ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

19.02.2008р.
Справа №  14/574

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Наука - Незалежна
експертизаякості", вул. Половка, 62-а, оф. 4, м. Полтава, 36010

до
1. Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

2. ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про
визнання недійсним договору про довічне управління майном

Суддя  Іваницький О.Т.

Представники:

від позивача:
Саваськова Т.В., дов. №11 від 15.10.2007р.

від відповідача:
1,2 - не з'явились (повідомлені належним чином)

СУТЬ
СПОРУ: розглядається
позовна заява про визнання недійсним договору довічногоуправління майном від
15.05.2006 р., укладеного між Суб'єктом підприємницької діяльності -  фізичною особою ОСОБА_1, м. Полтава та
ОСОБА_2, с. Галущина Гребля.

Перший
відповідач -  Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа
ОСОБА_1 у відзиві на позов заявлені позовні вимоги визнає повністю. Від
другого відповідача документів, витребуваних ухвалами господарського суду
Полтавської області №14/574 від 26.12.2007р., 24.01.2008р. не надійшло,
зазначені ухвали повернулись до суду з відміткою поштового відділення про
неможливість вручення адресату в зв'язку з закінченням терміну зберігання
рекомендованих листів.

Дослідивши
і оцінивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив,
що 18 січня 2000 р. Новосанжарською райдержадміністрацією була зареєстрована
Приватна агрофірма «Колос», с. Галущина Гребля, Новосанжарського району,
Полтавської області (далі - ПАФ «Колос»), засновником, і, відповідно, власником
якої виступив ОСОБА_2.

21
листопада 2006 року власник ПАФ «Колос» ОСОБА_2, керуючись власним
волевиявленням, з врахуванням норм ч. 1 ст. 63 Господарського кодексу України
прийняв рішення ввести до складу власників агрофірми ще одну особу - Товариство
з обмеженою відповідальністю «Наука - Незалежна експертиза якості», м. Полтава
(далі - позивач). Згідно із рішенням власника ОСОБА_2 від 21.11.2006р. в цей же
день була зареєстрована нова редакція статуту Приватної агрофірми «Колос» з
врахуванням змін і доповнень, і в тому числі, змін у складі власників приватної
агрофірми. З моменту реєстрації нової редакції статуту ПАФ «Колос» у складі
власників підприємства стало рахуватись дві особи: ОСОБА_2 і позивач - ТОВ
«Наука-Незалежна експертиза якості», м. Полтава.

25.07.2007
ОСОБА_2 був звільнений з посади директора ПАФ «Колос».

При
цьому ні під час прийняття рішення про введення до складу власників ПАФ «Колос»
ще однієї особи (позивача), ні під час проведення зборів власників ПАФ «Колос»
ОСОБА_2 нікого не повідомляв про існування будь-яких договорів про довірче
управління майном чи корпоративними правами стосовно ПАФ «Колос».

Через
10 місяців після реєстрації нової редакції статуту ПАФ «Колос» (листопад 2006
р.), коли у жовтні 2007 року до ПАФ «Колос» в особі директора підприємства
ОСОБА_3 в усній формі звернувся Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1, м. Полтава (далі - перший відповідач), який повідомив, що 15
травня 2006 року між ним та засновником ПАФ «Колос»  - ОСОБА_2 був укладений договір про довірче
управління майном,  відповідно до якого
ОСОБА_1 отримав виключне право на всі корпоративні права ОСОБА_2 стосовно ПАФ
«Колос».

Але
ні до реєстрації нової редакції статуту ПАФ «Колос» (листопад 2006 р.), а ні за
весь період з листопада 2006 р. по вересень 2007 р. (до звільнення одного із
співвласників з посади директора) ніхто із учасників оспорюваного договору
(ОСОБА_2, ОСОБА_1) не повідомляв позивача про існування цього договору, не
зверталась до суду за оскарженням установчих документів ПАФ «Колос», і жодна із
сторін не додержувалась умов цього договору, про що свідчить той факт, що
ОСОБА_2 практично безконтрольно зі сторони ОСОБА_1 прийняв рішення про введення
до складу співвласників ПАФ «Колос» ще однієї особи, а ОСОБА_1, у свою чергу,
не здійснив жодних дій, пов'язаних із виконанням договору про довірче
управління майном і не контролював директора ПАФ «Колос».

Крім
того, договір про довірче управління майном від 15.05.2006 р. суперечить
вимогам  законодавства і порушує права
позивача. З цих підстав зазначений договір є недійсним згідно з ч. 1  ст. 215 ч. Цивільного кодексу України,
виходячи з наступного.

