СУД
Постанова

Іменем України

24
березня 2008 року

Справа
№ 2-22/14832-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Фенько
Т.П.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Заплава Л.М.,

за участю
представників сторін:

позивача: ОСОБА_1., паспорт НОМЕР_1   від 04.11.1997  Фізична особа - підприємець  ОСОБА_1

ОСОБА_2., дов. №  б/н
від 14.09.2007

Фізична особа -
підприємець  ОСОБА_1

відповідача: не з'явився

Ленінська селищна Рада
Автономної Республіки Крим

третьої
особи - Волокітіна
С.В., дов. №  б/н   від 10.12.2007

Комунальне підприємство
"Семиколодезянський ринок"

розглянувши
апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Семиколодезянський ринок" на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 01.02.2008 у справі
№2-22/14832-2007

за
позовом           Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

до           Ленінської
селищної Ради Автономної Республіки Крим (вул. Дзержинського, 6, смт.Леніне,
Ленінський район, Автономна Республіка Крим,98200)

3-тя особа - Комунальне підприємство
"Семиколодезянський ринок" (вул. Енгельса, 11-а, смт.Леніне,
Ленінський р-н,98200)

про
визнання незаконним акту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського суду Автономної Республіки
Крим від 01.02.2008 у справі № 2-22/14832-2007 (суддя С.В. Яковлєв) позов
суб'єкта підприємницької діяльностіОСОБА_1до Ленінської селищної ради з
залученням комунального підприємства „Семиколодезянський ринок” у якості
третьої особи про визнання незаконним акту задоволено.

Судом
визнано недійсним рішення №211 9 сесії 5 скликання Ленінської селищної ради від
08.12.2006 „Про дозвіл на складання технічної документації по інвентаризації
земельної ділянки у постійне користування для комунального підприємства
„Семиколодезянський ринок”.

Стягнуто
з Ленінської селищної ради на користь суб'єкта підприємницької
діяльностіОСОБА_185 грн державного мита та 118 грн на витрати, пов'язані із
забезпеченням судового процесу, 2000 грн витрат на проведення експертизи.

Рішення
суду мотивоване тим, що оскаржуване рішення відповідача прийнято з порушення
норм чинного законодавства.

Не
погодившись з висновками суду першої інстанції, третя особа звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою , в
якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким у позові відмовити.

Апелянт
обґрунтовує свої вимоги тим, що, по-перше, дана справа не підсудна
господарському суду, а по-друге, судом вирішено спір з порушенням норм чинного
земельного законодавства.

Позивач
надав відгук на апеляційну скаргу, в якій наводить підстави, за яким вимоги
апеляційної скарги не можуть підлягати задоволенню.

24.03.2008
у судове засідання представник Ленінської міської ради не з'явився, про місце
та час судового засідання був повідомлений належним чином. Судова колегія з
урахуванням думки сторін вирішила можливим розглянути спір за відсутністю
представника Ленінської міської ради, оскільки згідно частини 2 статті 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У
судовому засіданні 24.03.2008 апелянт заявив клопотання про зупинення
провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до розгляду
Ленінським районним судом справи № 2-427/2008 за позовом Ленінської міської
ради до ОСОБА_1 про захист права власності та знесення самовільного
будівництва. Судова колегія розглянувши зазначене клопотання, вирішила
відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що даний спір не пов'язаний з
вирішенням справи №2-427/2008
Ленінським районним судом.

Розпорядженням
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.03.2008 склад судової
колегії змінено, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Заплава Л.М.

Переглянувши  матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної
скарги відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу
України, судова колегія погоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні  суду Автономної Республіки Крим з огляду на
наступні обставини.

Земельна
ділянка загальною площею 0,89 га, що розташована за адресою: Автономна
Республіка Крим, с.м.т. Леніно, вул. Єнгельса, 11-а, належала малому державному
підприємству „Гермес-плюс” на праві постійного землекористування на підставі
державного акту І-КМ № 004785.

Згідно
розпорядження директора малого державного підприємства „Гермес-плюс” №22 від
18.12.1996 ОСОБА_1. була надана земельна ділянка на території ринку „Гермес -
плюс” під будівництво загальною площею 50 кв. м.

Згідно
договору № 35/98 від 10.08.1998  мале
державне підприємство „Гермес-плюс” (організація)   в особі Директора ринку Чебан Ю.Я., що діє
на підставі Статуту підприємства, відповідно до проекту забудови селищного
ринку №13/96 надав ОСОБА_1.(забудовнику) під будівництво та експлуатацію
торгівельної точки (магазина) № 18 земельну ділянку загальною площею 50 кв. м,
що розташований за адресою: АДРЕСА_2

30.07.2002
Виконавчим комітетом Ленінської селищної ради на підставі рішення 3 сесії 24
скликання Ленінської селищної ради ОСОБА_1 видано свідоцтво на право власності
на магазин № 18 загальною площею 41, 2 кв. м, що розташований в с.м.т. Леніно
на території ринку „Гермес-плюс”.

23.08.2006
актом державної приймальної комісії був введений в експлуатацію об'єкт
завершеного будівництва у зв'язку з
реконструкцією магазина № 18 на території селищного ринку „Гермес Плюс”
під філію комерційного банку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та належить
ОСОБА_1. Слід зазначити, що даний об'єкт збудований і  введений в експлуатацію з дозволу Ленінської
селищної ради.

05.12.2006
ОСОБА_1. звернулась до Ленінської селищної ради з заявою про надання дозволу на
розробку проекту відводу земельної ділянки під нерухомим майном, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_2, магазином НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1. на праві
власності на підставі свідоцтва від 30.07.2002, для укладення договору оренди
земельної ділянки строком на 49 років.

