СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.10.08
Справа№ 15/252а

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Костів Т.С.

при секретарі Качур Ю.

за
участю представників сторін:

Від
позивача - ХХХХХХ (довіреність №04/15-1730 від 15.10.2007 р.) -
представник

Від відповідача -не з'явився

Від третьої особи -ХХХХХХХ
(довіреність б/н, б/д) - представник

розглянув матеріали позовної заяви
Пустомитівської районної державної адміністрації, м. Пустомити, Львівська
область, до Фермерського господарства "Байдалка", с. Сокільники,
Львівська область, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору -Фермерського господарства
“Брати-3”, с. Сокільники, Львівська область, про
скасування державної реєстрації Фермерського господарства "Байдалка"
та його ліквідацію.

Суть спору:  позовну заяву подано
Пустомитівською районною державною адміністрацією, м. Пустомити до Фермерського
господарства "Байдалка", с. Сокільники, за участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
-Фермерського господарства “Брати-3”, с. Сокільники, Львівська область, про
скасування державної реєстрації фермерського господарства "Байдалка"'
та його ліквідацію як юридичної особи.

Провадження у справі було відкрито
31.08.2007 р. та призначено розгляд справи на 20.09.2007 р. Розгляд справи
неодноразово відкладався з мотивів, викладених в ухвалах суду від 20.09.2007
р., 16.10.2007 р.. Ухвалою суду від 25.10.2007 р. було зупинено провадження у
справі. Провадження у справі було поновлено та ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.08.2008 р. було призначено справу до розгляду на
26.08.2008 р. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду
від 26.08.2008 р., 02.10.2008 р..

Представникам сторін роз'яснювались
їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС
України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

В судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, заяві
про уточнення позовних вимог. Ствердив, зокрема, що у 2003 р. відповідачу було
надано у постійне користування земельну ділянку площею 4 га на території
Сокільницької сільської ради для ведення селянського фермерського господарства
та видано державний акт про право постійного користування землею серія НОМЕР_1.
У 2003 р. відповідач подав заяву про вилучення у нього з постійного
землекористування   зазначеної земельної
ділянки. Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації
№402 від 11.09.2003 р. право постійного землекористування відповідача було припинено,
а 09.02.2006 р. між позивачем та фермерським господарством "Брати"
було укладено договір оренди даної земельної ділянки терміном на 10 років. Тим
не менш, відповідач 17.07.2007 р. зареєстрував фермерське господарство
"Байдалка" на підставі документів, серед яких знаходився державний
акт на право користування землею серіяНОМЕР_1 від 1993 р.. З врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог просить визнати недійсним запис №1 про проведення
державної реєстрації фермерського господарства "Байдалка" через
порушення закону, допущені при створенні юридичної особи.

Представник відповідача позов
заперечив з мотивів, зазначених у поясненні та клопотанні. Визнавши факт подачі
разом із пакетом документів для реєстрації фермерського господарства
"Байдалка" державного акту на право користування землею серіяНОМЕР_1
від 1993 р., заперечив припинення у позивача права користування земельною
ділянкою, ствердив, що розпорядження голови Пустомитівської районної державної
адміністрації №402 від 11,09.2003 р., на підставі якого за твердженням позивача
у відповідача припинилось право постійного користування земельною ділянкою,
оскаржене у встановленому законом порядку до Пустомитівського районного суду і
провадження по цій справі було відкрито ухвалою Пустомитівського районного суду
від 13.09.2007 р. Просить відмовити у позові.

Представник третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору позов
підтримав з мотивів, зазначених у поясненнях. Посилається на відсутність у
відповідача на дату реєстрації фермерського господарства права власності чи
користування на земельну ділянку, що, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
“Про фермерське господарство” є підставою для державної реєстрації.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

17.07.2007 р. було проведено
державну реєстрацію фермерського господарства "Байдалка", що
підтверджується статутом, довідкою №593 з Єдиного державного реєстру
підприсмств та організацій України (ЄДРПОУ). У зв'язку із цим в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців було зроблено
запис №1 про реєстрацію відповідача, що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

Відповідно до ст. 8 Закону України
“Про фермерське господарство”, лише після одержання державного акта на право
власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки
та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації.
Державна реєстрація фермерського господарства здійснюється у виконавчому
комітеті міської, районної у місті ради або в районній, районних міст Києва і
Севастополя державних адміністраціях за місцем проживання особи або
місцезнаходженням земельної ділянки. Для державної реєстрації фермерського
господарства голова фермерського господарства або уповноважена ним особа
особисто або поштою (рекомендованим листом) подає до органу державної
реєстрації необхідні документи, у т.ч. копію документа, що засвідчує наявність
у громадянина на праві власності чи оренди земельної ділянки
сільськогосподарського призначення.

