ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.08р.

Справа № 9/286-06(35/393(5/313))

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Верітас", м. Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія

"Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

про стягнення 329 958 грн. 41 коп.

За зустрічним позовом: Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія

„Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Верітас", м.Дніпропетровськ

про: про визнання договору недійсним

Суддя Подобєд І.М.

При секретарі судового засідання Бобир Ю.В.

Представники:

Від позивача – Гуліда Л.В. – представник, довіреність №45/06 від 08.09.06р.

Від відповідача – представник не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді у іншому складі суду.

ТОВ „Фірма „Верітас” звернулось у липні 2005 року із позовом до ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” про стягнення 329958,41 грн. заборгованості за надані правові послуги, із яких 328468,31 грн. –сума основного боргу і 1490,10 грн. –сума пені. Обґрунтовує позовні вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором №1665-И від 11.08.2003р.

Відповідач позов не визнає, посилаючись, зокрема, на підписання договору №1665-И від 11.08.2003р. від імені ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” невстановленою особою і відповідно без достатніх на те повноважень. Пред’явив зустрічний позов про визнання договору недійсним, на підставі ст. 48 Цивільного кодексу УРСР, як такого, що суперечить чинному законодавству, зокрема Порядку придбання товарів, робіт та послуг ліцензіатами, ціни (тарифи) на відповідну діяльність яких встановлюється НКРЕ, затверджений постановою НКРЕ від 25.12.2002р. №1455, у відповідності до якого при застосуванні інших, ніж відкриті торги, процедур закупівлі очікувана вартість яких дорівнює або перевищує 500000 грн. потребує в узгодженні НКРЕ.

Позивач проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечує, посилаючись на її безпідставність. Вказує у відзиві на зустрічний позов, що зазначений Порядок не відповідає законодавству України, оскільки не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України, та суперечить нормам законодавства України, що регулюють підприємницьку діяльність, господарські та цивільні відносини. Вважає, що цей Порядок не розповсюджує своєї дії на відносини між Позивачем та Відповідачем з приводу надання правової допомоги згідно договору, оскільки ці відносини не входять до компетенції НКРЕ.

Провадження у справі неодноразово зупинялось та поновлювалось.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 08.04.08р. до 17.04.08р.

В судовому засіданні 17.04.08р. за згодою представника Позивача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які були надані під час розгляду справи, та дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між Позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю „Фірма „Верітас” (виконавець) та Відповідачем –Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” (замовник) було укладено договір №1665-И від 11.08.2003р. про надання правової допомоги на строк до - виконання сторонами своїх зобов’язань за договором.

Відповідно до п.1.1. умов вищевказаного договору Позивач прийняв на себе зобов’язання надати Відповідачу правові послуги у формі захисту його прав та інтересів при розгляді в судових органах спору про визнання повідомлення-рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Дніпропетровську №/0/1/15298 від 09.07.2003р. недійсним. Перелік робіт та послуг, що надає виконавець, визначено в п.п. 1.2.1 –1.2.5 договору.

Пунктами 3.2.- 3.7. договору сторони встановили порядок виплати авансу в залежності від настання події, зокрема, винесення рішення судом першої інстанції –1,5% від різниці між сумою донарахованих податків та фінансових санкцій, зазначених в рішенні СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Дніпропетровську, та сумою донарахованих податків та фінансових санкцій, які підлягають сплаті замовником відповідно до прийнятого рішення суду, за вирахуванням всіх сум авансів, судом апеляційної інстанції –2.8%, судом касаційної інстанції –4,65 %, Верховним Судом України –6,62 %. Зазначені аванси повинні оплачуватися замовником в триденний строк з моменту настання події, що визначенні в п.п. 2.2.1.- 2.2.4. договору, а саме винесення рішень, постанов відповідними судовими інстанціями.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2004р. по справі №17/66(27/135) було визнано недійсним податкове повідомлення-рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Дніпропетровську №/0/1/15298 від 09.07.2003р. в частині нарахування податку на додану вартість в сумі 6709 грн. та 6485582,72 грн. штрафних санкцій, всього на суму 6492291,72 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою від 14.10.2004р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2004р. по справі №17/66(27/135) залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2005р. постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.10.2004р. по справі №17/66(27/135) також залишена без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 10.03.2005р. відмовлено в порушення касаційного провадження з перегляду Постанови Вищого господарського суду України від 12.01.2005р.