Рішенням
№210 9 сесії 5 скликання Ленінської селищної ради від 08.12.2006 було припинено
право постійного землекористування малого державного підприємства „Гермес-плюс”
у зв'язку з ліквідацією підприємства, і як наслідок державний акт І-КМ № 004785
втратив чинність.

В той
же день було прийнято рішення №211 9 сесії 5 скликання Ленінської селищної ради
від 08.12.2006 „Про дозвіл на складання технічної документації по
інвентаризації земельної ділянки у постійне користування для комунального
підприємства „Семиколодезянський ринок”.

Листом
голови Ленінської селищної ради від 18.12.2006 № 948/04-21 ОСОБА_1 була
повідомлена про те, що надати згоду на складання проектної документації з
відводу земельної ділянки за адресою с. м. т. Леніно, по вул. Єнгельса, 11-а,
не представляється можливим, оскільки земельна ділянка за цією адресою надана у
постійне користування іншому підприємству.

21.03.2007
ОСОБА_1 була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно
до статті 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької діяльності, а відповідно до статті 52
Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном,
крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Аналіз  вищенаведених правових положень свідчить про те,
що оскільки спірна земельна ділянка та нерухоме майно, що належить фізичній
особі - ОСОБА_1., використовується нею у власній підприємницькій діяльності, то
цілком обґрунтованим є звернення до господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених Господарсько-процесуальним Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення, саме суб'єкта підприємницької діяльності у якості
позивача.

Спір
у даній справі виник у зв'язку з тим, що позивач вважає  рішення №211 9 сесії 5 скликання Ленінської
селищної ради від 08.12.2006 „Про дозвіл на складання технічної документації по
інвентаризації земельної ділянки у постійне користування для комунального
підприємства „Семиколодезянський ринок” незаконним, оскільки згідно з земельним
законодавством він має переважне право на укладення договору оренди земельної
ділянки, на якій знаходиться об'єкт нерухомості, що належить йому на праві
власності.

Однак,
апелянт у доводах апеляційної скарги вважає, що вимоги позивача
необґрунтованими, оскільки застосування позивачем і судом першої інстанції
статті 120 Земельного кодексу України є неправомірним у зв'язку з тим, що право
власності на нерухоме майно у громадянки Ніязової П.Ю. виникло не як наслідок
переходу права власності, а в результаті створення нового об'єкта нерухомості.

Дослідивши
всі обставини справи, судова колегія дійшла наступних висновків.

По-перше,
право власності на нерухоме майно виникло у позивача на законних підставах
(Свідоцтво на право власності від 30.07.2002 ( а. с. 10)), у тому числі зі
згоди відповідача. Земельна ділянка для будівництва надавалась на підставі
дозволу законного землекористувача - малого державного підприємства
„Гермес-плюс” відповідно до проекту забудови селищного ринку №13/96. Частиною 1
статті 375 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки
має право дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

По-друге,
судова колегія не поділяє думки апелянта щодо необґрунтованого застосування
статті 120 Земельного кодексу України, оскільки під терміном „перехід права
власності”, що міститься у даній нормі, слід розуміти виникнення прав
власності  на підставах, що не заборонені
законом (стаття 328 Цивільного кодексу України), а тому у даному випадку
існує  єдина вказівка Земельного  кодексу України, відповідно до якої за
рішенням органів місцевого самоврядування можуть надаватись в оренду земельні
ділянки для обслуговування господарських будівель (стаття 40 ЗКУ), що цілком не
суперечить змісту статті 120 Земельного кодексу України.

По-третє,
відповідно статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або у комунальній власності, здійснюється
на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Частина
3  цієї статті відсилає до статей 118,
123 Земельного кодексу лише у випадку зміни цільового призначення земельної
ділянки або передачі земельної ділянки під забудову з земель запасу. Отже,
враховуючи те, що ринок вже збудований, і цільове призначення цієї земельної
ділянки не змінювалось, а надання дозволу на розробку проекту відводу земельної
ділянки третій особі одразу після припинення постійного користування земельною
ділянкою попереднього користувача свідчить про те, що   спірний об'єкт у землях запасу не перебував,
посилання апелянта на статтю 123, 118 Земельного кодексу України є
необґрунтованим.

Таким
чином, враховуючи викладені обставини, судова колегія дійшла висновку, що
відповідачем грубо порушені норми чинного земельного законодавства тим, що
заява позивача  ним не була розглянута і
порушені норми статті 16 Закону України „Про оренду землі” в частині непризначення
конкурсу чи аукціону у разі надходження двох або більш заяв на оренду одної й
той ж земельної ділянки. А як свідчить висновок будівельно-технічної експертизи
від 27.12.2007, зовнішня межа земельної ділянки, на якій розташований павільйон
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, співпадає з зовнішньою межею
земельної ділянки, яка надана у користування
комунального підприємства „Семиколодезянський ринок”.

Отже,
суд апеляційної інстанції дотримується думки, що є всі підстави  визнати оскаржуване рішення відповідача №211
від 08.12.2006 таким, що порушує права і законні інтереси позивача і прийняте
без дотримання норм чинного законодавства України.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Оцінюючи
докази відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України, розглянувши апеляційну скаргу по суті, дослідивши всі обставини справи
в їх сукупності, судова колегія вважає, що апелянт не довів  обґрунтованість своїх вимог, у зв'язку з чим
вони задоволенню не підлягають.

Керуючись
статтями 99, 101, пунктом 1 частини 1 статті
103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу комунального підприємства „Семиколодезянський ринок”  залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.02.2008 у справі №
2-22/14832-2007 залишити без змін.

Головуючий
суддя
Т.П. Фенько

Судді
О.В. Дугаренко

Л.М.
Заплава