ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05.06.08р.

Справа № А9/165-08(А1/39-08)

За позовом Нікопольської районної державної адміністрації, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

Третя особа-1 Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл - Україна", м. Київ

Третя особа-2 Придніпровська сільська рада Нікопольського району, с.Придніпровське Нікопольського району Дніпропетровської області

про визнання протиправними та скасування рішень

Суддя Подобєд І.М.

Секретар судового засідання Бобир Ю.В.

Представники сторін:

Від позивача – Безродний Ю.В., довіреність № 1483 від 13.07.07р.Від відповідача – Міщенко І.В. – довіреність № 11/08/0222-273 від 04.02.08р.

Від третьої особи-1 – представник не з’явився

Від третьої особи-2 – представник не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольська районна державна адміністрація звернулась у 2008 році до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Нікопольської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Нікопольської міської ради:

-          від 16.12.05р. №10-31/ІУ „Про надання дозволу приватному підприємству „Лукойл-Україна” на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м’ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції;

-          від 16.12.05р. №11-31/ІУ „Про надання дозволу приватному підприємству „Лукойл-Україна” на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (навпроти м’ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції;

-          від 07.07.06р. №52-3/У „Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м’ясокомбінату);

-          від 07.07.06р. №51-3/У „Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” земельної ділянки по вул. К. Лібкнехта (район м’ясокомбінату ліворуч).

-          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані рішення Відповідача порушують права Нікопольської районної державної адміністрації по розпорядженню землями державної власності.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що Нікопольська міська рада не є юридичною особою, отже не може бути відповідачем по даній справі. Окрім того, вважає, що Позивач пропустив встановлений ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Вказує, що оспорювані Нікопольською державною адміністрацію рішення були прийняті 16.12.2005р. та 07.07.2006р., тому, посилаючись на ст. 21 ГПК України, ст. ст. 49, 51, 71 КАС України, просить повністю відмовити Позивачу у позовних вимогах.

Залучене до участі у справі Підприємство з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна у якості Третьої особи-1 на стороні Відповідача без самостійних вимог на предмет спору” пояснень у справі щодо суті спірних правовідносин не надало. Як вказувала представник Третьої особи-1 Брагина Н.А. будь-які документи, які підтверджують залучення підприємства з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” до участі у цій справі на підприємство не надходили, тому у цього підприємства відсутні підстави для надання суду будь-яких пояснень.

Оскільки вказані Третьою особою-1 обставини не можуть бути визнані судом як поважні причини для не прибуття в судове засідання уповноваженого представника, суд вважає відсутніми перешкоди для розгляду даної справи по суті спору.

Залучена до участі у справі Придніпровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області у якості третьої особи-2 на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору підтримує заяву Позивача та просить позов задовольнити в повному обсязі з тих підстав, що спірні земельні ділянки розташовані за межами м. Нікополя та відносяться до земель державної власності на території Придніпровської сільської ради. Вказує, що це твердження підтверджується тим, що одна з ділянок в районі м’ясокомбінату розташована між м’ясокомбінатом та садовим товариством, організаціями які сплачують податки за землю до бюджету Придніпровської сільської ради. Друга земельна ділянка, що навпроти м’ясокомбінату розташована на одному земельному масиві, на якому розташовані автозаправочна станція та газобалона станція, які теж сплачують податки за землю (орендну плату по договору оренди) до бюджету Придніпровської сільської ради. Вказані земельні ділянки розташовані на орних землях колишнього колгоспу ім. Крейсера „Аврора”. Також зазначає, що вказані земельні ділянки розташовані не на вул. К. Лібкнехта м. Нікополя, а на ділянці траси Кіровоград-Запоріжжя, яку обслуговує не комунальні служби м. Нікополя, а районне дорожне управління.

Як вказував у наданих до справи поясненнях Нікопольський районний відділ земельних ресурсів, зазначені земельні ділянки (б районі та на проти м'ясокомбінату), які передбачені Нікопольською міською радою для передачі в оренду підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна", протягом останніх 50 років та згідно зі всім наявним у відділі земельних ресурсів планово-картографічним матеріалом по адміністративно-територіальному поділу включені до території Придніпровської сільської ради (в минулому колгосп ім. крейсера „Аврора”) Нікопольського району.

В судовому засідання 05.06.2008р. Позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом призупинення дії оскаржуваних рішень та накладення заборони третій особі –Підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” вчиняти будь-які дії щодо самовільного використання земельних ділянок по вул. К. Лібкнехта площею 0,3640 га та 0,3216 га до прийняття рішення господарським судом Дніпропетровської області по даній справі. У задоволенні цього клопотання відмовлено судом з тих підстав, що в судовому засіданні 05.06.2008р. завершений розгляд справи по суті спору, що робить недоцільним вжиття зазначених заходів.

