ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

20.02.08р.

Справа № В36/1177

Суддя Юзіков С.Г., розглянувши матеріали

за позовом Південної сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, с.Південне Нікопольського району Дніпропетровської області

до Комунального підприємства „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації”, м.Нікополь Дніпропетровської області

про визнання права власності та зобов’язання здійснити державну реєстрацію права власності

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дніпропетровського господарського суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно комунальної власності (об’єкт незавершеного будівництва) та зобов’язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на вказане майно та видати свідоцтво на право власності.

Щодо вимог позивача про визнання права власності на нерухоме майно комунальної власності (об’єкт незавершеного будівництва) та зобов’язання відповідача видати свідоцтво на право власності слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем у позовній заяві не визначено, яким чином відповідачем - КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації” порушено чи оспорюється його права і охоронювані законом інтереси.

Крім того, позивачем у позовній заяві не визначено норм права, які порушено відповідачем та норм права, якими на відповідача - КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації” покладено обов’язок визнати за позивачем право власності на нерухоме майно комунальної власності (об’єкт незавершеного будівництва) та зобов’язання відповідача видати свідоцтво на право власності.

Отже, у позовній заяві не визначено у чому полягає спір позивача з відповідачем.

Щодо вимог позивача зобов’язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на вказане майно слід зазначити наступне.

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Державна реєстрація прав здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав.

За змістом пункту 5 Розділу V „Прикінцеві положення” вказаного Закону до створення даної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, оскільки комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації тимчасово, до створення місцевих органів державної реєстрації прав, на виконання делегованих повноважень проводять державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зазначені підприємства, у спорах про зобов’язання провести державну реєстрацію права власності, виступають як суб’єкти владних повноважень.

Відповідно до п.1.ч.1ст 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, даний спір віднесено до компетенції адміністративного суду і підлягає вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись ст.ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в :

У прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу.

Згідно з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93р. № 7-93 "Про державне мито" і ст.47 ГПК України державне мито в сумі 85 грн. 00 коп., перераховане платіжним дорученням № 1 від 28.02.2007 підлягає поверненню.

Суддя

СГ.Юзіков