ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 15/277

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Коваленка М.В.,

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення

та постанову

господарського суду міста Києва від 29 січня 2008 року

Київського апеляційного господарського суду від 27 травня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 15/277

міста Києва

за позовом

Київської транспортної прокуратури в інтересах держави в особі дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до

дочірнього підприємства "Київський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про

визнання кредитором в сумі 1 565 316, 79 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" Белячкової О.В.,

ДП "Київський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Святогора О.А.

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2007 року Київська транспортна прокуратура в інтересах держави в особі дочірньої компанії "Укртрансгаз" національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі –позивач, ДК "Укртрансгаз"), на підставі ст. 112 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Київське обласне управління по будівництву, ремонту та експлуатації автомобільних доріг" в особі ліквідаційної комісії (далі – відповідач, ДП "Київський облавтодор") про визнання кредитором відповідача із сумою вимог 1 565 316, 79 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29 січня 2008 року (суддя Хоменко М.Г.) позивачу у позові відмовлено на тій підставі, що він не звертався із заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство відповідача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 травня 2008 року (судді: Отрюх Б.В. –головуючий, Бондар С.В., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись з винесеними у справі рішеннями ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та постанову судів попередніх інстанцій і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов про визнання ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" кредитором ДП "Київський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на суму 1 565 316, 79 грн. та зобов'язати ліквідаційну комісію включити його до реєстру вимог кредиторів з вказаною сумою.

На думку заявника касаційної скарги, судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 14, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (далі –Закон № 2343-XII), ст.ст. 61, 112 ЦК України.

За розпорядженням виконуючого обов'язки голови судової палати з розгляду справ про банкрутство Вищого господарського суду України від 29 вересня 2008 року розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Коваленка В.М. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою господарського суду міста Києва від 14 березня 2006 року було порушено провадження у справі № 43/212 про банкрутство ДП "Київський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про що 12 серпня 2006 року в газеті "Урядовий кур'єр" № 150 було опубліковано оголошення.

Як зазначено у касаційній скарзі позивача, він звернувся до суду з позовом з тих підставі, що його кредиторські вимоги до банкрута є безспірними та підтверджені ухвалою господарського суду міста Києва від 11 травня 2004 року про поворот виконання рішення Арбітражного суду міста Києва від 6 грудня 2000 року у справі № 15/525, відповідним наказом суду та постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва № 535/5 про відкриття виконавчого провадження, листом відповідача від 22 липня 2005 року про підтвердження суми боргу та мировою угодою, укладеною між вказаними сторонами і затвердженою судом 9 серпня 2005 року.

В обгрунтування касаційної скарги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" вказує, що лише 18 квітня 2007 року йому стало відомо про рішення ліквідаційної комісії відповідача від 4 жовтня 2004 року, яким його кредиторські вимоги було відхилено.

Вказане посилання позивача в касаційній скарзі свідчить про те, що заявлені вимоги кредитора до боржника є конкурсними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку ч. 1 ст. 14 Закону № 2343-ХІІ.

Винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в позовному провадженні, факт визнання заборгованості боржником, звернення кредитора із заявою з грошовими вимогами до боржника у ліквідаційній процедурі на підставі ст. 111 ЦК України не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону № 2343-ХІІ.

Під час розгляду справи судами встановлено, що ДК "Укртрансгаз" із заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство ДП "Київський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до суду не зверталась.

Частиною 2 ст. 14 Закону № 2343-ХІІ визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ЦК, ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону № 2343-ХІІ, як спеціального нормативно-правового акта, тому кредиторські вимоги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" у даній справі є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв’язку із наведеним колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відмову позивачу у визнанні його кредитором відповідача в порядку ст.ст. 111, 112 ЦК України.

Оскільки, оскаржувані рішення прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і є законними, підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 травня 2008 року та рішення господарського суду міста Києва від 29 січня 2008 року у справі № 15/277 залишити без змін.

Головуючий В. Коваленко

Судді                                                    А. Заріцька

Л. Продаєвич