У судовому засіданні 05.06.2008р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Нікопольською міською радою (надалі –Відповідач) були прийняті рішення „Про надання дозволу приватному підприємству „Лукойл-Україна” від 16.12.2005 року за №10-31/IV на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м'ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції” та рішення „Про надання дозволу приватному підприємству „Лукойл-Україна” на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (навпроти м'ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції” від 16.12.2005 року за №11-31/IV, згідно з якими Відповідачем був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок приватному підприємству Лукойл-Україна по вул. К. Лібкнехта по 0,60 га кожна.

На підставі прийняття вищезазначених рішень та проведеної роботи приватним підприємством „Лукойл-Україна” по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок приватному підприємству „Лукойл-Україна” по вул. К.Лібкнехта, Нікопольська міська рада прийняла рішення „Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” земельної ділянки по вул.Карла Лібкнехта (район м'ясокомбінату)” від 07.07.2006р. за №52-3/У та рішення „Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл -Україна", земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м'ясокомбінату ліворуч)” від 07.07.2006р. за № 51-3/У. Цими рішеннями Відповідач затвердив містобудівне обґрунтування на розміщення автозаправних комплексу приватного підприємства з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” по вул. К.Лібкнехта, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватного підприємства з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” по вул. К.Лібкнехта та надала приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” в оренду терміном на 3 роки земельну ділянку по вул. К.Лібкнехта площею 0,3640 га та 0,3216 га відповідно за рахунок земель загального користування.

Таким чином, Нікопольська міська рада надала земельні ділянки в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” (далі –також Третя особа-1) по вул. К.Лібкнехта для розміщення автозаправних станцій.

Як вбачається із наданих сторонами доказів, землі державної власності, якими розпоряджається Нікопольська районна державна адміністрація (надалі –Позивач) межують з землями комунальної власності територіальної громади м. Нікополя.

Оспорювані рішення були прийняті Позивачем на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва АЗС по вул. К.Лібкнехта в м.Нікополі, Дніпропетровської області підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” І203/210306-002 та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва АЗС по вул. К.Лібкнехта в м. Нікополі, Дніпропетровської області підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна”.

Як вказано у матеріалах попереднього погодження до вищевказаних Проектів землеустрою, зокрема в актах вибору та обстеження земельних ділянок зазначені земельні ділянки знаходяться в центральній частині міста Нікополя по вул. К.Лібкнехта та межують з півдня, півночі, сходу та заходу із землями міської ради, а за своїм юридичним статутом віднесені до категорій земель не наданих у власність чи користування.

Як вбачається із викопіювань з генплану м. Нікополя із позначенням вищевказаних земельних ділянок, що знаходяться в матеріалах вищенаведених Проектів землеустрою, на них відсутні зображення меж міста Нікополя.

Водночас в матеріалах вищенаведених Проектів землеустрою наявний висновок Управління архітектури та містобудування Нікопольської міської ради щодо попереднього погодження місця розміщення земельної ділянки для будівництва АЗК на вул. К. Лібкнехта (р-н м’ясокомбінату), у яких вказано, що згідно генерального плану розвитку м. Нікополя земельна ділянка на вул. К.Лібкнехта розташована в північній частині міста на території вільній від забудови в санітарно-захисній зоні свиновідгодівельного комплексу (справа від вул. К.Лібкнехта та зліва від вул. К.Лібкнехта відповідно).

Із матеріалів, що були надані Відділом земельних ресурсів у Нікопольському районі Дніпропетровської області, вбачається, що зазначені земельні ділянки (в районі та на проти м’ясокомбінату), які передбачені Нікопольською міською радою для передачі в оренду підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна” протягом останніх 50 років та згідно з наявними планово-картографічними матеріалами по адміністративно-територіальному поділу включені до території Придніпровської сільської ради (в минулому колгосп ім. Крейсера Аврора) Нікопольського району. Про це свідчить, зокрема, Технічний звіт по корегуванню планово-картографічного матеріалу зйомок минулих років (вирахування площ по матеріалам аерофотозйомки) колгоспу ім. Крейсера „Аврора” Нікопольського району Дніпропетровської області розроблений філією республіканського проектного інституту із землеустрою „Укрземпроект” (від 19888 року шифр: 9704-130.88-ИЗ) та Науково-технічна документація по роздержавленню та приватизації земель колгоспу ім. крейсера „Аврора” Нікопольського району Дніпропетровської області, розроблена Дніпропетровською філією інституту землеустрою (від 1993 року шифр 7004-05/22.93) та Наукова-технічна документація по виготовленню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Крейсера „Аврора” Нікопольського району Дніпропетровської області, розроблена Дніпропетровською філією інституту землеустрою (від 2000 року шифр 7004-95.2000), витяги деяких документів з яких знаходяться в матеріалах цієї справи.

Відповідач у своїх запереченнях на позов вказував на внесення змін до меж міста Нікополя, внаслідок яких зазначені земельні ділянки на цей час знаходяться в межах територій під адміністративною юрисдикцією Нікопольської міської ради.

Відповідно до п. ґ) ст. 6 Земельного кодексу України, до повноважень Верховної Ради України в галузі земельних відносин належить встановлення і зміна меж районів і міст.

