ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" липня 2008 р.

Справа № 6/8984

За позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К", м. Хмельницький

та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Київ

про - зобов'язання виконання умов договору від 29.05.2005 р. № 227/ДБ-87Дта передати 30 квартир по пров. Київському, 42 в м. Обухові Київської області Міністерству оборони України;

- стягнення пені в розмірі 817268,24 грн. за неналежне виконання умов договору.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К,

м. Хмельницький

до Міністерства оборони України, м. Київ

про - визнання недійсним договору про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д від 28.10.2005р., укладеного між Колективною фірмою „Славутич” та Міністерством оборони України.

Колегія у складі

Головуючий суддя           О.Є. Танасюк

Суддя                     В.В.Магера

Суддя                      Ю.П. Олійник

Представники сторін:

Позивача - Ілюха А.І. –представник за довіреністю №220/978/д від 26.12.2007р. (присутній в судовому засіданні 14.07.2008р.)

Відповідача: Кравчук В.С. –директор товариства

третьої особи: Ілюха А.І. –представник за довіреністю №220/978/д від 26.12.2007р. (присутній в судовому засіданні 14.07.2008р.)

від прокуратури: Пінтак А.І. –прокурор військової прокуратури

Рішення приймається 15.07.2008р., оскільки в судових засіданнях 08.07.2008р. та 14.07.2008р. оголошувались перерви.

Суть спору:

Прокурор в інтересах позивача звернувся до суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача виконати умови договору від 29.05.2005 р. № 227/ДБ-87Д та передати 30 квартир по пров. Київському, 42 в м. Обухові Київської області Міністерству оборони України; стягнення пені в розмірі 817268,24 грн. за неналежне виконання умов договору.

В обґрунтуванні позовних вимог прокурор та представник позивача зазначили, що 28.05.2005 р. між КФ "Славутич" (Замовник) та Міністерством оборони України (Пайовик) в особі управління капітального будівництва МО України, яке виконує обов'язки замовника будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей в системі Міністерства оборони України, було укладено договір № 227/ДБ-87Д про пайову участь в будівництві.

Предмет договору - забезпечення житлом безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України, яке здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України, шляхом пайової участі пайовика в будівництві та передачі замовником квартир в 30 квартирному житловому будинку № 42 по пров. Київському у м. Обухів Київської області.

Підстава укладення договору - рішення тендерного комітету Міністерства оборони України щодо організації та здійснення процедур закупівель товарів, робіт та послуг з ремонту військового майна, будівництва та квартирно-експлуатаційного забезпечення (протокол засідання від 29.09.2005 р. № 176).

Наголошують на тому, що на підставі укладеного договору із Державного Бюджету України профінансовано будівництво 30 квартир в сумі 3 217 238,65 грн., що підтверджується відмітками Державного казначейства України на договорі. Згідно п. п. 1.1-1.3 договору відповідач зобов'язався у строк до 01.07.2006 р. збудувати та передати Міністерству оборони України через Управління капітального будівництва МО України 30 квартир загальною площею 1725,6 кв. м. у м. Обухів Київської області по пров. Київському, 42. Однак, квартири до цього часу відповідачем не передані.

Звертають увагу суду, що Міністерство оборони України свої зобов'язання щодо проведення оплати вартості квартир виконало, профінансоване будівництво 30 квартир в сумі 3 217 238,65 грн. згідно графіку фінансування (додаток №2 до договору).

З огляду на викладене, прокурором та позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором нараховано пеню (з терміну передачі квартир на умовах договору 01.07.2006 р. по 01.11.2007 р.), що склала 817 268,24 грн.

В судовому засіданні 24.03.2008р. представником позивача подано на розгляд суду письмове пояснення до позовної заяви, в якому останній наполягає на задоволені позовних вимог та просить суд задовольнити вимоги заступника військового прокурора Центрального регіону України в повному обсязі, зобов’язати відповідача виконати умови договору від 29.05.2005 р. № 227/ДБ-87Д та передати 30 квартир по пров. Київському, 42 в м. Обухові Київської області Міністерству оборони України та стягнути з відповідача пеню в розмірі 817 268, 24 грн. за неналежне виконання умов договору.

