ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.08 р.                     Справа № 2/345пд

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі головуючого Мартюхіной Н.О., суддів Гончарова С.А. та Сгари Е.В.

при секретарі судового засідання Москаленко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Донецькміськводоканал” м. Донецьк

до відповідача: Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк

третя особа: Донецька обласна державна адміністрація м. Донецьк

про визнання неправомірними дій та визнання права

За участю

представників сторін

від позивача: Гуджен А.С. – за довір. Сафатеєва Л.Н. – за посвід.

від відповідача : Кізілова М.М., Профатіло Т.П. – за довір.

від третьої особи: не з’явились

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Комунальне підприємство “Донецькміськводоканал” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк про визнання недійсним п. 5.4. Договору на зовнішнє централізоване водопостачання № 1, від 28.12.2002р., укладеного між відповідачем та Комунальним підприємством “Донецькміськводоканал” на підставі ст.ст. 48, 162 ЦК УРСР.

28.11.2007р. позивач, до прийняття рішення по справі в порядку ст. 22 ГПК України надав заяву про зміну предмету позову, де просить визнати неправомірним дії відповідача з односторонньої зміни умов Договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання та визнати право КП “Донецькміськводоканал” на проведення розрахунків з КП “Компанія “Вода Донбасу” за тарифами, визначеними п. 5.2. Договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання, а саме, 2,8 грн. (без ПДВ) за 10 м3 води.

Заявою від 19.05.2008р. позивачем змінений та доповнений предмет позовних вимог, якою останній просить визнати неправомірними дії Відповідача з односторонньої зміни умов Договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання, зокрема, по зміні тарифу на поставку питної води, визначеного п. 5.2. вищевказаного Договору листом № 571 від 11.07.2006р. та порушення умов п. 5.4. даного Договору; визнати право КП “Донецькміськводоканал” на проведення в період з 11.07.2006р. по 02.03.2007р. розрахунків з КП “Компанія “Вода Донбасу” по тарифам, визначеним п. 5.2. Договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання, а саме 2,8 грн. (без ПДВ) за 10м3 питної води.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови договору № 1 від 28.12.2002р. на зовнішнє централізоване водопостачання, якими передбачений тариф на постачання води у розмірі 2,8 грн. за 10 м3 води, який був змінений 02.03.07р. на тариф 4,1 грн. за 10 м3 шляхом узгодження протоколу розбіжностей. Розпорядженням Голови Донецької облдержадміністрації № 304 від 04.07.06р. був збільшений тариф на постачання води, у зв’язку з чим, відповідач листом від 11.07.06р. № 571 повідомив про зміну тарифів на послуги з водопостачання, з липня 2006р. виставляє рахунки на сплату за послуги за збільшеними тарифами, обліковує заборгованість за новими тарифами з дати їх введення, а ні з дати внесення змін до договору.

Такі дії відповідача, позивач вважає зміною умов договору в односторонньому порядку, вказує на порушення його права на здійснення розрахунків за послуги з водопостачання в період з 11.07.06р. до 02.03.07р. за обумовленим договором тарифом в розмірі 2,8 грн. за 10 м3.

Також, в обґрунтування своєї позиції позивач посилається на ті, обставини, що повідомлення листом від 11.07.06р. № 571 про введення нових тарифів не відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, не є пропозицією про зміну умов договору для зміни тарифів, оскільки такий лист вже повідомляє про їх зміну та про дату введення, як про факт який мав місце, та як наслідок, не тягне встановлення автоматичної домовленості між сторонами про застосування нової ціни за послуги з водопостачання. Як на правові підстави заявлених вимог, позивач посилається на ст.ст. 632, 651, 653, 654 ЦК України, ст. 188 ГК України.

З урахуванням зміни позовних вимог, судовою колегію розглядаються остаточні вимоги позивача, викладені у заяві від 19.05.08р.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що зміна цін та тарифів здійснюється у відповідному порядку та в строки, які визначаються тим органом, який затверджує та регулює ціни в відповідності з Законом України “Про ціни та ціноутворення”. На момент укладання договору на зовнішнє централізоване водопостачання тарифи на послуги водопостачання для ДВП “Укрпромводчормет” встановлюються обласними державними адміністраціями. Тарифи на послуги водопостачання, в період дії договору, змінилися в силу прийняття Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 04.07.2006р. № 304 та були опубліковані в газеті “Жизнь” 11.07.06р. На думку відповідача, позивач належним чином - листом від 11.07.06р. № 571 був повідомлений про введення нових тарифів та вважає цей лист таким, що змінює умови договору по тарифу та є невід’ємною частиною договору.

Як на докази зміни тарифу, відповідач посилається на первинні документи (рахунки, акти передання води, податкові накладні, платіжні документи), які одержувались позивачем та обліковувались ним за підвищеним тарифом.

Також, відповідач вважає, що позивачем повністю була підтверджена заборгованість за тарифами, які введені 11.07.06р. шляхом підписання акту звірки розрахунків від 24.10.06р.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2007р. для участі у справі у якості третьої особи залучено Донецьку обласну адміністрацію.

Третя особа проти задоволення позову заперечує, у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях підтримує позицію, викладену відповідачем; посилається на те, що згідно ст. 18 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” до компетенції органів виконавчої влади в особі Облдержадміністрації відносяться її повноваження з регулювання ціни та тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами; вказує на те, що облдержадміністрацією в межах своїх повноважень, наданих чинним законодавством було видане розпорядження голови облдержадміністрації від 04.07.2006р. № 304 “Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет”, яке є чинним та обов’язковим для виконання, у тому числі, для позивача.

Під час розгляду справи в ході судових засідань, сторони багаторазово надавали усні та письмові пояснення стосовно суті спору.

За клопотанням сторін розгляд справи продовжувався.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 06.02.2008р. у зв’язку зі складністю спору, розгляд справи здійснювався у складі колегії суддів господарського суду Донецької області.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Правовідносини з питного централізованого водопостачання між сторонами виникли на підставі договору № 1 від 28.12.02р., відповідно до якого Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” (правонаступником якого згідно до п. 1.2. Статуту є Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу”) є Постачальник, а Державне комунальне підприємство “Донецькміськводоканал” (правонаступником якого є Комунальне підприємством “Донецькміськводоканал”) є Водокористувачем.

Зазначений договір був укладений після узгодження спірних пунктів за рішенням господарського суду Донецької області по справі № 14/169пд від 15.07.03р., яке було частково змінено Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.03р.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. вказаного договору Постачальник, здійснює забір води з джерел питного водопостачання, доводить її якість до вимог ГОСТа 2874-82 “Вода питна”, ГОСТа 2761-84 “Джерела централізованого господарсько-питного водопостачання” та постачає її по своїм магістральним водоводам Водокористувачу в об’ємах та по специфікації згідно щомісячного графіку, з врахуванням затвердженого (зміненого) облдержадміністрацією ліміту та технічних можливостей Постачальника, а Водокористувач приймає погоджений об’єм води, що подається від Постачальника, раціонально використовує її та здійснює оплату по діючим тарифам на подачу води в строки, передбачені договором.

Розділом 5 вказаного договору, сторони домовились про розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання. Зокрема, пунктом 5.1. договору визначено, що Водокористувач сплачує Постачальнику послуги за поставку води по тарифам, встановленим діючим законодавством.

Пунктом 5.2 договору обумовлений тариф на поставку води на момент укладання договору, який складає (без ПДВ) за 10м3 води питної - 2,8 грн. Суму поставки на дату складання договору складає 41568,8 тис. грн. ПДВ 8313,8 тис. грн., всього 49882,6 тис. грн.

Пункт 5.4. договору викладений у редакції суду, яким встановлено, що копію пропозиції по зміні тарифів на поставку питної води з вказанням нових тарифів та пропонованою датою їх введення направляються Водокористувачу одночасно з направленням листа погодження в органи місцевої влади.

Пунктами 5.5-5.8 договору визначений порядок та строки оплати за отриману воду, порядок остаточного розрахунку між сторонами, оформлення платіжних документів та здійснення звіряння розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами на протязі 2003-2007 р.р. вносились зміни та доповнення до умов договору шляхом укладання додаткових угод.

Так, Додатковою угодою до договору № 1 від 28.12.2002р. на зовнішнє централізоване водопостачання від 19.12.2003р., яка підписана з протоколом розбіжностей, сторони внесли зміни та доповнення до тексту договору, а саме: в преамбулі договору замість словосполучення “Державне комунальне підприємство “Донецькміськводоканал” вказати – “Комунальне підприємство “Донецькміськводоканал”; внесли зміни в п. 2.3. щодо об’ємів поставки питної води по заявці Водокористувача відповідно встановленому нормативу; доповнили п. 4.9. договору наступним змістом: Водокористувач зобов’язаний надати Постачальнику копію посвідчення (повірки) засобу обліку службою Стандартизації та метрології по спливу строку попередньої повірки, передбаченого нормативними актами; п. 5.3. викладено в наступній редакції: сума поставки води на дату угоди складає 40815,6 тис. грн., ПДВ 20% 8163,1 тис. грн.., всього з ПДВ 48978,7 тис. грн.; розділ 9 “Строк дії договору” викладено у наступній редакції: цей договір вступає в силу при досягненні сторонами згоди за всіма суттєвими умовами договору та діє до 31.12.2004р. та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заяви однієї із сторін про відмову від цього договору, або його перегляду; пунктом 6 вказаної угоди визначено, що ця додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами та є невід’ємною частиною договору № 1 від 28.12.2002р.

Додатковою угодою від 23.12.2004р. з протоколом розбіжностей сторони внесли зміни до договору, а саме: до п.2.1. – Поставка питної води здійснюється в продовж всього періоду дії договору відповідно заявці “Водокористувача” з розбивкою по вузлам та з вказанням напорів в контрольних точках відповідно Додатку № 1 “Графік розподілення питної води по підключенням КП “Донецькміськводоканал” Донецького ГПП “Укрпромводчормет” на 2005р.”, що є невід’ємною частиною договору; п. 2.3. щодо об’єму поставки питної води по заявці “Водокористувача”; п. 4.9. – Водокористувач щорічно станом на перше число місця з того періоду часу, коли договір вступає в силу, зобов’язаний скласти акт про введення в експлуатацію засобу обліку поставки води, з наданням копії посвідчення (повірки) засобу обліку територіальними органами, уповноваженими на її проведення. Акт підписується уповноваженими особами “Водокористувача” та “Постачальника” (з доданням довіреностей уповноважених осіб на право підписання акту); п. 5.3. – Вартість послуг з поставки води, на дату укладання угоди складає 51600,3тис.грн.., ПДВ 20% 10320,1 тис. грн., всього 61920,4 тис. грн.; розділ 9 Строк дії договору доповнено наступним змістом: Дія договору № 1 від 28.12.2002р., з врахуванням Додаткової угоди від 19.12.2003р., з змінами, доповненнями, внесеними цією угодою, продовжується до 31.12.2005р.; пунктом 5 вказаної додаткової угоди визначено, що незачеплені цією угодою пункти договору залишаються в силі до закінчення виконання зобов’язань.

Згідно до додаткової угоди від 28.11.2005р. до договору № 1 від 28.12.2002р. сторони внесли зміни в наступні пункти договору, а саме п.2.3. – щодо об’єму поставки води по заявці “Водокористувача” відповідно встановленому нормативу (тис.м3); п.5.3. договору – Вартість послуг з поставки води, на дату укладання угоди складає 48400,0 тис.грн.., ПДВ 20% 9680,0 тис.грн.., всього 58080,0тис.грн.; перелік законодавчих актів в п. 8.5. доповнено наступним законом: Законом України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.004р. № 1874-ІV (в частині, що не суперечить законодавству про питну воду); в п. 9.1. змінено строк дії договору, продовживши його до 31.12.2006р.; крім того в додатковій угоді зазначено, що не зачеплені цією угодою пункти договору залишаються в силі до кінця виконання зобов’язань за договором.

Додатковою угодою від 18.12.2006р. до договору № 1 від 28.12.2002р. на зовнішнє централізоване водопостачання з протоколом розбіжностей від 26.12.06р. сторонами внесені зміни до договору, а саме: в п. 2.3. щодо об’ємів поставки питної води по заявці Водокористувача відповідно встановленому нормативу; п. 5.3. виклали в наступній редакції - вартість послуг з поставки води на дату укладання угоди складає 67789400грн., ПДВ 20% 13557880грн., всього 81347280грн.; п. 9.1. змінили строк дії договору, продовживши його до 31.12.2007р. та встановили, що не зачеплені цією угодою пункти договору залишаються в силі до закінчення виконання зобов’язань за договором.

Розпорядженням голови Донецької обласної адміністрації № 304 від 04.07.2006р. “Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” встановлені тарифи на послуги з водопостачання, що надаються державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” всім споживачам, крім населення, згідно з додатком та визнано таким, що втратило чинність, розпорядження голови облдержадміністрації від 13.01.2004р. № 9 “Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання. Згідно до додатку до розпорядження № 304 від 04.07.2006р. встановлений тариф всім споживачам окрім населення в розмірі 4,92грн. за 10 м3 води.

Проект розпорядження голови облдержадміністрації був опублікований в газеті “Жизнь” 18.05.2006р. Розпорядження від 04.07.2006р. № 304 було зареєстроване в обласному управлінні юстиції 07.07.2006р. та опубліковано в газеті “Жизнь” 11.07.2006р.

Листом № 571 від 11.07.2006р. Державне підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” повідомило КП “Донецькміськводоканал” про зміну тарифів на послуги з водопостачання та дату введення їх в дію з 11.07.06р.

Із змісту даного листа вбачається, що відповідач роз’яснив, що розрахунки за воду будуть здійснюватися з 11 липня 2006 року за новими тарифами, згідно Додатку до розпорядження голови Облдержадміністрації від 04.07.06р. № 304. Як на підставу здійснення розрахунків за новими тарифами, відповідач у цьому листі послався на п. 5.4. Договору № 1 від 28.12.2002р. та на той факт, що даний лист є невід’ємною частиною договору.

Зазначений лист був отриманий позивачем 13.07.06р., про що свідчить відмітка з вхідним номером 5761.

З вищенаведених обставин, судом встановлено, що вказаний договір з урахуванням змін та доповнень до нього, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань.

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Однією з підстав виникнення господарського зобов’язання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 526, 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у спірному періоді – з липня 2006 року до березня 2007 року відповідачем поставлялася відповідачу вода в об’ємах передбачених договором. У зв’язку з чим, відповідач виставляв на поставлені об’єми відповідні рахунки для сплати, зокрема за спірний період на загальну суму 52565712 грн. Вказані обставини підтверджуються наданими сторонами первинними документами, які свідчать про факти здійснення обумовлених договором господарських зобов’язань:

-          рахунком № 207/01 від 31.07.2006р. на суму 5902956грн., актом б/н від 31.07.2006р., розрахунковою відомостью за липень 2006р., податковою накладною № 342/01 від 31.07.2006р. на суму 5902956грн.;

-          рахунком № 001/233 від 31.08.2006р. на суму 7495620грн., актом б/н від 31.08.2006р., розрахунковою відомостью № 1 за серпень 2006р., податковою накладною № 431/01 від 31.08.2006р. на суму 7495620грн.;

-          рахунком № 001/260882 від 29.09.2006р. на суму 6838308грн., актом б/н від 29.09.2006р., розрахунковою відомостью № 1 за вересень 2006р., податковою накладною № 521/01 від 30.09.2006р. на суму 6838308грн.;

-          рахунком № 001/298 від 31.10.2006р. на суму 6877176грн., актом б/н від 31.10.2006р., розрахунковою відомостью № 1 за жовтень 2006р., податковою накладною № 609/01 від 31.10.2006р. на суму 6877176грн.;

-          рахунком № 001/324 від 30.11.2006р. на суму 6541632грн., актом б/н від 30.11.2006р., розрахунковою відомостью № 1 за листопад 2006р., податковою накладною № 679/01 від 30.11.2006р. на суму 6541632грн.;

-          рахунком № 001/330 від 29.12.2006р. на суму 6595752грн., актом б/н від 29.12.2006р., розрахунковою відомостью № 1 за грудень 2006р., податковою накладною № 728/01 від 31.12.2006р. на суму 6595752грн.;

-          рахунком № 001/28 від 31.01.2007р. на суму 6507684грн., актом б/н від 31.01.2007р., розрахунковою відомостью за січень 2007р., податковою накладною № 2/01 від 31.01.2007р. на суму 6507684грн.;

-          рахунком № 001/35 від 28.02.2007р. на суму 5806584грн., актом б/н від 28.02.2007р., розрахунковою відомостью № 1 за лютий 2007р., податковою накладною № 51/01 від 28.02.2007р. на суму 5806584грн.

Із вказаних документів, судом встановлено, що відповідачем з липня 2006 року виставлялися рахунки за новими тарифами, передбаченими Розпорядженням голови Донецької обласної адміністрації № 304 від 04.07.2006р. В свою чергу позивач отриману питну воду у спірному періоді приймав та обліковував за ціною, обумовленою договором про зовнішнє централізоване водопостачання № 1 від 28.12.02р., у урахуванням вище досліджених змін та доповнень до нього.

Згідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 189 ГК України, ціна (тариф) є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб’єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору.

Статтею 32 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання” встановлено, що за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством.

Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об’єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 4, 5 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання” органи виконавчої влади – в особі облдержадміністрації, до сфери управління якої належать об’єкти питного водопостачання віднесено до суб’єктів відносин, що виникають у сфері питної води та питного водопостачання.

Статтею 18 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” передбачено, що облдержадміністрації регулюють ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами.

Як вказувалось, матеріалами справи встановлено, що у зв’язку із прийняттям Розпорядження голови Донецької обласної адміністрації № 304 від 04.07.2006р., тариф відповідача на послуги водоспоживання змінився на 4,92 грн. за 10 куб.м. води.

Разом з цим, з вищевикладених вимог законів судом не встановлено обставин, з якими пов’язується зміна умов договору одночасно із зміною ціни (тарифу) на надання послуг з питного водопостачання відповідним органом виконавчої влади.

