ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008 р.

№ 8/50д/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Науково-методичного центру професійно-

технічної освіти у Запорізькій області

на постанову          Запорізького апеляційного

господарського від 10.04.2008 року

у справі                                                  № 8/50д/08

господарського суду                              Запорізької області

за позовом                                                  Науково-методичного центру професійно-

технічної освіти у Запорізькій області

до                                                             Товариства з обмеженою відповідальністю

"Аркадія Л"

про                                                            визнання недійсним інвестиційного

договору

за участю представників:

позивача –          Львов В.М.

відповідача –          не з"явились

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2007 року Науково-методичний центр професійно-технічної освіти у Запорізькій області звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркадія Л" про визнання недійсним інвестиційного договору від 14.12.2005 року, укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.02.2008 року (суддя Попова І.А.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 10.04.2008 року (судді: Кагітіна Л.П., Мірошниченко М.В., Кричмаржевський В.А.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Науково-методичний центр професійно-технічної освіти у Запорізькій області проси+ть скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.12.2005 року між Науково –методичним центром професійно –технічної освіти у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Аркадія Л” укладено інвестиційний договір, нотаріально посвідчений та зареєстрований у державному реєстрі правочинів 07.02.2006р. Пунктом п.7.3 цього договору встановлено, що будь-які зміни і доповнення до даного договору вважаються дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі і підписані сторонами

Згідно умов цього договору ТОВ “Аркадія Л” зобов’язалося за свій рахунок збудувати антресольний поверх будівлі по вул.Свердлова, 28 (літ А-2), що знаходиться на балансі позивача, а останній зобов’язався передати інвесторові у власність будівлю по вул.Свердлова, 23а (літ. А) в рахунок виконаних робіт. ТОВ “Аркадія Л” гарантувало виконання будівельних робіт кошторисною вартістю більшою, ніж незалежна експертна оцінка будівлі по вул.Свердлова, 23-А.

В подальшому сторонами підписано додаткову угодою №1 про внесення змін до вказаного договору, якими виключено умову про зміну об"єкту інвестування.

У зв’язку з відсутністю дозволів, визначених ст.8 Закону України “Про інвестиційну діяльність”, та невизначенням у договорі ціни Науково –методичний центр професійно –технічної освіти у Запорізькій області звернувся до суду з позовом про визнання недійсним вказаного інвестиційного договору на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Також підставою позовних вимог Науково –методичного центру професійно –технічної освіти у Запорізькій області є недодержання сторонами вимог ст. 220 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору, у зв’язку з чим, на думку позивача, такий договір є нікчемним.

Одночасно позивач стверджував, що передача у власність інвестору нерухомого майна, що є в загальнодержавній власності, в рахунок погашення заборгованості по інвестиціях є порушенням вимог Закону України “Про приватизацію державного майна”, так як названим Законом такий порядок отримання у власність державного майна не передбачений.

Місцевий та апеляційний господарські суди повно, всебічно дослідили надані сторонами докази і доводи, належно їх оцінили та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому, суди виходили з того, що позивач не довів в силу статті 33 ГПК України обґрунтованості заявлених вимог, а тому за наведених у позові підстав договір не може визнаватись недійсним.

Статтею 4 Закону України “Про інвестиційну діяльність” визначено об’єкти інвестиційної діяльності, якими може бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства та майнові права, а також визначено об’єкти, які не можуть бути об’єктами інвестиційної діяльності.

Дослідивши предмет оскаржуваного договору, суд першої та апеляційної інстанції встановили, що він не входить до переліку об’єктів, заборонених до інвестиційних вкладень, який визначений приписами наведеного Закону.

Щодо посилань позивача про недотримання сторонами нотаріального посвідчення договору, суди попередніх інстанцій вказали на те, що оскільки пунктом п.7.3 оспорюваного договору встановлено, що будь-які зміни і доповнення до даного договору вважаються дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі і підписані сторонами, у сторін відсутній обов"язок щодо нотаріального посвідчення змін до договору.

Розділом 3 договору визначено, що загальна сума інвестицій у ремонті об’єкта визначається проектно –кошторисною документацією і може здійснюватись відповідно до зміни цін на будівельні роботи і матеріали, та не може бути нижчою за суму, визначену експертною оцінкою будівлі за адресою: м.Запоріжжя вул. Свердлова, 23-а (літ. А-2), яка передається інвесторові, як погашення вкладених інвестицій у ремонт.

З врахуванням даної умови договору, суди попередніх інстанцій визнали доводи заявника про відсутність у договорі погодження ціни такими, що не відповідають вимогам ст.180 Господарського кодексу України.

Твердження позивача про невідповідність договору ст. 8 Закону України “Про інвестиційну діяльність” спростовані судами попередніх інстанцій у зв"язку з відсутністю у вказаній нормі закону обов’язку інвестора щодо одержання дозволу або узгодження на укладення інвестиційного договору.

Судами прийнято до уваги, що рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.09.2000р. позивачу надано право на оперативне управління будівлями № 23 –а (літ. А-2) по вул.Свердлова та № 8/28 (літ. А-2) по вул. Дзержинського/Свердлова, розпорядження яких покладено також на позивача, що відповідає вимогам ст.137 ГК України та Декрету Кабінету Міністрів України “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності”, а інвестиційний договір погоджено з Міністерством освіти і науки України та з Управлінням освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації.

Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою –третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Зазначені пункти статті 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, визнання угоди недійсною позивач зобов"язаний довести обставини, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Такий же обов"язок доведення позовних вимог покладено на позивача статтею 33 ГПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання договору від 14.12.2005 року, укладеного між сторонами, недійсним з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийняте рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського від 10.04.2008 року у справі № 8/50д/08 залишити без змін.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк