245 грн. 23 коп. З % річних, 3252 грн. держмита, 118 грн. судових витрат. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.06.2008 року (судді: Федорчук Р.В., Ткаченка Б.О., Лобань О.І.) рішення господарського суду Київської області від 16.04.2008 р. скасовано та прийнято нове рішення, відповідно до якого в задоволені первісного позову ТОВ «ІБК «Місто»відмовлено повністю, зустрічний позов ТОВ «УК «Екосорб»задоволено повністю: стягнуто з ТОВ «ІБК «Місто»на користь ТОВ «УК Екосорб», 6 534 000 грн. пені, 25 000,00 грн. державного мита за подання зустрічного позову, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 12 750,00 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з постановою, ТОВ «ІБК «Місто»звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду України залишити в силі, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Представник ТОВ «УК Екосорб»під час судового засідання просить залишити касаційну скаргу ТОВ «ІБК «Місто»без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення при ймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 09.09.2005 р. між позивачем та відповідачем укладений договір № 09/09 про пайову участь в будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціального призначення та підземним паркінгом по вул. Щорса, 18 у м. Києві (надалі - договір), згідно з умовами якого, сторони беруть участь у виконанні передпроектних та проектно-вишукувальних робіт у будівництві житлового комплексу (п.1.1).

14.08.2006          р. сторони уклали додаткову угоду №1 про дострокове припинення дії договору №09/09 від 09.09.2005 р. про пайову участь у будівництві житлового будинку, відповідно до якої сторони погодили дострокове припинення дії основного договору, виходячи із об'єктивної неможливості своєчасно і в повному обсязі виконати його умови.

Пунктом 3 угоди сторони погодили здійснення розрахунків за результатами виконання основного договору у наступному порядку: сторона-1 зобов'язана строком до 31.08.2006 р. перерахувати на поточний рахунок сторони-2 грошові кошти у загальній сумі 15 463 097,14 грн.: 12 850 000 грн. - повернення внеску сторони-2 та 2 613 097,14 грн. - відшкодування понесених стороною-2 витрат та збитків внаслідок інфляції грошових коштів.

Судом першої інстанції дослідженні наявні у справі платіжні доручення та встановлено, що відповідачем за первісним позовом повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 12 850 000 грн. в т.ч. ПДВ.

Однак, відповідно до п.3 ст. 180 ГК України, при укладені господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Законодавцем ці умови господарських договорів визначені як істотні, і без досягнення угоди з цих умов господарський договір не може бути укладеним. Згідно п. 2 ст. 180 ГК України та п.1 638 ЦК України господарський договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з п. 3.1 договору № 09/09 датою початку виконання робіт вважається дата передачі ТОВ „УК „Екосорб" будівельного майданчика від замовника будівництва - ЗАТ „Зодча Діадема".

Згідно п. 3.2 Договору № 09/09, тривалість виконання робіт становить 30 календарних місяців з моменту початку виконання робіт. Датою закінчення виконання робіт вважається дата підписання акту Державної приймальної комісії. Роботи повинні проводитися відповідно до графіку виконання робіт, погодженому сторонами, який буде невід'ємною частиною договору.

У даному разі сторони домовилися, що графік виконання робіт є невід'ємною частиною договору № 09/09, а як встановлено судом першої інстанції графік виконання робіт сторонами не узгоджувався та не підписувався. У такому випадку позивач на момент укладання договору не міг точно встановити ні дату початку робіт, ні дату їх закінчення.

Таким чином, визначивши в Договорі те, що роботи повинні проводитися згідно графіку виконання робіт, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що сторони визначили дану умову, як істотну умову даного договору.

Враховуючи вищенаведене, не можна погодитися з помилковими твердженнями апеляційного господарського суду стосовно того, що графік виконання робіт не являється істотною умовою договору про пайову участь у будівництві.

Згідно з п. 8 ст. 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним.

Господарський суд Київської області правомірно дійшов висновку і щодо задоволення позовних вимог стосовно стягнення з відповідача 3% річних в сумі 325 245 грн. 23 коп. Оскільки договір № 09/09 вважається неукладеним, слід визнати, що ТОВ „УК „Екосорб" безпідставно одержало від ТОВ „ІБК „Місто" аванс на будівництво об'єкту в сумі 12 850 000,00грн. Відповідно до п. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються відсотки за користування ними, розмір яких передбачений ст. 625 ЦК України і становить 3% річних.

У зв’язку з недосягненням згоди сторонами зі всіх істотних умов договору, договір не може вважатися укладеним і не може породжувати ніяких наслідків.

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що оскільки спірний договір не може вважатися укладеним і не породжує ніяких наслідків, - зустрічний позов ТОВ „УК „Екосорб" про стягнення з ТОВ „ІБК „Місто" пені за порушення графіку фінансування задоволенню не підлягає.

Не можна погодитися з твердженнями апеляційного господарського суду стосовно того, що підписанням додаткової угоди про припинення дії основного договору і намаганням в позовному порядку стягнути з відповідача штрафні санкції ТОВ «ІБК «Місто»визнало договір укладеним.

Також апеляційний господарський суд невірно дійшов висновку, що ТОВ «ІБК «Місто»погодилося з усіма умовами договору почало фінансування, після чого, в порушення своїх договірних зобов’язань, з власної ініціативи фінансування припинило. Оскільки, 14.08.2006 р. сторони в зв’язку з неможливістю здійснити виконання робіт по договору, уклали угоду про дострокове припинення дії договору. В даній угоді сторони погодили, що ТОВ «УК Екосорб»зобов’язане строком до 31.08.2006 року перерахувати на поточний рахунок ТОВ «ІБК «Місто»грошові кошти у загальній сумі 15 463 097,14 грн., з яких 12 850 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, повернення внеску ТОВ «ІБК «Місто», 2 613 097,14 грн., без ПДВ відшкодування понесених витрат.

З 27.12.2006 р. по 28.08.2006 р. ТОВ «УК Екосорб»повернуло ТОВ «ІБК «Місто»грошові кошти у розмірі 12 850 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Даний факт, не може свідчити про досягнення сторонами усіх істотних умов договору, а підтверджує лише те, що ТОВ «ІБК «Місто»намагалося виконувати умови договору, однак оскільки істотні умови, а саме графік виконання робіт, так і не було погоджено сторонами, припинило здійснення фінансування, а ТОВ «УК Екосорб»погодилося повернути грошові кошти.

Судом апеляційної інстанції не правомірно застосовано і норми стосовно стягнення пені з ТОВ «ІБК «Місто». Так судом задоволено вимоги ТОВ «УК Екосорб»стосовно стягнення з ТОВ «ІБК «Місто»пені за період з 26.06.2006 р. по 14.06.2007 р. Однак, суд не прийняв до уваги, той факт що згідно угоди про дострокове припинення дії договору від 14.08.2006 р. ТОВ «УК «Екосорб»у період з 27.12.2006 р. по 28.08.2006 р. ТОВ «УК Екосорб» повернуло ТОВ «ІБК «Місто»грошові кошти у розмірі 12 850 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, що були перераховані останнім на виконання умов договору. Тому, факт укладання угоди про розірвання договору та повернення грошових коштів відповідачем позивачу і підтверджує те, що подальшого порушення графіку фінансування не могло бути.

Таким чином, встановивши обставини справи апеляційним господарським судом їм надана невірна юридична оцінка, що призвело до прийняття необґрунтованої постанови.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 11119 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду, або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом у незаконному складі колегією суддів.

Враховуючи вищенаведене, колегія судді дійшла висновку, що постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду підлягає скасуванню.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1115, 1117 , 1119 - 11111, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівна корпорація «Місто»задовольнити.

2. Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 13.06.2008 р. у справі № 11/177-07/17 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 16.04.2008 р. у справі № 11/177-07/17 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко