ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "24" квітня 2008 р. по справі № 01/30-75

за позовом релігійної громади «Нове життя» євангельських християн-баптистів, м.Луцьк

до Луцької міської ради

про визнання права власності

Суддя Якушева І.О.

Представники:

від позивача: Олейник І.Ю. (дов. від 13.03.2008р.)

від відповідача: Бірюк І.В. (дов. №1.1.-8/1183 від 1.04.2008р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві на підставі ст.ст.331, 376 Цивільного кодексу України просить встановити за релігійною громадою «Нове життя» євангельських християн-баптистів право власності на нерухоме майно – молитовний будинок, загальною площею 2298,2 м.кв. та будівлю гаража, загальною площею 76,3 м.кв., що знаходяться у м.Луцьку по вул.Конякіна, 15а.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що молитовний будинок та гараж знаходяться на земельній ділянці площею 5194 кв.м., яка надана релігійній громаді на підставі договору оренди терміном на 25 років. За замовленням релігійної громади Українським НДІ "Діпромісто" було розроблено проект молитовного будинку та гаража. Будівництво проведено без отримання дозволу Луцької міської ради.

На підтвердження відсутності порушення будівельних норм та правил позивач посилається на те, що проект будівництва був погоджений головним архітектором м.Луцька, надає господарському суду заключення малого підприємства "ЛОКО" про відповідність самочинного будівництва молитовного будинку і гаража на вул.Конякіна, 15-а у м.Луцьку діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та уточнив позовні вимоги: просить визнати за релігійною громадою «Нове життя» євангельських християн-баптистів право власності на нерухоме майно – молитовний будинок, загальною площею 2298,2 м.кв. та будівлю гаража, загальною площею 76,3 м.кв., що знаходяться у м.Луцьку по вул.Конякіна, 15а.

Відповідач в поясненні, представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнали, вважають, що відсутній предмет спору і тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі слід припинити, посилаючись на таке:

- відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач не зазначає у позовній заяві, яким чином було порушено його право власності Луцькою міською радою і чи взагалі він звертався для того, щоб отримати відповідні дозволи і ввести в експлуатацію об'єкти нерухомості;

- позивачем було побудовано будівлю молитовного будинку загальною площею 2298,2 кв. м та гараж. Виконавчим комітетом Луцької міської ради дозвіл на будівництво молитовного будинку та гаража не надавався і відповідно позивачем не був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт, лише після отримання якого можна приступати до будівництва.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування та забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом.

Нормою ст.376 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Цивільним кодексом України визначено умови, за яких самочинно збудований об'єкт нерухомості може бути оформлений у власність особи як такий, що споруджений правомірно :

а)          надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже самочинно збудоване нерухоме майно і прийняття судом рішення про визнання права власності за цією особою;

б)          на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У цьому випадку відповідно до ч. 6 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, розмір яких може визначатись за погодженням сторін або в судовому порядку.

Земельна ділянка на якій розміщена будівлі молитовного будинку так гаража знаходяться у позивача на праві оренди, але її власником є територіальна громада міста Луцька, право власності якої здійснює Луцька міська рада.

Відповідно до ч.4 ст.376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, нова реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій»

При здійсненні будівництва в порядку визначеному законом проект, який виготовляється вже після отримання дозволу на будівництво має бути погоджений головним архітектором згідно ст.7 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме проект об'єкта архітектури має бути завірений підписом і особистою печаткою архітектора.

Крім того відповідно до ст.11 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» потрібен висновок санітарно-гігієнічної експертизи, проведення якої є обов'язковим для визнання будівництва правомірним.

Також відповідно до ст.10 Закону України «Про пожежну безпеку» необхідно отримати висновок експертизи відповідності документації та об'єктів нормативним актам з пожежної безпеки.

Позивачем було надано експертний висновок від 17.01.2008р. щодо відповідності даного будівництва усім державним будівельним, санітарним-епідеміологічним та протипожежним нормам, хоча в ліцензії №146244 від 18.12.2006р. не зазначено, що дане підприємство може надавати висновки, щодо відповідності будівництва санітарним-епідеміологічним та протипожежним нормам, а також даний висновок не погоджений архітектором і не містить графічних додатків.

Закон України "Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування" визначає, що підприємства, їх об'єднання, установи та організації незалежно від форм власності, які здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та капітальному ремонту виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і підрядчика, несуть відповідальність у вигляді штрафу за проведення будівельних робіт без дозволу на їх виконання або без затвердженої проектної документації - у розмірі п'ятдесяти відсотків вартості цих робіт.

Позивачем було скоєно правопорушення у сфері містобудування, за яке законодавством передбачена відповідальність і тому за правопорушником, який не був притягнутий до відповідальності не можна визнати право власності на дані об'єкти нерухомості;

- позивачем до позовної заяви додані копії технічних паспортів на будівлю гаража та молитовний дім в яких немає відмітки про те, що дані об'єкти збудовані самочинно. Отже, слід вважати, що дані об'єкти нерухомості є незавершеним будівництвом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, право власності на нерухоме майно виникає у момент завершення будівництва та прийняття його до експлуатації відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Даний Порядок визначає основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва.

Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчим комітетом Луцької міської ради, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Підписаний і затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є підставою для укладення договорів про постачання на цей об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів води, газу, тепла та електроенергії і включення даних про цей об'єкт до державної статистичної звітності.

Реєстрація права власності на нерухоме майна здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5.

Це Тимчасове положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав.

Тимчасове положення діє на всій території України і є обов'язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності.

Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

5.02.2003р. між позивачем і Луцькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого релігійній громаді «Нове життя» Євангельських християн-баптистів було надано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку в м.Луцьку по вул. Конякіна, 15-а площею 5194 кв.м. для будівництва та обслуговування церкви.