Як вбачається із матеріалів справи, дійсно за замовленням Нікопольської міської ради, державним проектно-вишукувальним інститутом „Укркоммундорпроект” було розроблено „Технічний звіт по встановленню в натурі меж міста Нікополя Дніпропетровської області (1993 року шифр:7493). Згідно з рішенням Дніпропетровської обласної ради народних депутатів №17-2/ХХІІ відповідні матеріали із встановлення меж міста Нікополь було затверджено, але остаточне рішення про затвердження вищезазначеної документації, Верховною Радою України до цього часу прийнято не було.

Таким чином, до цього часу є чинними межі міста Нікополь, які існували до 1993 року.

Як пояснив Позивач, при узгодженні вибору та обстеження земельної ділянки для Приватного підприємства „Лідер” в січні-лютому 2007 року йому стало відомо на цю ж саму земельну ділянку Відповідачем рішенням від 16.12.2005р. №11-31/4 було надано дозвіл на складення проекту землеустрою Приватному підприємству з іноземними інвестиціями „Лукойл-Україна”, після чого Позивачем було направлено подання прокурору м. Нікополя з вимогою про внесення протесту на вищевказані рішення, а 04.06.2007р. було отримано відповідь від прокурора м. Нікополя, що вирішення спору відноситься до виключної компетенції суду.

Доказів на підтвердження точної певної календарної дати та місяця року, коли Позивачу стало відомо про існування оскаржуваних рішень суду не надано.

Позов, що розглядається у цій справі був поданий Позивачем до суду 06.12.2007р.

Отже, суд вважає, що про існування оскаржуваних рішень Відповідача Позивачу стало відомо після спливу річного строку, встановленого ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Водночас, подані Відповідачем проекти землеустрою свідчать про те, що Позивач дійсно не залучався до процесу відведення зазначених земельних ділянок, місце розташування яких узгоджувалось із відповідними установами міського підпорядкування.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та вирішити цю справу по суті спору.

Право надання земельних ділянок в оренду фізичним або юридичним виникає з права володіння, користування або розпорядження власністю, зокрема земельними ділянками.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю –це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч. 3 ст.78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

Відповідно до ст.5 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, до системи місцевого самоврядування відносяться сільські, селищні та міські ради, зокрема Нікопольська міська рада.

Відповідно до підпункту 34 пункту 1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування України” та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до виключної компетенції міської ради, зокрема Нікопольської міської ради, відноситься вирішення питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах, населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об’єкти комунальної власності.

Отже, Відповідач, як представницький орган місцевого самоврядування, має право розпоряджатися лише земельними ділянками, які відносяться до комунальної власності територіальної громади міста Нікополя.

Відповідно до ч.1. ст.84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальній та приватної власності.

Відповідно до ч.2. ст.84 Земельного кодексу України, право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядженнями землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до п.2 ст.21 Закону України „Про місцеві державні адміністрації”, місцева державна адміністрація.

Як вбачається із вище встановлених обставин, оскільки до цього часу не відбулося у вищенаведеному встановленому чинним законодавством порядку розмежування земель державної і комунальної власності по відповідних адміністративно-територіальних одиницях, відповідно до пункту 12 розділу Х „Перехідні положення” Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження зазначеними спірними земельними ділянками належить Позивачу, як відповідному органу державної виконавчої влади.

Таким чином, Відповідач приймаючи оскаржувані рішення вийшов за межи своїх повноважень, тому що землі, які були надані в оренду Третій особі-1 на розміщення автозаправних комплексів знаходяться по за межами м. Нікополь та відносяться до земель державної власності, розпорядження якими здійснює Позивач, тобто вчинив незаконні дії по передачі земель державної власності в оренду приватному підприємству „Лукойл-Україна” на розміщення автозаправних комплексів, чим порушив законні права та інтереси держави в особі Позивача по розпорядженню землями державної власності.

Відповідно до ч.2. ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

На підставі викладеного позовні вимоги Позивача є обґрунтованими і їх слід повністю задовольнити.

Відповідно до п. 12 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито” Позивача звільнено від сплати державного мита, тому він не поніс будь-яких підтверджених судових витрат у справі, які мають бути стягнуті до Державного бюджету України, згідно ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 5, 7-12, 19, 69-71, 87, 94, 104, 163, 254, п.6 розділу УІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважною причину пропущення Нікопольською районною державною адміністрацією строку звернення до суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 16.12.05р. №10-31/ІУ "Про надання дозволу приватному підприємству "Лукойл-Україна" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м’ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції".

Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 16.12.05р. №11-31/ІУ "Про надання дозволу приватному підприємству "Лукойл-Україна" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (навпроти м’ясокомбінату), для будівництва автозаправної станції".

Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 07.07.2006р. №52-3/У "Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м’ясокомбінату).

Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 07.07.2006р. №51-3/У "Про затвердження містобудівних обґрунтувань на розміщення автозаправних комплексів та надання в оренду приватному підприємству з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" земельної ділянки по вул. К.Лібкнехта (район м’ясокомбінату ліворуч).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Подобєд

Повний тест постанови підписаний – 09.07.08р.