З матеріалів справи випливає та
відповідачем визнано у поясненні по справі, що серед документів, які подавались
державному реєстратору для проведення державної реєстрації фермерського
господарства "Байдалка", подавалась копія державного акту на право
користування землею серіяНОМЕР_1 від 1993 р., виданого ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 4,0 га.

Згідно із ч. 6 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", у разі державної реєстрації фермерського господарства. крім
документів, які передбачені в ч. 1 вказаної статті, додатково подається копія
державного акта на право приватної власності засновника на землю або копія
Державного акта на право постійного користування землею засновником, або
нотаріально посвідчена копія договору про право користування землею
засновником, зокрема, на умовах оренди.

Позивач посилається па відсутність
у відповідача права постійного користування зазначеною земельною ділянкою,
оскільки таке було припинене на підставі Розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації №402 від 11.09.2003 р. ''Про припинення права
постійного користування земельною ділянкою наданою для ведення селянського
фермерського господарства гр. ОСОБА_1на території Сокільницької сільської
ради". У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України, право
користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача
припиняється на підставі рішення власника земельної ділянки за заявою
землекористувача.

З матеріалів справи вбачається, що
29.08.2003 р., до дати державної реєстрації відповідача, ОСОБА_1 звертався до
відповідного органу із заявою про припинення права землекористування та передачу
земельної ділянки до земель запасу. У відповідності із ч. 3 ст. 142 ЗК України,
розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації №402 від
11.09.2003 р. “Про припинення права постійного користування земельною ділянкою
наданої для ведення селянського фермерського господарства гр.. ОСОБА_1 на
території Сокільницької сільської ради, право постійного користування земельною
ділянкою відповідача було припинено, у зв'язку із чим були внесені відповідні
зміни у земельно-облікові документи, що підтверджується листом №757 від
06.08.2007 р. Пустомитівського районного відділу земельних ресурсів.
Відповідно, право постійного користування земельною ділянкою у ОСОБА_1
припинилось. Ст. 140 ЗК України не пов'язує припинення права користування земельною
ділянкою із датою здачі відповідного державного акту. Відповідно, державна
реєстрація фермерського господарства "Байдалка" була проведена після
припинення права користування земельною ділянкою, тобто, всупереч закону, у
зв'язку із чим було винесено окрему ухвалу.

03.02.2006 р. було винесено
розпорядження №52 голови Пустомитівської районної державної адміністрації “Про
передачу земельної ділянки в оренду фермерському господарству “Брати” для
ведення фермерського господарства на території Сокільницької сільської ради за
межами населеного пункту”, на підставі якого 09.02.2006 р. був укладений
відповідний договір оренди земельної ділянки площею 3,8893 га. Сторони визнали,
що в оренду фермерському господарству “Брати” була передана земельна ділянка,
яка раніше належала на праві постійного користування ОСОБА_1. Фермерське
господарство “Брати-3” було зареєстроване 22.03.2006 р., що підтверджується
довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців.

Відповідно до ст. 1 Закону України
“Про фермерське господарство”, фермерське господарство є формою підприємницької
діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання
виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та
реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 38 Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”,
допущені при створенні юридичної особи порушення, які не можна усунути, є
підставою для визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації,
що, у свою чергу, є підставою для постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України,
права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом
застосування адміністративно-господарських санкцій. Однак, з норм ст. 13 Закону
України “Про місцеві державні адміністрації” не вбачається права позивача
звертатись із позовом про визнання недійсними записів про проведення державної
реєстрації. Посилання на те, що позивачу надано право, зокрема, вирішувати
питання використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля, не стосується
даної справи, оскільки, як вбачається з ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2008 р. у справі №22а-3275/08 (22а-6824/07),
із предметом спору по даній справі питання користування земельною ділянкою,
наданою для ведення фермерського господарства, не пов'язане.

Згідно із ст. 7 Закону України “Про
місцеві державні адміністрації”, правовий статус місцевих державних
адміністрацій встановлюється Конституцією України, цим законом та іншими
законами України. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються
Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а
районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями
та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради
міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України,
у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання
нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити
певні дії; тощо. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2
КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи бездіяльності
на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а й чи вчинені вони з використанням повноважень з тією метою,
з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин,
що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо і своєчасно.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Керуючись ст.ст. 2, 11,
69-71, 86, 94, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили у
відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у
порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя