ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.05.08                                                                                           Справа № 10/401

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши 3 апеляційні скарги: 1) Державного Львівського дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання від 24.03.2008 р. № 55, 2) ВАТ «Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить»від 26.03.2008 р. № 26/03-08 і 3) Заступника прокурора Львівської області від 24.03.2008 р. № 05-279 вих-08

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2008 р.

у справі № 10/401

за позовом Державного Львівського дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання, м.Львів

до ВАТ «Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить», м.Львів

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –ВАТ “Львівобленерго”, м.Львів

за участю прокуратури Львівської області, м.Львів

про визнання договору таким, що укладений у редакції, погодженій Державним Львівським дослідно-експериментальним заводом технологічного обладнання протоколом розбіжностей від 04.12.2007 р.

За участю представників:

від прокуратури –Макогон Ю.І. (прокурор відділу);

від позивача –Мартин Д.І. (представник, довіреність № 77 від 30.12.2007 р. в матеріалах справи, а.с.79, Том 1);

від відповідача –Лозинський І.П. (адвокат, довіреність від 22.01.2008 р. № 02/100 в матеріалах справи, а.с.75, Том 1);

від третьої особи –Сапрун М.М. (юрисконсульт, довіреність № 112-5211/2 від 25.12.2007 р. в матеріалах справи, а.с.77, Том 1),

Денько М.В. (юрисконсульт, довіреність № 112-5208/2 від 25.12.2007 р. в матеріалах справи, а.с.78)

Прокурору, представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 29 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки ні прокурор, ні жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.03.2008 р. в справі № 10/401 (суддя Довга О.І.) у задоволенні позовних вимог про визнання договору про спільне використання технологічних електромереж № 8-Е від 12.12.2007 р. з додатками до нього між ВАТ «Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить»та Державним Львівським дослідно-експериментальним заводом технологічного обладнання в редакції, запропонованій останнім, таким, що укладений, відмовлено повністю, а також скасовано заходи по забезпеченню позову, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.12.2007 р.

Позивач з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що підставою виникнення спору у даній справі є те, що позивачу для забезпечення своєї господарської діяльності та виконання державних замовлень необхідна наявність величини потужності для експлуатації його електроустановок на рівні 150 кВт, водночас відповідач погоджується забезпечувати таку потужність на рівні лише 50 кВт. Господарський суд у своєму рішенні погодився з доводами відповідача, при цьому такі доводи мотивував тим, що позивач не подав належних доказів наявності передбачених законодавством підстав для встановлення йому максимальної величини потужності на рівні 150 кВт. Однак позивачем було долучено до матеріалів справи Робочий проект електропостачання технологічного обладнання ДЛ ДЕЗТО Інв. № 310093 з врахуванням потужності 300 кВт, який також був погоджений і самим відповідачем у справі, і цей Робочий проект є саме тим доказом, який в установленому порядку спростовує твердження суду щодо неподання позивачем належних доказів наявності передбачених законодавством підстав для встановлення йому максимальної величини потужності на рівні 150 кВт.

Також позивач зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми ст.181 ГК України, оскільки спірний проект договору про спільне використання технологічних електромереж № 8-Е від 12.12.2007 р. з додатками до нього, підписаний позивачем та скріплений печатками підприємства, останнім направлено відповідачу листом № 223 від 12.12.2007 р., двадцятиденний строк розгляду проекту цього договору відповідно спливав 01.01.2008 р., а вимога про визнання вказаного договору укладеним заявлена позивачем 06.02.2008 р., тобто після спливу 20-тиденного строку, визначеного статтею 181 ГК України, що спростовує твердження суду про те, що спір на розгляд суду був переданий до спливу вказаного строку.

Заступником прокурора Львівської області також подано апеляційну скаргу, в якій останній просить також скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задоволити з цих же підстав.

Крім цього, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить скасувати п.2 резолятивної частини рішення з підстав неправильного застосування норм процесуального права в частині скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 27.12.2007 р.

В судовому засіданні ВАТ «ЕКТІавтопром»листом від 05.05.2008 р. № 100/47 подав клопотання, яким відкликав свою апеляційну скаргу.

При розгляді клопотання ВАТ «ЕКТІавтопром» про відкликання апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що одним із розпорядчих повноважень, що становить зміст засади диспозитивності в господарському процесі, є право відкликати апеляційну скаргу, відмовитися від апеляційної скарги повністю або частково.

Зокрема згідно ч.1 ст.100 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу (подання), має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Відмова від апеляційної скарги –одностороннє волевиявлення скаржника, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги та на закриття порушеного позивачем процесу.

Відмова від апеляційної скарги є проявом принципу диспозитивності, але здійснюється під контролем суду.