Крім того, позивачем подано заяву від 26.06.2008р., відповідно до якої він просить суд з посиланням на ст. ст. 66, 67 ГПК України, вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок 42 по пров. Київський, мікрорайон Петровський в м. Обухові Київської області та забороною ТОВ „Славутич-К” вчиняти дії щодо відчуження квартир в названих житлових будинках фізичним та юридичним особам.

Обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову, позивач посилається на те, що, оскільки власником об’єкту є ТОВ „Славутич - К”, яке не виконує умови договору по будівництво квартир, тому подальші дії останнього щодо розпорядження квартирами можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по даній справі. Вказав на те, що актом державної приймальної комісії №9 від 12.01.2008р. даний будинок прийнятий в експлуатацію, тому згідно ст. 876 ЦК України ТОВ Фірма „Славутич” як власник квартир може вчиняти дії на їх відчуження іншим фізичним або юридичним особам.

ТОВ фірма " Славутич –К" проти зазначеного клопотання заперечило , мотивуючи тим, що будь-які дії щодо відчуження квартир ним не вживались і не вживаються, тому припущення позивача є надуманим і не ґрунтується на доказах.

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони ... або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи те, позивачем не подано доказів на підтвердження того, невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, клопотання позивача про забезпечення позову підлягає відхиленню з врахуванням приписів ст. ст. 66,67 ГПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Київ підтримує позовні вимоги заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони в повному обсязі : зобов’язати відповідача виконати умови договору від 29.05.2005 р. № 227/ДБ-87Д та передати 30 квартир по пров. Київському, 42 в м. Обухові Київської області Міністерству оборони України та стягнути з відповідача пеню в розмірі 817 268, 24 грн. за неналежне виконання умов договору. При цьому стверджує , що Міністерство Оборони та УКБ повністю виконали умови договору , тому зобов'язання відповідачем повинно бути виконано повністю.

Відповідач у поданому суду письмовому відзиві та його представники у судовому засіданні проти позову заперечують, з огляду на те, що при його укладенні не було дотримано істотних умов договору, що потягнуло в подальшому неможливість його виконання з боку відповідача. При цьому посилаються на ст.ст. 173, 174 ,179 ГК України, вказують на те, що 28.10.2005р. між Колективною фірмою "Славутич" та Міністерством оборони України було підписано договір про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д, згідно якого відповідач зобов'язався збудувати та передати позивачу у термін до кінця першого півріччя 2006 року у 30-ти квартирному житловому будинку №42 в пров. Київському у м. Обухів 30 квартир загальною площею 1 725,6 м.кв. При цьому, позивач зобов’язувався прийняти зазначене житло та оплатити відповідачу його вартість.

Відповідач вказує на те, що чинне законодавство України не передбачає існування окремого договору пайової участі у будівництві. В той же час, положення ч. 1 ст. 174 ГК України, а також п. З ч. 1 ст. З ЦК України, якою закріплений принцип свободи договору, передбачають можливість існування змішаного типу договору, тобто такого договору, який опосередковує різнорідні відносини та поєднує умови, які є необхідними для формування певного виду зобов'язання.

Представники наголошують на тому, що зі змісту підписаного сторонами договору про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д, він є комплексним договором і поєднує в собі елементи договору будівельного підряду та договору про спільну діяльність. Посилаючись на п.п. 1.1 договору вказує, що метою спільної діяльності сторін за даним договором сторони визначили забезпечення житлом безквартирних військовослужбовців Збройних сил України. При цьому, вкладом відповідача у спільну діяльність є його пайова (часткова) участь у будівництві, яке здійснює Відповідач, шляхом замовлення та фінансування ним не всього будівництва в цілому, а його частини - 30 квартир. В решті відносини сторін договору про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д регулюються нормами законодавства щодо відносин будівельного підряду.

При цьому, відповідач посилається на ч. 5 ст.318 ГК України щодо істотних умов договору підряду на капітальне будівництво. При цьому, згідно ст.180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Вказує на те, що сторони при укладенні вказаного договору не узгодили порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії.

Враховуючи, що проектно-кошторисна документація на будівництво не була узгоджена та підписана сторонами, а також не були узгоджені технічні характеристики квартир, не визначили матеріалів та характеристик стін, перегородок, підлоги, висоти приміщень, вікон, дверей, внутрішнього і зовнішнього опорядження; опалення, вентиляції, водопровідно-каналізаційного обладнання тощо. Наведені обставини унеможливлюють нормальне виконання сторонами своїх обов'язків внаслідок їх невизначеності.

За таких обставин, вважають, що вказаний договір є неукладеним з посиланням на ч.8 ст. 181 ГК України, а значить позовні вимоги позивача , які випливають із договору, є безпідставними.

Відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма „ Славутич –К” 21.03.2008р. подано зустрічний позов до Міністерства оборони України про визнання недійсним договору про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д від 28.10.2005р., укладеного між Колективною фірмою "Славутич-К" та Міністерством оборони України , на підставі ст.ст. 16,203 та 215 ЦК України.

В обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що при укладенні договору сторонами було порушено вимоги Закону України „Про закупівлю товарів , робіт , послуг за державні кошти”, внаслідок чого даний договір суперечить вимогам діючого законодавства і має бути визнаний недійсним. Так , згідно положень частини 3 ст.34 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (в редакції, що діяла на момент укладення договору) укладений договір вважається недійсним, якщо договір було укладено всупереч вимогам тендерної документації та визначеним у ній умовам , які повинні були бути обов’язково включені до договору про закупівлю. Звертає увагу суду , що складовою частиною тендерної документації були Основні умови , які обов’язково будуть включені до договору на пайову участь у будівництві житла, Додаток №10. Зі змісту Основних умов слідує, що Договір № 227/ДБ -87Д було укладено всупереч вимогам тендерної документації та визначеним у ній умовам, які обов’язково повинні були бути включені до договору про закупівлю.

Позивач, як відповідач за зустрічним позовом проти зустрічних вимог заперечує повністю, мотивуючи тим, що договір № 227/ДБ -87Д не суперечить діючому законодавству України і тому не має підстав визнавати його недійсним, оскільки при його укладені було дотримано вимог діючого на момент укладення цивільного законодавства та Закону України „Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти”. Звертає увагу суду на те, що тендер було проведено у відповідності до вимог вищезазначеного закону з дотриманням усіх процедур по закупівлі і при укладені договору сторони не відійшли від умов тендерної документації , тому просить в зустрічному позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

22.07.2005р. згідно протоколу № 65 засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо організації та здійснення процедур закупівель товарів, робіт, послуг з ремонту військового майна, будівництва та квартирно-експлуатаційного забезпечення було затверджено Тендерну документацію на закупівлю квартир за держбюджетні кошти для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України.

У відповідності до плану закупівлі та придбання житла за рахунок фінансування із Державного бюджету в розмірі 86млн. грн. за процедурою закупівлі на відкритих торгах Міністерством Оборони України було дано в Інформаційно - аналітичний бюлетень „ Вісник Державних закупівель” за підписом Заступника Міністра Оборони України „ Оголошення про проведення відкритих торгів” за № 227/т/40 від 27.07.2005р. та предметом закупівлі визначено квартири в Київській області відповідно до специфікацій та технічних умов, визначених тендерною документацією: готові квартири з терміном передачі до 01.07.2006р. Дане оголошення було надруковане у „Віснику Державних закупівель” № 32 ( 201) від 08.08.2005року.

В заявці на участь у тендері учасник торгів ТОВ „ Славутич –К” зобов’язалося поставити 30 квартир в одному житловому будинку на 30 кв.м. в термін до 01.07.2006р. в м. Обухів по пров. Київському, 42 в м/р Петровський. Була також дана заявка на участь в торгах.