За зверненням позивача Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто» (ліцензія серія АБ №223538 від 29.07.2005 р.) був розроблений проект молитовного будинку та гаражу.

Проект одержав позитивний висновок комплексної державної експертизи (вих..364 від 06.03.2007р.) Волинської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи та був погоджений Волинською обласною санепідемстанцією, що підтверджується висновком №5.1/17/ від 14.06.2006р., ГУ МНС України в Волинській області, що підтверджується експертним висновком від 29.01.2007р. за №04/584.

Після завершення будівництва проект, розроблений державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто», був погоджений головним архітектором міста Луцька реєстраційний №1579/352/1 від 02.03.2007р., про що свідчить штамп на проекті ( господарським судом в судовому засіданні було оглянуто оригінал плану розпланування території, що є складовою частиною робочого проекту).

Наведеним спростовуються доводи відповідача про порушення позивачем вимог статтей 9, 7 Закону України "Про архітектурну діяльність".

В листопаді 2007 року комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт на молитовний будинок та гараж.

Будівництво молитовного будинку та гаража було проведено позивачем без одержання дозволу Луцької міської ради на будівництво.

Загальні засади здійснення будівництва об'єктів нерухомості визначені ст. 375 Цивільного кодексу України.

Недотримання особами, що здійснюють будівництво, вимог, передбачених ст. 375 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання такого будівництва самочинним, незважаючи на відсутність відмітки про це в технічному паспорті на будівлю.

Підстави для визнання такого будівництва самочинним визначені ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України, згідно з якою самочинним вважається будівництво, яке було здійснене: на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даному випадку земельна ділянка була надана позивачу в оренду саме для будівництва та обслуговування церкви.

У забудовника відсутній дозвіл на проведення будівельних робіт, що відповідно до п.1 ст.376 ЦК України, ст.211 Земельного кодексу України , п.5-1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 року №273, тягне за собою визнання такого будівництва самочинним.

За змістом пунктів 2, 3, 5 ст.376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом не встановлено порушення прав третіх осіб самочинним будівництвом позивача.

Відповідність самочинного будівництва молитовного будинку і гаража діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам підтверджується заключенням від 17.01.2008р., наданим малим підприємством "ЛОКО", згідно з яким технічний стан самочинно збудованого молитовного будинку та гаража на вул.Конякіна, 15-а у м.Луцьку в цілому задовільний, тріщин в несучих конструкціях не виявлено. Будівництво здійснено без порушення державних будівельних, санітарних і пожежних норм та правил: ДБН В.2.2-9-99 "Громадські будинки та споруди", ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об’єктів будівництва", ДБН 360-92* "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Згідно з ліцензією на будівельну діяльність серії АВ №146244 від 18.12.2006р. МП фірмі "Локо", зокрема, надається право на виконання обстеження та оцінку технічного стану будівельних конструкцій (визначення параметрів і необхідних характеристик матеріалів і конструкцій із застосуванням спеціального устаткування, приладів та апаратури на об’єктах і в лабораторіях), несучих конструкцій будівель та споруд.

Заперечення відповідача щодо виникнення у позивача права власності на об"єкт нерухомості на підставі ст. 331 Цивільного кодексу України не приймаються судом до уваги. Стаття 331 Цивільного кодексу України визначає підставу (спосіб) набуття права власності на новостворене майно та момент виникнення в особи права власності на новостворене нерухоме майно, що підлягає введенню в експлуатацію. Таким моментом є прийняття об'єкта до експлуатації.           Проте самочинно забудований об'єкт не може бути у встановленому законом порядку введений в експлуатацію та відповідно зареєстрований. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, оскільки будівництво було здійснено без дотримання передбаченого законом порядку його здійснення, тому і не може бути законною підставою для виникнення права власності на такий об'єкт.

Той факт, що позивач звертався до відповідача з проханням прийняти об"єкт в експлуатацію підтверджується його листом, який згідно з написом на ньому був зареєстрований в міській раді 14.09.2007р.

Листом №5988/11-24 від 11.10.2007р. відповідач повідомив позивача про необхідність подачі технічного паспорта на будівлю, виконавчої топографо-геодезичної зйомки, рішення міськвиконкому про дозвіл на будівництво, дозвіл інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт.

Посилання відповідача на норми законодавства, які регулюють порядок проведення реєстрації прав власності на майно безпідставні, оскільки предметом позовних вимог є лише визнання права власності на майно, вимога щодо його реєстрації відсутня.

Вчинення позивачем правопорушення у сфері містобудування, за яке законодавством передбачена відповідальність, не позбавляє права відповідача застосувати до позивача заходи відповідальності, проте сама по собі ця обставина не може бути підставою для відмови в позові про визнання права власності.

Заперечуючи проти визнання за позивачем права власності на майно, відповідач посилається на те, що позивач не зазначає, яким чином було порушено його право власності Луцькою міською радою. У зв"язку з цим вважає, що відсутній предмет спору і на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України просить провадження у справі припинити.

Проте позов про визнання права власності заявляється власником майна, права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються і відповідачами можуть виступати особи, які як заявляють про свої права на майно, так і не пред"являють таких прав, але не визнають за позивачем такого права, а тому судом відхилено доводи відповідача про припинення провадження у справі.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій позивача, судові витрати по справі на підставі ст.49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 331, 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати за релігійною громадою «Нове життя» євангельських християн-баптистів право власності на нерухоме майно - молитовний будинок загальною площею 2298,2 м.кв., будівлю гаража загальною площею 76,3 м.кв., що знаходяться в м. Луцьку по вул. Конякіна, 15- а.

Суддя                                                                                                              І.О.Якушева

Дата виготовлення повного тесту рішення: 25.04.2008р.

Суддя                                                    Якушева І. О.