ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.08 Справа № 22/142/08

Суддя Скиданова Ю.О.

м. Запоріжжя

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Юкон Мобіл” (01032, м. Київ, вул. О.Теліги, 17, офіс 86);

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Мобілайн” (69001, м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, 47, кв.47);

про стягнення заборгованості в сумі 185892,73 грн.

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Тагієва Т.В., довіреність № 15/1 від 20.07.2008 р.

від відповідача: не прибув.

Заявлені позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Мобілайн” 190892,73грн., які складаються з 175000,00грн. основного боргу, пені –11968,60грн. та 3924,13грн. - 10% річних.

Ухвалою господарського суду від 08.08.2008 р. порушено провадження у справі № 22/142/08, судове засідання призначено на 21.08.2008 р.

У судовому засіданні 21.08.2008 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення (за згодою представника позивача).

За клопотанням представника позивача судовий розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 21.08.2008р. представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, якою просить суд стягнути з відповідача 185892,73грн., які складаються з 170000,00грн. основного боргу, пені –11968,60грн. та 3924,13грн. - 10% річних. Своє клопотання мотивує тим, що відповідачем було частково погашено заборгованість в сумі 5000,00грн., що підтверджується карткою рахунком № 361 (копія міститься в матеріалах справи).

Заява відповідає вимогам ст. 22, 28 ГПК України, та приймається судом.

Судом розглядаються зменшені позовні вимоги.

В судовому засіданні 21.08.2008р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 01 вересня 2006 року між ТОВ “Юкон Мобіл” (надалі Позивач) та ТОВ “Мобілайн” (надалі - Відповідач) був укладений договір купівлі-продажу АВ/СТ/S № 1270/1 (надалі Договір). Згідно п. 1.1. Договору позивач зобов'язався продати та передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язався прийняти та сплатити товар по асортименту, у кількості та за цінами згідно з умовами договору. Відповідно до п. 4.3 Договору товар вважається переданим відповідачу в момент підписання представниками сторін видаткової накладної. Згідно з п. 5.1 Договору, відповідач зобов’язаний сплатити повну вартість отриманого товару на 14-ий календарний день після отримання товару на складі позивача. Оплата товару здійснюється на підставі рахунку –фактури, що передбачено п. 5.2 Договору. Станом на 30.09.2007р., згідно акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, відповідач мав заборгованість в сумі 303960,00грн. У зв’язку з чим 01.10.2007р. між сторонами було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору АВ/СТ/S № 1270-1 від 01.09.2006р., а саме було внесено зміни до розділу 5 “Оплата та умови заказу”, п. 5.1 Договору передбачає обов’язок відповідача сплатити повну вартість отриманого товару до 30.04.2008р. повна вартість товару складає 303960,00грн. Відповідачем заборгованість була погашена частково, та станом на час проведення судового засідання складає 170000,00грн. основного боргу, 11968, 60грн. пені та 3924,13грн. –10% річних від простроченої суми. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 21.08.2008р. не прибув, проти позову не заперечив, письмовий відзив на позов, витребувані ухвалами суду по справі документи і матеріали суду не надав, про причини можливої неявки уповноваженого представника суд не попередив. Заяв про розгляд справи у відсутності представника відповідача до суду не надходило. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали суду про порушення провадження по справі від 08.08.2008р.

Згідно з “Нормативами частоти обліку перевезення, доставки пошти, вилучення кореспонденції з поштових ящиків і основні контрольні строки опрацювання і доставлення поштових відправлень, періодичних видань”, затверджених наказом Міністерства зв’язку України № 115 від 05.08.1994р. зареєстрованим в МЮУ 29.08.1994 р., за № 205/415, контрольний строк проходження кореспонденції, що пересилається по мережі пошти, при її здачі відправником до 12 години не повинно перевищувати - між районними центрами області - три дні.

При здачі кореспонденції після 12 годин термін проходження поштового відправлення збільшується на один день.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, обов’язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Неявка відповідача чи його представника в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в попередніх ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов’язання не виконав, не скористався без поважних причин правом на захист своїх інтересів. Не надав суду відзив на позовну заяву чи доказів заперечення (при наявності таких), чи доказів виконання договірних зобов’язань.