На підставі проведених торгів рішенням тендерного комітету протоколом № 176 від 29.09.2005р. згідно тендерної пропозиції, наданій ТОВ фірма „Славутич-К” була акцептована на умовах, визначених в оголошенні.

Згідно цього протоколу 04.10.2005р. Тендерний комітет листом № 227/Т/159 „Щодо проведення відкритих торгів” було повідомлено ТОВ” Славутич-К” про прийняття пропозиції останнього.

28.10.2005р. між Колективною фірмою „Славутич” (замовник), правонаступником якої є ТОВ Фірма „Славутич-К” та Міністерством оборони України в особі начальника Управління капітального будівництва (пайовик) на підставі рішення тендерного комітету (протокол засідання №176 від 29.09.2005р.) укладено договір на пайову участь у будівництві №227/ДБ-87Д .

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Правовідносини між сторонами по договору на пайову участь у будівництві №227/ДБ-87Д склалися та регулюються спеціальним Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, який встановлює правові та економічні засади здійснення процедур закупівель товарів , робіт і послуг за державну кошти та цивільним, господарським законодавством.

Як слідує із матеріалів справи, торги, що стали підставою для укладення договору, відбулися у відповідності до вимог Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” та сторонами не оспорюються .

Щодо договору на пайову участь у будівництві №227/ДБ-87Д , то сторони, аналізуючи цивільне законодавство, по різному тлумачать факт його укладення та настання правових наслідків по ньому.

З огляду на зазначене судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З аналізу ст.626 ЦК України вбачається, що двосторонній або багатосторонній правочин є договором, тобто домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п’ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

При цьому, судом враховується, що ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зокрема, відповідно до п.1 даної статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом приймається до уваги, що відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому, істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, 28.10.2005р. між Колективною фірмою „Славутич –К” та Міністерством Оборони України підписано договір про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-87Д. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору замовник взяв на себе зобов’язання збудувати та передати пайовику у термін до кінця першого півріччя 2006 року у 30-ти квартирному житловому будинку №42 в пров. Київському м. Обухів Київської області 30 квартир загальною площею 1725,60 кв.м., передати житло із оформленням акту приймання-передачі та реєстрації права власності, а пайовик зобов’язується прийняти житло та оплати його вартість.

Відповідно до ст. 627 Цивільного Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Чинне законодавство України не передбачає існування окремого договору пайової участі у будівництві, однак , положення ч.1 ст.174 ГК України , а також п.3 ч.1 ст.3 ЦК України , якою закріплено принцип свободи договору, який опосередковує різнорідні відносини та поєднує умови, які є необхідними для формування певного виду зобов’язань.

Крім того , ч.2 ст.628 ЦК України передбачає , що сторони мають право укладати договір , в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі , якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тобто, сторони мають право передбачити в договорі, якими нормами вони будуть керуватись, якщо в договорі немає відповідних умов, то до різних частин змішаного договору застосовуються правила про договори , елементи яких в ньому містяться.

Із змісту підписаного сторонами Договору про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-87Д слідує, що він є змішаним договором (комплексним договором) , який поєднує в собі елементи договору підряду на капітальне будівництво та договору про спільну діяльність. Як слідує із пояснень представників сторін із зазначеною кваліфікацією договору вони погоджуються.

Відповідно до п.1.1 Договору про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-87Д метою спільної діяльності сторін за даним договором сторони визначили забезпечення житлом безквартирних військовослужбовців Збройних сил України. При цьому вкладом Міністерства Оборони України у спільну діяльність є його пайова ( часткова ) участь у будівництві , яке здійснює ТОВ фірма „ Славутич –К ”, шляхом замовлення та фінансування ним не всього будівництва в цілому , а його частини –30 квартир. В решті відносини сторін Договору регулюються нормами законодавства щодо відносин будівельного підряду.

Відповідно до ч.1 ст.318 ГК України, за договором підряду на капітальне будівництво, одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Ч.5 даної статті вказує, що договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов'язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

Ст.318 ГК України, не містить прямої вказівки на те, що сторони в договорі підряду не можуть при врегулюванні своїх відносин відступити від приписів даної статті.

