ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.08 р.                     Справа № 23/38

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вилком-Електро” м. Харків

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь

про стягнення 203 962,1 грн.

Суддя Забарющий М.І.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Адарюкова Х.М. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

В засіданні, яке відбулось 10.04.2008р., суд згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України закінчив розгляд справи і оголосив перерву для підготовки тексту рішення у справі до 16.04.2008р. (вказане зафіксовано у протоколі судового засідання).

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Вилком-Електро” м. Харків, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м. Маріуполь, 56 052,61 грн. боргу та 147 909 грн. пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на:

-          невиконання відповідачем своїх зобов’язань щодо 100% оплати продукції, поставленої за накладною № В-00000655 від 20.12.2007р.;

-          рахунок № 00001122 від 19.12.2007р. пред’явлений ним відповідачу для оплати;

-          гарантійний лист відповідача від 19.12.2007р. щодо поставки автоматичних вимикачів;

-          ст.ст. 15, 16, 22, 321, 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК);

-          ст.41 Конституції України.

Клопотання позивача про накладання арешту на рахунок відповідача суд відхилив, оскільки не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач вимоги позивача не визнав, тому що: гарантійний лист № 253-898 від 20.12.2007р. підписано неналежною особою; між сторонами не укладався договір, щодо поставки вимикачів в т.ч. відсутні і зобов’язання з відповідальності за прострочку оплати; ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” передбачає обмеження нарахування пені 2-ю обліковою ставкою НБУ.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

За довіреністю серії НБГ № 902781 від 19.12.2007р. представник відповідача Папахіца Анжела Федорівна отримала у позивача продукцію – автоматичні вимикачі на суму 67 898,64 грн. разом з податком на додану вартість (далі – ПДВ), що засвідчується накладною № В-00000655 від 20.12.2007р. Вказана довіреність містить у своєму тексті вказівку про те, що: видана вона з ціллю отримання від ТОВ “Вилком-Електро” м. Харків 9 штук вимикачів за рахунком № В-00001122 від 19.12.2007р.; вона підписана керівником відповідача. Рахунок фактура № В-00001122 від 19.12.2007р. виписана позивачем відповідачу на поставку і оплату 9 вимикачів на суму 67 898,64 грн. разом з ПДВ. Представник відповідача підтвердила факт отримання товариством продукції за кількістю, асортиментом та відповідною ціною.

Згідно норм ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі – ГК), рахунку-фактури № В-00001122 від 19.12.2007р., довіреності серії НБГ № 902781 від 19.12.2007р. та накладної № В-00000655 від 20.12.2007р. між сторонами склались договірні відносини з поставки вимикачів на суму 67 898,64 грн. разом з ПДВ, умови оплати - попередня оплата. Оскільки продукція відповідачу поставлена позивачем, а відповідач не довів, що він сплатив борг повністю, суд вимоги позивача, щодо стягнення суми боргу задовольняє.

Частиною 2 ст. 551 ЦК встановлено, що “якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства” (ст. 4 ЦК). Позивач не навів суду акта, який встановив для відповідача обов’язок сплатити пеню у разі прострочки грошового зобов’язання у певному розмірі. Не подано суду і договору, підписаного сторонами, щодо узгодження розміру пені.

Суд не приймає до відома лист № 257-898 від 20.12.2007р. як волю відповідача та згоду на встановлення пені у розмірі 3% від вартості несплаченого товару тому, що: особи, які підписали цей лист не є керівниками відповідача і не уповноваженні без довіреності від імені юридичної особи укладати договори; представник відповідача заявив у засіданні суду, що таких довіреностей даним особам не видавалося.

З врахуванням викладеного суд відмовляє позивачу у позові щодо вимог про стягнення пені.

На підставі ст.ст. 20, 173, 193, 216-218, 230, 264-267 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 551 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Стягнути з відкритого акціонерного товарства “Маріупольський завод важкого машинобудування” (м. Маріуполь, вул. Машинобудівельників, 1, р/р 7266 в філії Першого Українського Міжнародного Банку, МФО 335742, ) на користь товарства з обмеженою відповідальністю “Вилком-Електро” (м. Харків, вул. Вернадського, 1/102, р/р 7557 в ХО Укрексімбанк, МФО 351618, ) – 56 052 грн. 61 коп. боргу, 560 грн. 53 коп. витрат на сплату держмита та 32 грн. 43 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У решті вимог позивачу у позові відмовити.

Суддя Забарющий М.І.