У судовому засіданні 21.08.2008р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи та надані оригінали документів у їх сукупності, суд встановив, що 01 вересня 2006 року між ТОВ “Юкон Мобіл” (надалі Позивач) та ТОВ “Мобілайн” (надалі - Відповідач) був укладений договір купівлі-продажу АВ/СТ/S № 1270/1 (надалі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору позивач зобов'язався продати та передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язався прийняти та сплатити товар по асортименту, у кількості та за цінами згідно з умовами договору.

Асортимент товару визначено в додатку № 1 (копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п. 4.3 Договору товар вважається переданим відповідачу в момент підписання представниками сторін видаткової накладної.

Згідно з п. 5.1 Договору, відповідач зобов’язаний сплатити повну вартість отриманого товару на 14-ий календарний день після отримання товару на складі позивача.

Оплата товару здійснюється на підставі рахунку –фактури, що передбачено п. 5.2 Договору.

Згідно з п. 12.1 Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє протягом 1 року.

Станом на 30.09.2007р., згідно акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, відповідач мав заборгованість в сумі 303960,00грн.(копія міститься в матеріалах справи).

01.10.2007р. між сторонами було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору АВ/СТ/S № 1270-1 від 01.09.2006р., а саме було внесено зміни до розділу 5 “Оплата та умови заказу”, та п. 5.1 Договору викладено в наступній редакції: “5.1. Покупець зобов’язаний сплатити повну вартість отриманого Товару до 30.04.2008р. Повна вартість отриманого товару складає 303960,00грн. та оплачується згідно графіку”.

29.05.2008р. на адресу відповідача було направлено претензію № 176 з вимогою про сплату боргу на загальну суму 192141,92грн.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем заборгованість була погашена частково, що підтверджується матеріалами справи.

Часткова сплата товару підтверджує факт отримання цього товару.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що факт отримання товару позивачем доведений зібраними в матеріалах справи документами.

Станом на час судового розгляду спору за відповідачем рахується заборгованість по Договору в сумі 170000,00грн.

Документальних доказів погашення заборгованості у сумі 170000,00грн. відповідач суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором у сумі 170000,00гнр. слід визнати документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 11968,60грн.

ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України дає визначення неустойки, відповідно до якої неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові і разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно п.6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до п. 9.1 Договору за прострочення платежу відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що позивач розрахував пеню за період часу з 22.05.2008р. по 27.07.2008р. без врахування вимог закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” № 543/96-ВР від 22.11.1996р., тобто без урахування обмеження пені подвійною обліковою ставкою НБУ, яка діяла у період її нарахування.

Суд перерахував розмір пені за вказаний період часу з урахуванням вимог ст. 4 закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” та дійшов висновку, що стягненню з відповідача за вищевказаний період часу підлягає 7848,27грн. пені. Тобто в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 10% річних.

Згідно зі ст. 625 ГК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.2 Договору, у разі прострочення виконання зобов’язання передбаченого п. 5.1 Договору відповідач зобов’язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10% річних від простроченої суми.

Судом у судовому засіданні перевірено правильність нарахування 10% річних та встановлено, що вимоги в цій частині є законні і обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню судом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню застково.

Судові витрати відносяться на відповідача пропорційно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Мобілайн” (69001, м. Запоріжжя, пр. 40-річчя Перемоги, 47, кв.47, , р/р 1 АБ “Металург” м. Запоріжжя, МФО 313582) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Юкон Мобіл” (01032, м. Київ, вул. О.Теліги, 17, офіс 86, , р/р 8800 в АКІБ Укрсиббанк, МФО 351005) 170000(сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 7848(сім тисяч вісімсот сорок вісім)грн. 27 коп. - пені, 3924(три тисячі дев’ятсот двадцять чотири) грн. 13 коп. - 10% річних, 1817(одна тисяча вісімсот сімнадцять)грн. 72коп. державного мита, 112(сто дванадцять)грн. 10коп. витрат на сплату інформаційно технічного забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлене і підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 01.09.2008р.

Суддя                                                                       Ю.О. Скиданова