Судом враховується, що ч.3 ст.180 ГК України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, предметом спірного договору є будівництво та надання квартир для забезпечення житлом військовослужбовців. Ціна визначена пунктом 2.1 договору , яка складає 3386567 грн. та вираховується шляхом перемноження загальної площі квартир, що передаються, і фіксованої вартості одного кв.м. загальної площі житла в розмірі 1963 грн. (з урахування ПДВ), що є твердою і незмінною. Строк договору визначений –01.07.2006р.

При цьому, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згода.

Зокрема, істотними умовами законодавець визначив умови , які є необхідними для договорів даного виду , тобто це такі умови , які виражають його правову природу і без яких він не може існувати як даний вид договору. Законодавець , визначаючи той чи інший вид договору , вимушено виділяє такі його умови , без яких виникнення відповідного договірного зобов’язання виявляється об’єктивно неможливим (видостворюючі ознаки договорів), і тим самим вказує , що ці умови є необхідними для даного виду договірних зобов’язань. Це умови, які згадуються в нормативно-правових актах, однак прямо не визначені як істотні.

Такою умовою для договору капітального будівництва є складання кошторису ( п.7 листа Вищого Арбітражного суду України від 20.04.2001р.№ 01-8/481) , хоча ЦК УРСР та ст.844 нового ЦК України не містить подібної правової оцінки кошторису. Однак, договір капітального будівництва не можливо виконати без підготовки і узгодження відповідної проектно-кошторисної документації.

З врахуванням зазначеного критерію, спірний договір не міг бути виконаний, оскільки сторонами договору не узгоджено, не підписано та не затверджено проектно-кошторисну документацію , хоча така обов’язкова умова містилась у тендерній документації як Основні умови, які обов’язково будуть включені до договору на пайову участь у будівництві.

Як слідує із спірного договору про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-87Д , додатками до договору є лише адресний перелік квартир та графік фінансування, а інформація щодо затвердження проектно-кошторисної документації відсутня , хоча визначалась в тендерній документації.

Наведені обставини унеможливлюють нормальне виконання сторонами своїх обов’язків в зв’язку з невизначеністю, а відповідно договір про пайову участь у будівництві житла № 227/ДБ-87Д від 28.10.2005р. , згідно ч.8 ст. 181 ГК України є неукладеним (таким , що не відбувся) , тобто є таким , що не породжує правових наслідків.

За таких обставин, вимоги позивача по первинному позову про виконання умов договору та сплати пені не підлягають задоволенню з огляду на те , що тільки укладений договір породжує правові наслідки та зобов’язання сторін.

Відповідно вимоги відповідача за зустрічним позовом, також не підлягають задоволенню , оскільки не може визнаватись недійсним правочин, який фактично не укладений.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що сторонами не подано доказів на підтвердження того, що при підписанні договору сторонами дотримано всіх істотних умов для договору даного виду, суд прийшов до висновку, що в первинному та зустрічному позовах необхідно відмовити.

В зв’язку з відмовою в позові, витрати по сплаті державного мита, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по справі покладаються на позивача за зустрічним позовом згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1,12, 44, 49 ,82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові заступника військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства оборони України, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К", м. Хмельницький та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Київ про зобов'язання виконання умов договору від 29.05.2005 р. № 227/ДБ-87Д та передати 30 квартир по пров. Київському, 42 в м. Обухові Київської області Міністерству оборони України; стягнення пені в розмірі 817268,24 грн. за неналежне виконання умов договору відмовити.

У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Славутич-К, м.Хмельницький до Міністерства оборони України, м. Київ про визнання недійсним договору про пайову участь у будівництві житла №227/ДБ-87Д від 28.10.2005р., укладеного між Колективною фірмою „Славутич” та Міністерством оборони України відмовити.

Головуючий суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Суддя                                В.В. Магера

Суддя                      Ю.П.Олійник

Віддруковано 5 прим.

1-до матеріалів справи

2,3-сторонам,

4-третій особі

5-в військову прокуратуру