Отже, виконання зобов’язань за вищевказаним договором зі сторони Позивача підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області, Постановою Вищого господарського суду України, а щодо безпосередньої участі представника Позивача Гуліди Л.В. підтверджується письмовими поясненнями до суду, відзивом на апеляційну скаргу, апеляційною скаргою за підписом цієї особи тощо.

Як вбачається зі змісту вищенаведених судових актів, різниця між сумою донарахованих податків та фінансових санкцій, зазначених в рішенні СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Дніпропетровську, та сумою донарахованих податків та фінансових санкцій, які підлягають сплаті замовником відповідно до прийнятого рішення суду, складає 6492291,72 грн., а остаточне рішення з цього спору було прийнято Вищим господарським судом України.

Відповідно до п. 3.6. вказаного договору про надання правової допомоги Відповідач повинен сплатити аванс в розмірі 4,65% на протязі 3-х днів з часу прийняття постанови Вищим господарським судом України, тобто в сумі 301891,56 грн.

Відповідачем проведені оплати попередніх авансів з виконання вказаного договору про надання правової допомоги на суму 97384,37 грн., а саме платіжними дорученнями №5145 від 06.10.2003р. на суму 26700,00 грн., №5654 від 21.10.2003р. –на суму 4805,06 грн. та №6657 від 02.12.2003р. –на суму 65879,32 грн.

Отже, недоплачена частина авансу за розрахунком Позивача, не спростованим Відповідачем, складає 201574,80 грн., на оплату якої було надано рахунок №ФВ-0050 від 14.02.2005р., який вручено Відповідачу 02.04.2005р.

В частині стягнення суми 126655,84 грн. авансу, згідно п. 3.7. вказаного договору про надання правової допомоги, в розмірі 6,62% від різниці між сумою донарахованих податків і фінансових санкцій, що належать до сплати Замовником у відповідності з прийнятою постановою суду, за вирахуванням усіх сум попередньо сплачених авансів, вимоги Позивача необґрунтовані, так як умовою його сплати відповідно до пунктів 1.2.5. та 2.2.4. договору є підготовка необхідних процесуальних документів та представлення інтересів замовника у Верховному Суді України і винесення Верховним Судом України постанови з предмету спору. Як вказано вище, справа, правові послуги за якою були предметом спірного договору, Верховним Судом України не розглядалася та постанова з предмету спору не виносилася.

Відповідно до п. 3.9. договору Відповідач повинен також відшкодувати Позивачу, як виконавцю, витрати на відрядження, що пов’язані з виконанням договору.

Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача Гуліда Л.В. була відряджена для участі 12.01.2005р. в засіданні Вищого господарського суду України, що підтверджується наказом №01 від 10.01.2005р., посвідченням про відрядження, залізничним квитком та ці витрати склали 198,06 грн., що підтверджено авансовим звітом, та повинні бути відшкодовані відповідачем-замовником. Зазначені витрати були включені в рахунок №ФВ –0087 від 29.03.2005р. з нарахуванням ПДВ. Проте, в частині стягнення з Відповідача ПДВ на витрати на відрядження позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, оскільки це не обумовлено договором, та в самих витратах вже враховано податок на додану вартість.

Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем по сплаті авансу та витрат на відрядження за договором №1665-И від 11.08.2003р. про надання правової допомоги становить 201772,86 грн. (201574,80 грн. + 198,06 грн.).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та тотожними положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону та договору. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Доказів оплати цього боргу на час розгляду справи Відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який діяв на момент укладення оспорюваного договору про надання правових послуг, виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно із законом або договором, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно приписів ст. 611 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004р., у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.2. договору про надання правової допомоги, Відповідач повинен сплатити пеню за порушення строків розрахунків, встановлених розділом 3 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що за період прострочення оплати з 08.04.2005р. по 24.06.2005р. за розрахунком позивача, що не суперечить чинному законодавству, становить 1490,10 грн.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед Позивачем з оплати наданих на його замовлення послуг правової допомоги, чим порушив умови укладеного із Позивачем договору №1665-И від 11.08.2003р. та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги Позивача за первісним позовом до Відповідача про примусове стягнення з останнього суми 201772,86 грн. основного боргу та 1490,10 грн. пені за порушення строків розрахунків –є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а у решти позовних вимог за первісним позовом слід відмовити через їх безпідставність.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсним договору про надаання правової допомоги суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено у тексті договору №1665-И від 11.08.2003р. про надання правової допомоги від імені „Замовника” його було підписано генеральним директором ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” Чехом С.М.

Проте, як встановлено у висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Дніпропетровській області №70/04-695 від 21.12.2006р. три підписи від імені „Замовника” у договорі №1665-И про надання правової допомоги від 11.08.2003р. виконані Ващенко Анатолієм Олександровичем.

Як зазначено в позовній заяві від 29.07.2003р. №4222 про визнання недійсним акту державного органу та на скарзі „про перегляд податкового повідомлення-рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську від 09.07.2003р. №/1/152 про визнання та стягнення фінансових санкцій по податку на додану вартість” від 22.07.2003р. №3670/1(4107) на дату підписання договору №1665-И від 11.08.2003р. про надання правової допомоги Ващенко А.А. виконував обов’язки генерального директора ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”.

В подальшому вказаний договір був схвалений ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” і виконувався останнім, що підтверджується видачею заступником голови правління ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” Гусєвим В.М. на виконання умов п. 4.5 договору про надання правової допомоги довіреності на ім’я Гуліди Л.В. від 10.01.2005 р., №407 від 07.04.2004р. та від 13.08.2003р. та діями Відповідача, який, як встановлено вище, здійснив часткову оплату попередніх авансів на виконання пунктів 3.2., 3.2 і 3.4 умов цього договору.

Пунктом 1.1 Порядку придбання товарів, робіт і послуг ліцензіатами, ціни (тарифи) на відповідну діяльність яких встановлюється НКРЕ, затвердженого постановою національної комісії регулювання електроенергетики України від 25.12.2002р. №1445, визначаються правила організації та проведення тендерів ліцензіатами, ціни (тарифи) на відповідну діяльність яких встановлюються НКРЕ (далі –ліцензіати), при придбанні товарів, робіт та послуг незалежно від джерел фінансування. Проте придбання аудиторських та юридичних послуг не пов’язано із придбанням послуг в межах відповідної ліцензійної діяльності відповідача, пов’язаної із постачанням електричної енергії.

Таким чином, оскільки договір №1665-И від 11.08.2003р. про надання правової допомоги зі сторони замовника був підписаний іншою особою ніж у ньому вказаний, але в подальшому був схвалений ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”, а надання послуг за цим договором не було діяльністю, на яку була потрібна ліцензія, у суду немає правових підстав, передбачених ст. ст. 48 та 63 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який діяв на момент укладення оспорюваного договору, визнавати цей договір недійсним.

На підставі вищевикладеного у зустрічному позові Відповідача до Позивача про визнання недійсним зазначеного договору про надання правової допомоги слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі за первісним позовом відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам, за зустрічним позовом –на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Верітас” задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Верітас” суму 201772 грн. 86 коп. основного боргу, 1490 грн. 10 пені, 2032 грн. 63 коп. витрат на держмито, 72 грн. 69 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Верітас” за первісним позовом відмовити.

В зустрічному позові Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” відмовити повністю.

Судові витрати за зустрічним позовом покласти на Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго”.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано- 18.04.08р.