ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"31" липня 2008 р.

Справа № 12/17

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши наявні матеріали справи № 12/17

за позовом дочірнього підприємства "Теплоенергоцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "Високі енергетичні технології", м.Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Мегаінвест", м.Кіровоград

про стягнення 32 701 грн. 41 коп.

Представники сторін:

від позивача: Пастух В.В., довіренсть № 6 від 06.09.2007р.

від відповідача: Хоменко Я.О., довіреність б/н від 04.06.2008р.

Подано позов про стягнення 32 701 грн. 41 коп., в т.ч. 24 139,53 грн. боргу за спожиту та не оплачену відповідачем теплову енергію, одержану згідно договору № 377 від 29.10.2007р.; 2 586 грн. 36 коп. пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 402 грн . 3 % річних з простроченої суми; 5 573,52 грн. інфляційних втрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення 2 586 грн. 36 коп. пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 402 грн . 3 % річних з простроченої суми та 5 573,52 грн. інфляційних втрат підтримав. Представник відповідача вимоги позивача в цій частині не визнав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги в частині стягнення 2 586 грн. 36 коп. пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 402 грн . 3 % річних з простроченої суми та 5 573,52 грн. інфляційних втрат заперечив та повідомив про проведення з позивачем розрахунків за спожиту теплову енергію в сумі 24 139,53 грн. В обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивачем не дотримано порядку, передбаченого ст. 7 ГПК України щодо місячного терміну розгляду претензії . Відповідач на вимогу позивача , викладену в претензії № 1886 від 19.06.2008 року, сплатив основну суму боргу, а тому не повинен сплачувати пеню, інфляційні та 3% річних, оскільки вважає, що така відповідальність настає тільки у випадку незадоволення претензії у місячний строк.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у своєму поясненні на відзив відповідача зазначив, що направлення претензії відповідачеві не забороняє позивачу скористатися іншим наданим законодавством правом на судовий захист порушеного права, не дотримуючись місячного строку на надання відповіда на претензію.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В :

Між сторонами 29 жовтня 2007 року укладено договір про надання послуг по постачанню теплової енергії .

За умовами вказаного договору позивач зобов’язався надавати послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов’язався оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені Договором.

У пункті 6.2. договору відповідач зобов’язався сплачувати за спожиту теплову енергію на протязі поточного місяця, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи свідчать, що позивач у період з січня 2008 року по березень 2008 року поставляв відповідачу теплову енергію, у свою чергу відповідач проводив оплату за використану теплову енергію не в повному обсязі та не в обумовлений Договором строк, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з березня по березень 2008 року становила 24 139 грн. 53 коп.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець / постачальник/ , який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності... а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем до матеріалів справи подано копію платіжного доручення № 123 від 07.07.2008 року на суму 24 139,53 грн., яке свідчить про перерахування коштів позивачу в рахунок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію.

За таких обставин господарський суд припиняє провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спожиту позивачем теплову енергію в сумі 24 139,53 грн. за період з січня по березень 2008 року відповідно до п.1-1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Позивач також просить стягнути пеню в сумі 2 586,36 грн., нараховану за період з 16.02.08 р. по 25.06.08р.

На підставі ст. 549 Цивільного кодексу України, враховуючи п.7.3.4. договору відповідач повинен сплатити позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

З врахуванням викладеного, враховуючи строк виконання відповідачем грошового зобов’язання – 07.07.2008р. , господарський суд задовольняє вимоги позивача в цій частині та стягує з відповідача пеню в сумі 2 586,36грн., нараховану за період з 16.02.08р. по 25.06.08р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачений обов’язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, відшкодувати кредиторові борг з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 3 % річних з простроченої суми.

Відповідно до обґрунтованого розрахунку позивача, 3% річних з простроченої суми 24 139,53грн. за період з 16.02.08р. по 25.06.08р. становлять 402 грн.; які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по травень 2008 року, які складають згідно розрахунку позивача 5 573,52 грн.

Господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для стягнення пені, інфляційних та 3% річних у зв'язку з задоволенням ним претензії позивача до сплину місячного терміну господарський суд вважає такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, виходячи з наступного.

Нормами ч.1 статті 5 ГПК України передбачено, що сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору у випадках, передбачених цим Кодексом, а також за домовленністю між собою, якщо це обумовлено договором.

Частина друга цієї статті передбачає випадки обов'язкового досудового врегулювання господарських спорів:

спори, що виникають з договору перевезення, договору про надання послуг звязку та договору, заснованому на державному замовленні.

Сторонами не надано доказів, які свідчать про домовленість між ними про обовязкове досудове врегулювання спору . Спір між сторонами не підпадає під спори, передбачені ч. 2 ст. 5 ГПК України, які передаються на розгляд суду тільки після дотримання сторонами досудового порядку їх врегулювання.

Зазначене свідчить, що надіслання позивачем претензії є його правом, а не обов'язком, передбаченим ч. 2 ст. 5 ГПК України, а тому і дотримання місячного строку для отримання відповіді не в даному випадку обов'язковим.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та витрати по оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладається на відповідача повністю , оскільки розрахунки ним проведенні після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 712, 526, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 231, 232 ГК України, ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Мегаінвест", 25006, м.Кіровоград, вул.Дзержинського,94 кв.1, р/р № 5 в КФ КБ "Західінкомбанк" , м.Кіровоград, МФО 383040, на користь дочірнього підприємства "Теплоенергоцентраль" товариства з обмеженою відповідальністю "Високі енергетичні технології", 25002, м.Кіровоград, вул.Енергетиків,20, р/р № 0046 в ВАТ "Мегабанк", м.Харків, МФО 351629 пеню в сумі 2 586 грн. 36 коп., 5 573, 52 грн. інфляційних витрат, 3% річних в сумі 402 грн., державне мито в сумі 327 грн. 01 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 118 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 24 139 грн. 53 коп. припинити у звязку з відсутністю предмету спору.

Рішення може бути оскарежене до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Макаренко Т.В.