ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 р.

№
23/515-Б

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Полякова
Б.М., -головуючого,

Коваленка
В.М. (доповідач у справі),

Катеринчук
Л.Й.

розглянувши
касаційну скаргу

ТОВ "Експертний центр
"Земсервісгруп", м. Київ

на
ухвалу

від
25.03.2008 р. Київського апеляційного господарського суду

у справі

№
23/515-б господарського
суду м. Києва

за
заявою

СПД
-фізичної особи ОСОБА_1., м. Київ

до

ТОВ
"Світнес", м. Київ

про

банкрутство

арбітражний
керуючий

ОСОБА_2

представники сторін в
судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
господарського суду м. Києва від 22.11.2007 р. за заявою суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. порушено провадження у
справі № 23/515-б про банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "Світнес" в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі -Закон про
банкрутство).

Постановою
господарського суду м. Києва від 28.11.2007 р. (суддя -Демидова А.М.) визнано
боржника, товариство з обмеженою відповідальністю "Світнес", банкрутом
відповідно до ст. 52 Закону про банкрутство та відкрито ліквідаційну процедуру
з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_2

Не
погоджуючись з винесеною постановою суду першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю "Експертний центр "Земсервісгруп"
(далі -Товариство) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 року (головуючий
суддя -Сотніков С.В., судді: Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.) Товариству відмовлено
у прийнятті апеляційної скарги на постанову господарського суду м. Києва від
28.11.2007 року.

Не
погоджуючись з винесеною ухвалою суду апеляційної інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю "Експертний центр "Земсервісгруп"
звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від
25.03.2008 року та повернути справу на розгляд апеляційної скарги до Київського
апеляційного господарського суду.

Касаційна
скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права
(ст. 14 Закону про банкрутство), а також норм процесуального права, які
допущені судом апеляційної інстанції.

Обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши
застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Стаття
91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає
осіб, що мають право апеляційного оскарження, якими є, зокрема, сторони у
господарській справі. Провадження у справах про банкрутство здійснюється в
порядку провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням  особливостей, встановлених Законом про
банкрутство, стаття 1 якого визначає сторін у справі про банкрутство, якими є,
зокрема, кредитори (представник комітету кредиторів).

Також,
ст. 1 Закону про банкрутство передбачає, що кредитор -це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами  вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника,
щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також
органи  державної податкової служби та
інші органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші
види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів). Пункт 1 ст. 14 Закону про банкрутство визначає
порядок пред'явлення кредиторами своїх вимог до боржника, який (порядок)
включає також подання до господарського суду письмових заяв із вимогами до
боржника, а також документів, що їх підтверджують.

Як
вбачається, заявником в касаційній скарзі зазначається про наявність у нього
претензій майнового характеру до боржника без жодного посилання  на розмір таких претензій (суму вимог),
характер вимог (майнові або грошові), без посилання та додання документів або
будь-яких доказів, що підтверджують такі вимоги.

Отже,
враховуючи порядок визначення та визнання кредитором у справі про банкрутство,
передбачений ст.ст. 1, 14, 15, а також ст. 52 Закону про банкрутство,  суд апеляційної інстанції правомірно
встановив, що Товариство не є кредитором у справі про банкрутство боржника,
оскільки Товариство не пред'явило кредиторські вимоги до боржника та вимоги
останнього не були визнані у встановленому Законом про банкрутство порядку, у
зв'язку з чим Товариство, відповідно, не є стороною у справі про банкрутство
боржника, яка має право апеляційного оскарження відповідно до положень ст. 91
ГПК України.

Таким
чином, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку
щодо відмови Товариству у прийнятті
апеляційної скарги на постанову про визнання боржника банкрутом.

За
таких обставин справи доводи касаційної скарги товариства з обмеженою
відповідальністю "Експертний центр "Земсервісгруп" не
спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому ухвала цього суду
підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

З
урахуванням наведеного та керуючись
ст.ст. 1, 14, 15, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117,
1119 -11111, 11113 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ТОВ "Експертний
центр "Земсервісгруп" залишити без задоволення.

2.          Ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2008 р. у справі № 23/515-б залишити без
змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

Л.Й. Катеринчук