Пункт
1 статті 1030 Цивільного кодексу України передбачає, що предметом договору
управління майном може бути саме майно в розумінні ст.ст. 179 - 191 цього ж
кодексу (речі, цілісні майнові комплекси і
майнові права).

Предметом
угоди, що оспорюється, є корпоративні права засновника ПАФ «Колос» ОСОБА_2 При
цьому зазначені корпоративні права не відносяться ні до категорії речей, ні до
категорії цінних паперів, ні до категорії майнових прав.

Відповідно
до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації,
що включають правомочності па участь цієї особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації
та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Проте
чинним законодавством в частині визначення поняття корпоративних прав не
обмежено лише однією нормою Господарського кодексу України, оскільки порядок
створення підприємств і права засновників (власників) таких підприємств також
регламентуються нормами Цивільного кодексу України, який поділяє всі
підприємства в залежності від порядку їх створення на підприємства публічного
права та підприємства приватного права (ст.81 ЦК України). Підприємства
приватного права створюються на підставі установчих документів. Засновником
підприємства приватного права може бути як одна особа, так і кілька осіб.
Участь особи у підприємстві приватного права у якості засновника та/або
власника по суті підтверджує наявність у такої особи корпоративних прав в
розумінні ст. 167 Господарського кодексу України.

Господарським
кодексом України передбачено існування таких видів підприємств, як приватні
підприємства. Але порядок створення, формування органів управління, та інші
питання діяльності приватних підприємств по зрівнянню з господарськими
товариствами та іншими організаційно-правовими формами підприємств фактично не
регламентовані чинним законодавством. З урахуванням норм статті 8 Цивільного
кодексу України до приватних підприємств і до власників таких підприємств з
приводу їх прав та обов'язків мають застосовуватись за аналогією норми
цивільного кодексу України, що регламентують підприємницькі товариства.

Таким
чином, до такого права особи, як право виступати у якості власника приватного
підприємства, застосовуються за аналогією ті самі норми, які застосовуються до
учасників підприємницьких товариств. А з огляду на ст. 100 Цивільного кодексу
України право участі у товаристві є особистим немайновим правом, і не може
окремо передаватися   іншій   особі.

Отже,
з огляду на вищевикладене, корпоративні права та інші правомочності власника
підприємства не можуть передаватись в управління іншій особі за договором
довірчого управління майном, і з цієї причини корпоративні права не можуть бути
предметом такої угоди.

Відповідачі
під час укладання договору довірчого управління майном проігнорували наявність
заборон стосовно передачі корпоративних прав іншим особам та обмежень стосовно
предмету такої категорії договорів, як договір довірчого управління майном.

Відповідності
до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити
вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. А в тому разі, коли
сторони в момент вчинення правочину порушать вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, то
такий правочин за заявою однієї із сторін, а також іншої заінтересованої особи
визнається недійсним.

Оспорюваний
договір не лише суперечить вимогам Цивільного кодексу України, але й порушує
охоронювані законом права і інтереси позивача, які полягають у тому, що
оспорювана угода фактично була покладена в основу рішення третейського суду від
12.10.2007 р. і стала єдиною підставою для визнання недійсним ч.2 п.1.1.
статуту Приватної агрофірми «Колос» в редакції від 21 листопада 2006 р.

Визнавши
недійсною ч.2 п.1.1. Статуту ПАФ «Колос» позивач фактично був   позбавлений
корпоративних прав   стосовно   ПАФ «Колос»,   так
як   в   ч.2
п.1.1.   статуту приватної
агрофірми «Колос» позивача   було
визначено у якості  одного з
співвласників.

Згідно
з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Відповідно
до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду
за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину
недійсним.

Статтею
207 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання,
яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін або відповідного органу
державної влади  визнано судом недійсним
повністю або в частині.

Частиною
1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно
до п.2 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними” № 02-5/111 від
12.03.1999р., якщо при вирішенні господарського спору суд встановить, що зміст
договору суперечить діючому законодавству, він, керуючись ч.1 ст.83 ГПК
України, повинен визнати такий договір недійсним повністю або у певній частині.

Позивач
в обгрунтування позовних вимог надав належні докази /у матеріалах справи/, які
дають підстави суду задовольнити їх повністю та
визнати недійсним договір довічного управління майном від 15.05.2006 р.,
укладений між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1,
м. Полтава та ОСОБА_2, с. Галущина Гребля.

Судові
витрати по сплаті держмита і послуг на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на позивача відповідно до його заяви від
19.02.2008р.

Враховуючи
вищевикладене, матеріали справи, керуючись статтями 32-34,36, 43,44-45, 49,
82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Визнати недійсним договір довічного управління майном від 15.05.2006 р.,
укладений між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1,
м. Полтава та ОСОБА_2, с. Галущина Гребля.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.