За загальним правилом, одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов’язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов’язання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлений статтею 188 Господарського кодексу України. Відповідно до якої, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно статті 654 Цивільного кодексу України, правочин на зміну або розірвання договору належить вчиняти в такій же формі, в якій договір укладався, якщо інше не встановлено договором або законом або не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як видно із умов договору про зовнішнє централізоване водопостачання № 1 від 28.12.02р., з урахуванням змін та доповнень до нього, зміна зобов’язань в порядку та формі направлення листів, повідомлень, рахунків, а також визначення будь-якого іншого порядку зміни його умов, не передбачено, у тому числі, не передбачено й пунктом 5.4 вказаного договору.

Наявний в справі лист № 571 від 11.07.2006р. Державного підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” про повідомлення КП “Донецькміськводоканал” про зміну тарифів на послуги з водопостачання та дату введення їх в дію з 11.07.06р. не може вважатись зміною певних істотних умов договору (в частині розміру плати за послуги водопостачання), та також по суті не є односторонньою відмовою або зміною чинних умов договору.

Та обставина, на думку позивача, що відповідач на протязі спірного періоду надавав рахунки, виходячи із тарифу 4,92 грн. за 10 куб.м. води не може розцінюватись як одностороння зміна умов договору і свідчити про порушення прав позивача у справі, оскільки, такі дії не впливають на умови договору і не свідчать про їх зміну.

Водночас, існуючі обставини внесення сторонами змін до договору в частині розміру тарифу з 02.03.07р. шляхом укладання сторонами Додаткової угоди від 18.12.2006р. до договору № 1 від 28.12.2002р. з протоколом розбіжностей від 26.12.06р., вказують на обов'язок сторін виконувати істотні умови договору про зовнішнє централізоване водопостачання № 1 від 28.12.02р. на протязі з липня 2006 року до березня 2007 року у визначеному на цей період порядку, встановленому в спірному договорі з урахуванням дати підписання сторонами додаткової угоди про зміну тарифів.

Таким чином, згідно встановлених фактів, суд приходить до висновку, що в спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем зміна умов договору щодо домовленості по розміру тарифу 4,92 грн. за 10 куб.м. води відбулась із підписанням сторонами Додаткової угоди від 18.12.2006р. до договору № 1 від 28.12.2002р. з протоколом розбіжностей від 26.12.06р..

Разом з цим, щодо заявлених позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача з односторонньої зміни умов договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання, зокрема, по зміні тарифу на поставку питної води, визначеного п. 5.2. вказаного договору листом № 572 від 11.07.2006р. та порушення умов п. 5.4. даного Договору, визнання права на проведення розрахунків в період з 11.07.2006р. по 02.03.2007р. з відповідачем по тарифам визначеним п. 5.2. договору № 1 від 28.12.2002р. на централізоване водопостачання, а саме, 2,8грн. (без ПДВ) за 10 м3 питної води, судова колегія виходить з наступного.

Згідно ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також, для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Одним із загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, є принцип забезпечення та гарантованості судового захисту у всіх випадках порушення цивільних прав. Тобто, будь-яке цивільне право у разі його порушення може бути предметом судового захисту та має бути забезпечено судовим захистом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, пунктом 2 ст. 16 ЦК України, встановлени способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним, оскільки цією ж нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України також гарантується кожному суб’єкту господарювання та споживачу право на захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить фактично встановити факт відсутності у відповідача права на вчинення певних дій. Виходячи із остаточних позовних вимог, позивач фактично звертається до суду з вимогою про встановлення певних фактів – незаконності дій відповідача, відсутності відповідного права, що виходить за межі повноважень господарських судів, з огляду на те, що, розглядаючи такі вимоги, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин.

Вимога щодо встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу ст. 12 ГПК України, господарський суд розглядає справи у позовному провадженні, для якого характерно наявність спору про право між сторонами.

Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога – спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Також, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, встановлені господарським судом, зміст письмової угоди сторін, вказуються у мотивувальній частині рішення.

За таких умов, суд дійшов висновку про невідповідність обраного способу захисту порушеного права способам встановленим законом. На підставі зазначеного у задоволенні позовних вимог відмовлено, у зв’язку з невірним обранням позивачем за способу захисту майнових прав та інтересів.

Відповідно зі ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку передбаченому ст 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України “Про питну воду та питне водопостачання”, Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, ст.ст. 1, 2, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства “Донецькміськводоканал” м. Донецьк до Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 1 серпня 2008р.

Головуючий суддя Мартюхіна Н.О.