ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2008 р.

Справа 46/39

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Полігафічні Системи”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Прінт-Експрес”

про

стягнення 66 111,04 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача

Мудрак Т.В. — представник за довіреністю від 21.01.2008 р.

від відповідача

не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Поліграфічні системи” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Прінт-Експрес” з позовом від 05.02.2008 р. про стягнення 64 639,07 грн. заборгованості за поставлений товар відповідно до договору № 061006/PS від 06.10.2006 р. та 1 471,97 грн. пені. На підтвердження заявлених вимог позивачем приєднано до позовної заяви копії накладних про передачу товару, довіреностей на отримання товарино-матеріальних цінностей, розрахунок пені з врахуванням сум часткових проплат.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2008 р. № 46/39, розгляд якої призначено на 17.03.2008 р.

17.03.2008 р. розгляд справи було відкладено на 31.03.2008 р. за клопотанням представника відповідача з метою належної підготовки до розгляду спору по суті та подання витребуваних документів.

31.03.2008 р. судове засідання у справі № 46/39 не відбулося через перебування судді на лікарняному та було призначене на 14.04.2008 р. (ухвала від 02.04.2008 р. в матеріалах справи).

14.04.2008 р. розгляд справи було відкладено на 05.05.2008 р. через неявку в засідання представника відповідача.

25.04.2008 р. позивачем направлено до суду заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, відповідачем —заяву про визнання позову та розстрочку виконання рішення.

У заяві позивача від 25.04.2008 р. останній повідомляє про проведення відповідачем часткових розрахунків за переданий товар, на підтвердження чого надає витяг з банківського рахунку про розрахункові операції та зменшує, у зв’язку з цим, розмір заявленої до стягнення суми боргу, яку, разом з нарахованою пенею в сумі 2 829,24 грн., просить стягнути з відповідача.

Відповідач в заяві від 25.04.2008 р. також підтвердив перерахування коштів на рахунок позивача та визнав розмір заборгованості в сумі 33 128,31 грн. і 2 829,24 грн. пені, а крім того, просив суд розстрочити виконання рішення через незадовільний майновий стан підприємства, надавши графік платежів.

У судове засідання, що відбулося 05.05.2008 р., відповідач не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причину нез’явлення свого представника відповідач суд не повідомив.

Представник позивача вказав, що ознайомлений з вимогою відповідача про розстрочення виконання рішення та не заперечує проти її задоволення.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

06.10.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Полігафічні Системи” в якості постачальника та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прінт-Експрес” в якості покупця укладено договір № 061006/PS за умовами якого позивач зобов’язався поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов’язався прийняти і своєчасно оплатити поліграфічні видаткові матеріали (товар) на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п. 1.2 договору асортимент, кількість і ціна товару визначаються сторонами при формуванні замовлення на кожну партію товару і вказуються в рахунках-фактурах постачальника або ж специфікаціях до даного договору. Рахунок-фактура, а також підписані представниками сторін накладні прирівнюються до специфікацій, які є невід’ємною частиною договору.

Виходячи з ст. 2.1 договору оплата за поставлений товар проводиться покупцем протягом 45 календарних днів від дати поставки в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Матеріалами справи, а саме, накладними № 10794401/1/1 від 13.09.2007 р. на суму 5 911,50 грн., № 1092240/1/1 від 28.09.2007 р. на суму 4 044,28 грн., № 1095969/1/1 від 03.10.2007 р. на суму 8 258,15 грн., № 1107283/1/1 від 17.10.2007 р. на суму 5 512,50 грн., № 1116263/1/1 від 26.10.2007 р. на суму 7 284,90 грн., № 1123544/1/1 від 02.11.2007 р. на суму 6 366,18 грн., № 112925/1/1 від 09.11.2007 р. на суму 1 371,19 грн., № 1129304/1/1 від 09.11.2007 р. на суму 209,00 грн., № 1134309/1/1 від 16.11.2007 р. на суму 4 290,32 грн., № 1140924/1/1 від 22.11.2007 р. на суму 6 840,77 грн., № 1148385/1/1 від 29.11.200 7р. на суму 4 063,50 грн., № 11534751/1/1 від 05.12.2007 р. на суму 346,50 грн., № 1153277/1/1 від 05.12.2007 р. на суму 3 465,50 грн., № 1159615/1/1 від 11.12.2007 р. на суму 6 677,88 грн. та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей стверджується, що позивачем передано, а відповідачем отримано товарів на загальну суму 64 639,07 грн.

В порушення взятих на себе зобов’язань відповідач, до моменту порушення провадження у даній справі, не сплатив позивачу вартість товару, а лише 27.03.2007 р., 15.04.2007 р. та 22.04.2007 р. перерахував 25 055,55 грн. (копія банківської виписки в матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Аналіз правовідносин сторін та наведених норм законодавства дає підстави стверджувати, що між сторонами існують відносини, що регулюються нормами про договір купівлі-продажу.

Зважаючи на подані сторонами заяви від 25.04.2007 р. позивач просить стягнути з відповідача 33 128,31 грн. боргу, а відповідач визнає вказану суму.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають повному задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач також просить стягнути з відповідача 2 829,24 грн. пені за час прострочення грошового зобов’язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Пунктом 8.1 договору сторони погодили, що в разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець за вимогою продавця сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок розміру пені за час прострочення виконання грошового зобов’язання, наведений позивачем в розрахунку, вміщеному у позовній заяві, перевірений та приймається судом та визнаний відповідачем, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 49 якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита. У ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального України передбачено, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при задоволенні позову покладаються на відповідача.

У відповідності до заяви від 25.04.2008 р. відповідач погоджується відшкодувати позивачу 669,81 грн. державного мита та 118, грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також просить розстрочити виконання судового рішення до 15.06.2008 р. шляхом сплати 7 128,00 грн. до 15.05.2008 р., 8 000,00 грн. до 26.05.2008 р., 10 808,50 грн. до 04.06.2008 р., та 10 808,55 грн. до 15.06.2008 р.

Виходячи з положень ст. 83-84 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення господарський суд може розстрочити виконання рішення у разі наявності обставини, що ускладнюють його виконання, вказавши про це у його тексті.

Враховуючи посилання відповідача на незадовільний майновий стан та думку представника позивача суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення в порядку, визначеному відповідачем.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Прінт-Експрес” (03148, м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних, 9, ідентифікаційний код 31169944) 33 128 (тридцять три тисячі сто двадцять вісім) грн. 31 коп. боргу, 2 829 (дві тисячі вісімсот двадцять дев’ять) грн. 24 коп. пені, 669 (шістсот шістдесят дев’ять) грн. 81 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Встановити порядок виконання судового рішення шляхом розстрочення платежу, а саме, шляхом сплати 7 128 (семи тисяч ста двадцяти восьми) грн. до 15.05.2008 р., 8 000 (восьми тисяч) грн. до 26.05.2008 р., 10 808 (десяти тисяч восьмиста восьми) грн. 50 коп. до 04.06.2008 р. та 10 808 (десяти тисяч восьмиста восьми) грн. 50 коп. до 15.06.2008 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                          С.В. Шабунін

справа № 46/39

05.05.08

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігафічні Системи"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт-Експрес"

про стягнення 66 111,04 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Шабунін С.В.