Тому у разі відмови від апеляційної скарги (п.4 ч.1 ст.80 ГПК України) господарському суду слід керуватись абзацом шостим статті 22 ГПК України, тобто перевірити, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Оскільки дана відмова від апеляційної скарги не суперечить чинному законодавству та не порушує права й охоронювані законом інтереси позивача, відповідача, держави, то апеляційний господарський суд приймає цю відмову після роз”яснення наслідків цієї процесуальної дії.

Відмова від апеляційної скарги носить безумовний характер і відповідно тягне за собою припинення провадження по апеляційній скарзі, що виключає можливість повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Представники відповідача та третьої особи вимоги ухвали суду від 01.04.2008 р. в повній мірі не виконали, витребуваних судом документів не представили, письмові документальнообгрунтовані відзиви на апеляційні скарги позивача та Заступника прокурора Львівської області не подали, а в судовому засідання проти апеляційних скарг позивача та Заступника прокурора Львівської області усно заперечили та просять суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши 2 апеляційні скарги позивача, прокурора, відмову від апеляційної скарги відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, третьої особи, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2008 р. в справі № 10/401 слід залишити без змін, а 2 апеляційні скарги: Державного Львівського дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання і Заступника прокурора Львівської області - без задоволення. Провадження по розгляду апеляційної скарги ВАТ «Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить»припинити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

24.12.2007 р. Державний Львівський дослідно-експериментальний завод технічного обладнання звернувся до місцевого господарського суду з позовом до ВАТ «ЕКТІавтопром»за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –ВАТ «Львівобленерго»про визнання договору про спільне використання технологічних електромереж № 8-Е від 30.11.2007 р. та додатків до нього між ВАТ «Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить»і Державним Львівським дослідно-експериментальним заводом технологічного обладнання таким, що укладений в редакції, погодженій останнім, відповідно до протоколу розбіжностей від 04.12.2007 р.

В процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач заявою від 06.02.2008 р. № 50 (вх. № 2762 від 06.02.2008 р.) (а.с.4-6, Том 2) змінив предмет спору та просив суд визнати договір про спільне використання технологічних електромереж № 8-Е від 12.12.2007 р. з додатками до нього між ВАТ «Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить»та Державним Львівським дослідно-експериментальним заводом технологічного обладнання в редакції, запропонованій останнім, таким, що укладений.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з абз.4 п.1.7 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 N 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 N 910) основний споживач, яким визначено відповідача у справі, не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, субспоживачам або постачальникам електричної енергії в укладенні (переукладенні) договорів про спільне використання технологічних електричних мереж споживача або про технічне забезпечення електропостачання споживача, відмовляється від укладення договору про спільне використання технологічних мереж. Згідно з абзацами другим та третім пункту 1.10 Правил електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності, забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж. Відповідно до абзацу четвертого пункту 1.7 Правил основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, субспоживачам або постачальникам електричної енергії у разі дотримання ними вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договорів про спільне використання технологічних електричних мереж споживача або про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Господарськими судами встановлено, що при розгляді пропозицій іншого учасника проекту договору щодо врегулювання розбіжностей обидві сторони не дотримувалися строків, встановлених статтею 181 ГК України.

Отримавши 5 квітня 2004 року від відповідача протокол узгодження розбіжностей, позивач за власної ініціативи передав в травні 2004 року переддоговірний спір до господарського суду і за цієї обставини, навіть за умов подальших змін предмету і підстав позову, вимога вважати пропозиції позивача прийнятими не відповідає вимогам пункту 7 статті 181 ГК України.

Місцевим господарським судом встановлено, що в зв‘язку з закінченням терміну дії договору № 1-Е від 30.12.2004 р., укладеним між ВАТ «ЕКТІавтопром» про спільне використання технологічних мереж, відповідач листом від 30.11.2007 р. № 517/171 направив на адресу позивача два примірника договору про спільне використання технологічних електромереж № 8-Е від 30.11.2007 р. та додатків до нього, при цьому проект договору зі сторони відповідача не був підписаний та не скріплений печатками підприємства.

Додатком № 6 до проекту договору № 8-Е від 30.11.2007 р. відповідач визначив розмір приєднаної потужності електроустановок позивача на рівні 55,0 кВт.

Позивач листом від 04.12.2007 р. № 219 направив відповідачу два примірники протоколу розбіжностей до вказаного договору, в якому в додатку № 6 договору слова та цифри 55,0 кВА (кВт) пропонував замінити на 150 кВА(кВт).

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, не отримавши згоди чи заперечення в письмовій формі протоколу розбіжностей, позивач листом № 223 від 12.12.2007 р. направив в порядку статті 181 ГК України відповідачу два примірника свого проекту договору про спільне використання технологічних мереж № 8-Е від 12.12.2007 р., підписаних керівником підприємства та скріплених печаткою підприємства, а також додатки до цього договору № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.

