ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 р.

№ 9/41/08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача за первісним позовом

Бойко А.П. дов. від 21.01.2008 року (а.с.49, т.1)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Інституту зрошуваного садівництва імені М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук

на постанову

від 08.04.2008 року Запорізького апеляційного господарського суду

у справі

№ 9/41/08 господарського суду Запорізької області

за позовом

Приватного підприємства "Приоритет-Строй"

до

Інституту зрошуваного садівництва імені М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук

про

усунення перешкод у виконанні договору і відновлення становища, що існувало до порушення

за зустрічним позовом

Інституту зрошуваного садівництва імені М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук

до

Приватного підприємства "Приоритет-Строй"

про

визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Приоритет - Строй" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про усунення перешкод у виконанні договору і відновлення становища, що існувало до порушення, а саме: зобов’язати Інститут зрошувального садівництва ім. М.Ф. Сидоренка Української академії аграрних наук, в особі його директора Рульєва В.А., припинити протиправні дії, які перешкоджають Приватному підприємству "Приоритет-Строй" виконувати свої обов’язки підрядника та замовника за договором від 13.11.2002 року на завершення будівництва житлового будинку по вул. Брив-ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі; видалити з будівельного майданчика житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі сторонніх робочих та техніку, які не мають відношення до вказаного договору; допустити Приватне підприємство "Приоритет-Строй" до роботи на будівельному майданчику житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі згідно з умовами договору і не чинити перешкод до повного виконання договору.

Інститут зрошуваного садівництва ім. М.Ф. Сидоренка Української академії аграрних наук також звернувся до господарського суду Запорізької області із зустрічним позовом про визнання недійсним договору від 13.11.2002року та зобов’язання Приватного підприємства "Приоритет-Строй" повернути Інституту зрошуваного садівництва ім. М.Ф. Сидоренка Української академії аграрних наук проектно-кошторисну документацію, виконавчу документацію (акти на скриті роботи, виконавчі схеми, журнали виробництва робіт, акти приймання виконаних обсягів робіт форма 2, форма 3) на об’єкт, будівництво якого не завершено, за переліком який міститься у відповідних актах приймання-передачі, а саме: № 626 від 18.10.2002 року (на 2 сторінках), № 6 від 08.01.2003 року, № 39 від 21.01.2003 року, № 40 від 21.01.2003 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.02.2008 року позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково.

Зобов’язано Інститут зрошуваного садівництва ім. М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук, в особі його директора Рульова В.А. припинити протиправні дії, які перешкоджають Приватному підприємству "Приоритет-Строй" виконувати свої обов’язки підрядника та замовника за договором від 13.11.2002 року на завершення будівництва житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі Запорізької області. Зобов’язано Інститут зрошуваного садівництва ім. М.Ф. Сидоренка Української академії аграрних наук відновити становище, яке існувало до порушення умов договору від 13.11.2002 року, для чого допустити Приватне підприємство "Приоритет-Строй" до роботи на будівельному майданчику житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі Запорізької області, згідно з умовами договору від 13.11.2002 року і не чинити перешкод до повного виконання умов, зазначених в договорі та додатках до нього.

В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду за первісним позовом мотивовано тим, що Інститут зрошуваного садівництва ім. М.Ф. Сидоренка Української академії аграрних наук не мав законних підстав чинити перешкоди в роботі на будівельному майданчику та допускати до роботи сторонніх осіб, які стали виконувати будівельні роботи, а їх охорона - не допускати працівників позивача до роботи, оскільки договір від 13.11.2002 року не розірвано у встановленому законодавством порядку і він є чинним. Відповідач за первісним позовом не надав належних доказів, які могли б свідчити про неналежне виконання умов договору з боку Приватного підприємства "Приоритет-Строй" і бути підставою для розірвання договору в односторонньому порядку, в частині виконання обов’язків замовника, на підставі п.3.1 умов договору від 13.11.2002 року. В іншій частині первісного позову відмовлено, оскільки вимоги в цій частині необґрунтовані та не підтверджені документально.

У задоволенні зустрічного позову щодо визнання договору недійсним відмовлено з причини пропуску строку позовної давності.

За апеляційною скаргою Інституту зрошуваного садівництва ім. М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 08.04.2008 року залишене без змін з тих самих підстав.

Інститут зрошуваного садівництва імені М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 08.04.2008 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства "Приоритет –Строй" відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити.

Скаржник вважає, що суди невірно застосували та порушили норми матеріального і процесуального права, а саме: статті 207, 257, 598, 615, 651, 843, 844 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, статті 29 Закону України "Про планування і забудову територій".

Заслухавши суддю –доповідача та присутнього в судовому засіданні представника позивача за зустрічним позовом, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи предметом спору за первісним позовом у даній справі є:

- зобов'язання Інституту зрошувального садівництва ім. М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук, в особі його директора Рульєва В.А., припинити протиправні дії, які перешкоджають Приватному підприємству "Приоритет-Строй" виконувати свої обов’язки підрядника та замовника за договором від 13.11.2002 року на завершення будівництва житлового будинку по вул. Брив-ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі;

- зобов'язання Інститут відновити становище, яке існувало до порушення умов договору шляхом видалення з будівельного майданчика житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі сторонніх робочих та техніку, які не мають відношення до вказаного договору та допустити Приватне підприємство "Приоритет-Строй" до роботи на будівельному майданчику житлового будинку по вул. Брив-Ла-Гайярд, 8 в м. Мелітополі згідно з умовами договору і не чинити перешкод до повного виконання умов, зазначених у договорі та додатках до нього.

Проте, під час здійснення судового провадження судом першої інстанції не було з'ясовано які саме протиправні дії необхідно припинити, а також ким вони були вчинені, оскільки відповідно статті 21 Господарського процесуального кодексу України відповідачами у судовому процесу можуть бути особи, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Отже, для вирішення спору по суті в цій частині судам необхідно було встановити чи є директор Рульєв В.А. особою, яка може відповідати за вимогою про захист порушеного права у господарському процесі.

Крім того, необхідно встановити які дії позивач вважає такими, що порушують його право, а відповідно і право, яке він вважає порушеним. При цьому, слід мати на увазі, що для вирішення такого спору по суті необхідно досліджувати підстави виникнення такого права та встановлювати факт його порушення. Це стосується і вимог про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Розглядаючи спір по суті суд також дійшов висновку про недопустимість односторонньої відмови від договору, але при цьому залишив поза увагою приписи пункту 4 статті 849 Цивільного кодексу України, згідно з якою замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання договору недійсним, суд виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності але при цьому, надаючи оцінку спірному договору, керувався нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, тоді як договір укладено 13.11.2002 року, тобто до набрання чинності зазначеними нормативними актами.

Апеляційний суд, переглядаючи в апеляційному порядку рішення місцевого суду допущеного порушення не виправив, чим також припустився помилки.

Суди також не звернули увагу на те, що звертаючись із зустрічним позовом про визнання договору від 13.11.2002 року недійсним позивач, зокрема, посилався на відсутність у ньому всіх суттєвих умов.

Відповідно статті 153 Цивільного кодексу УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами у відповідній формі досягнуто згоди по всіх суттєвих умовах.

Цим обставинам суди як першої так і апеляційної інстанцій оцінки не надавали.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.02.2008 року та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 08.04.2008 року у справі № 9/41/08 господарського суду Запорізької області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Касаційну скаргу Інституту зрошуваного садівництва імені М.Ф.Сидоренка Української академії аграрних наук задовольнити частково.

Головуючий суддя                                         Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач