ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2008 р.

№
13/139-1/59-16/213-3/231

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської
Н.Г.,

Михайлюка
М.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 на
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29 січня 2008 року у
справі №13/13-1/59-16/213-3/2319 Господарського суду Івано-Франківської області
за позовом Приватного підприємства "АнВік", м. Івано-Франківськ, до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Івано-Франківськ, про стягнення  6 380 грн. 40 коп.,

за
участю представників:

позивача
-     Кузь А. П.                   (дов. від 01.03.2007)

відповідача
- не з'явився,

В
С Т А Н О В И В:

У червні 2004 року позивач ПП
"АнВІК" звернувся до господарського суду з позовом до відповідача ПП
ОСОБА_1 про стягнення 6 380 грн. 40 коп.

Вказував, що 01.06 2003 між ним та
відповідачем був укладений договір купівлі-продажу товару.

Посилаючись на порушення відповідачем
строків оплати товару, просив стягнути 5 952 грн. заборгованості за товар, 428
грн. 40 коп. пені, всього 6 380 грн. 40 коп.

Спір розглядався судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 16 жовтня 2007 року (суддя: Фрич М.М.) позов
задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на
користь позивача 6 380 грн. 40 коп. заборгованості, 63 грн. 80 коп. витрат по
сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення мотивовано посиланнями на
доведення позивачем факту невиконання відповідачем зобов'язання по оплаті
товару і виникненням у останнього зобов'язання по сплаті коштів на підставі ст.
526 Цивільного кодексу України.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29 січня 2008 року (колегія суддів у складі: Мельник
Г.І. -головуючий, Новосад Д.Ф., Михалюк О.В.) рішення залишено без змін, з тих
самих підстав.

У касаційній скарзі ПП ОСОБА_1 просить
скасувати постанову, з підстав її необґрунтованості та невідповідності нормам
матеріального права.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального
права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга  не підлягає
задоволенню,  з наступних підстав.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11
"Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції
та рішення місцевого суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються
на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини виникли з
укладеного між сторонами договору-купівлі продажу товару від 1.06.2003,
відповідно до умов якого продавець ПП "АнВІК" зобов'язаний
відвантажити товар, а покупець ПП ОСОБА_1 прийняти та оплатити його.

Як встановлено судами, 18.11.2003
згідно накладної №289 позивач поставив відповідачу товар на суму 5 952 грн.
Однак, останній зобов'язання по оплаті поставленого товару не виконав. Факт
наявності договірних відносин з позивачем заперечував.

Задовольняючи вимоги позивача місцевий
господарський суд виходив з того, що укладений між сторонами 1.06.2003 спірний
договір відповідає вимогам закону, а тому
зобов'язання передбачені таким договором мали бути виконані належним
чином обома сторонами.

Вказані висновки місцевого
господарського суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають
вимогам  статей 526, 546, 548, 549
Цивільного кодексу України, що правильно застосовані судом до вирішення спірних
відносин.

Посиланням відповідача на
відсутність договірних відносин з позивачем, суд першої інстанції дав належну
оцінку і враховуючи те, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи
№952 від 24.07.2006, підписи від імені ОСОБА_1 у договорі купівлі-продажу від
01.06.2003 та накладній №289 від 18.11.2003 виконані ОСОБА_1, обґрунтовано
вважав їх такими, що не спростовують твердження позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи
справу, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявленого позову і,
відповідно до цього, законність рішення, постановленого судом першої інстанції.

У касаційній скарзі відповідач
посилався на нікчемність спірного
договору, з підстав недотримання вимог закону про письмову форму
правочину, однак такі твердження не ґрунтуються на нормах закону, а тому їх
належить залишити поза увагою.

Твердження скаржника про порушення
і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для
зміни чи скасування законного та обгрунтованого судового акту колегія суддів не
вбачає.

Постанова у справі винесена з дотриманням
норм процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження
обставин справи та належної оцінки доказів, є законною та обґрунтованою, тому
її слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

П
О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного підприємця
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 29 січня 2008 року у справі №13/13-1/59-16/213-3/2319
залишити без змін.

Судді:                                                                                        Дунаєвська
Н.Г.

Михайлюк М.В.

Самусенко
С.С.