Виходячи зі змісту статті 181 ГК України, у випадку, якщо сторона, яка отримала проект договору, має намір укласти договір, але не згодна з окремими його умовами, вона складає два примірника протоколу розбіжностей разом із підписаним договором. Водночас відповідь про згоду укласти договір на інших умовах, шляхом направлення своїх примірників проекту такого договору, вважається не акцептом, а новою офертою, тобто пропозицією укласти договір на запропонованих умовах (ст. 646 ЦК України).

Загальний порядок укладення господарських договорів врегульований статтею 181 ГК України, пунктом 2 якої встановлено, що проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

За змістом статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до вимог пунктів 4 і 5 статті 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов’язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Отже, умовою застосування до спірних правовідносин правила пункту 7 статті 181 ГК України є відмова сторони, яка одержала протокол розбіжностей, передати протягом двадцяти днів спір до суду.

Зазначене вказує на те, що відповідно до вимог ст.181 ГК України на вирішення господарського суду може бути передано переддоговірний спір про врегулювання розбіжностей, які виникли між сторонами при укладенні договору.

Разом з цим матеріалами справи не підтверджується те, що відповідач, отримавши нову оферту від позивача укласти з ним запропонований в редакції останнього договір про спільне використання технологічних мереж № 8-Е від 12.12.2007 р., до моменту звернення з позовом (24.12.2007 р.) направив протокол розбіжностей, що б дало підстави в разі непогодження умов такого протоколу передати спір на вирішення до суду.

Виходячи зі змісту статті 22 ГПК України, яка надає право позивачу до прийняття рішення у справі змінити предмет позову, в контексті з вимогами, визначеними статтею 1 ГПК України, згідно якої умовою звернення до господарського суду з позовом є порушення на момент подання позовної заяви прав та охоронюваних законом інтересів позивача, змінена матеріально-правова вимога до відповідача повинна існувати на момент звернення з первісною вимогою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір на розгляд суду був переданий до спливу 20-ти денного строку, визначеного ст.181 ГК України.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично існує не переддговірний спір, а спір про право на технологічні мережі, а саме: ТП-728, про що свідчить подана позивачем суду апеляційної інстанції ухвала Господарського суду Львівської області від 29.03.2008 р. про порушення провадження у справі № 15/122 за позовом Заступника прокурора Львівської області в особі держави в інтересах Міністерства промислової політики України до ВАТ «Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить»про визнання права право власності за державою в особі Міністерства промислової політики України на трансформаторну підстанціяю ТП-728 по вул. Зеленій, 115-Б у місті Львові, інвентарний номер 620 на праві повного господарського відання за Державним Львівським дослідно-експериментальним заводом технологічного обладнання та витребування з чужого незаконного володіння ВАТ «ЕКТІавтопром» шляхом зобов‘язання ВАТ «ЕКТІавтопром»передати трансформаторну підстанціяю ТП-728 по вул. Зеленій, 115-Б у місті Львові Державному Львівському дослідно-експериментальному заводу технологічного обладнання за актом приймання-передачі в 3-х денний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

В матеріалах даної справи відсутні беззаперечні докази правової приналежності спірних технологічних мереж, в тому числі і ТП-728, як позивачу, так і відповідачу у справі, при цьому в судовому засіданні представник відповідача та представники третьої особи як на підставу набуття права власності на ТП-728 за ВАТ «ЕКТІавтопром»посилаються на те, що така трансформаторна підстанція становить єдине ціле з нежитловим приміщенням 1-го поверху будинку лабораторного корпусу (літера «Б-4»), право власності в свою чергу на яке набуте відповідачем в процесі приватизації Інституту «ЕКТІавтопром», однак з долучених відповідачем до матеріалів справи договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.10.2006 р., укладеного між ТОВ «Спільне Українсько-німецьке підприємство «Укрмедмаркет»та фізичною особою Свіргуновою О.М., посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Шапіто І.В 20.10.2006 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 451 (а.с.198, Том 1), та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»30.10.2006 р., реєстраційний номер 3854338 (а.с.199, Том 1) вбачається, що власником нежитлового приміщення, в якому розміщена трансформаторна підстанція ТП-728, на даний час є Свіргунова Ольга Миколаївна, а тому, не вирішивши спір про право на технологічні мережі, відсутні правові підстави для звернення з позовом про врегулювання переддоговірних розбіжностей на використання таких мереж.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ч.6 ст.22, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.99, 100, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2008 р. в справі № 10/401 залишити без змін, а 2 апеляційні скарги: Державного Львівського дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання і Заступника прокурора Львівської області - без задоволення.

2. Провадження по розгляду апеляційної скарги ВАТ «Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить»припинити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                      М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин