ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.12.2008

Справа №2-2/9158-2008

за позовом ТОВ "Торговий дім-Фаворит" (Житомирська обл., м. Житомир, вул. Вітрука, 6)

до відповідача: Приватного підприємства "Жайворонок" (м. Ялта, вул. Більшовистска, 33)

про стягнення 57 233грн.19 коп.

Суддя Толпиго В.І.

Представники сторін:

Від позивача : Паламарчук – представник, довіреність у справі.

Від відповідача : Корінчук - представник, довіреність у справі.

Суть спору:

Позивач - ТОВ "Торговий дім-Фаворит" звернулось до Господарського суд АРК із позовною заявою до відповідача - Приватного підприємства "Жайворонок" про стягнення основного грошового боргу у розмірі 32 757грн.28коп., пені у розмірі 10 547грн.05коп., інфляційних у розмірі 12 384грн.14коп. та 3 % річних у розмірі 1 544грн.72коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між сторонами було укладено договір дистрибуції продукції № 3/67 від 15.5.2007 р., згідно якого відповідач зобов’язався надавати послуги по дистрибуції продукції на ввіреній території, своєчасно оплачувати продукцію за відповідною ціною, в установлений строк повертати оборотну тару та не перевищувати встановлені кредитні ліміти. Згідно договору позивачем було поставлено продукції на загальну суму 243 212грн.17коп., розрахунок відповідачем проведено на суму 211 358грн.59коп. Оплати за поставлену продукцію були проведені не в повній мірі і борг відповідача перед позивачем станом на 18.8.2008 р. склав 327 57грн.28коп., несплата вказаної суми боргу стала підставою для звернення із позовною заявою до суду.

Представник позивача у судовому засіданні 06.11.2008р уточнив суму пені та просить суд стягнути пеню за період з 22.10.2007 р. по 19.4.2008 р. у сумі 5 560грн.54коп., що відображено у протоколі судового засідання та підтверджується розрахунком.

Представник відповідача 06.11.2008р у судовому засіданні надав суду відзив №17 від 03.10.2008 р на позовну заяву, у якому зазначається, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені, індексу інфляції і 3 % річних, оскільки відповідач провадив оплату відповідно до умов договору та не перевищував кредитного ліміту за продукцію. Також відповідач зазначив, що з огляду на те, що термін дії договору не минув і він продовжує діяти, а відвантажень продукції позивач не здійснює, відповідач у свою чергу проводить поступове погашення кредитного ліміту, що відповідає умовам договору. Крім того, позивачем представлений суду розрахунок станом на 31.3.2008р у розмірі 57 233грн19коп, тоді як на 01.10.2008р кредитний ліміт по грошам становить 20 000,00грн. На підставі вищевказаного відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні оголошувались перерви на 27.11.2008р та 01.12.2008р.

Після перерви 27.11.2008 року судове засідання було продовжене за участю тих же представників сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 27.11.2008р надав суду заяву, у якій вказує на те, що основна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 06.11.2008 р. становить 20 000,00грн., пеня – 3 934грн.66коп, 3% річних – 1 216грн.91коп та інфляційні – 9 945грн54коп. Також представник позивача зазначає, що відмовляється від позовних вимог у частині суми основного боргу у розмірі 12 757грн.28коп, у частині нарахування пені у сумі 6 612грн.39коп, у частині інфляційних у сумі 2 439грн.20коп, у частині 3 % річних у сумі 327грн.81коп. Таким чином, позивача зменшує суму позовних вимог до відповідача до 35 097грн.11коп.

Представник відповідача 27.11.2008р у судовому засіданні надав суду платіжне доручення №2684 від 27.11.2008р про сплату на користь позивача 20 000,00грн основного боргу.

1 грудня 2008 року після перерви представники сторін у судове засідання не з’явилися.

На час слухання справи від позивача надійшло повідомлення про неможливість явки у судове засідання, на позовних вимогах по стягненню пені, інфляційних та річних наполягає, у частині стягнення боргу зазначив, що сума основного боргу відповідачем погашена.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд встановив:

Суд вважає необхідним дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засідками судочинства є зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто суд вважає потрібним застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов'язання визнається порушенням зобов'язання.

Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між ТОВ "Торговий дім-Фаворит", як компанія, та Приватним підприємством "Жайворонок", як дистриб’ютором, був укладений договір дистрибуції продукції № 3/67 від 15.5.2007р, відповідно до п.2.1 якого, дистриб’ютор зобов’язується надати компанії послуги по дистрибуції, на ввіреній території, відповідно до цілей по дистрибуції, своєчасно оплачувати продукцію по відповідній ціні, у встановлений строк повертати оборотну тару та не перевищувати встановлені кредитні ліміти.

При цьому, відповідно до ч.1 договору, кредитний ліміт по продукції – максимально допустима сума заборгованості дистриб’ютора за продукцію, а кредитна політика – умови оплати продукції дистриб’ютором, що встановлюють строки кредиту та кредитні ліміти по продукції та тарі у відповідності з загальними принципами кредитної політики, вказаними у додатку 3а.

Пунктом 1 загальних принципів кредитної політики додатку 3а до договору дистрибуції продукції № 3/67 від 15.5.2007р зазначається, що строки кредиту встановлюються кредитною політикою, якщо вона введена для дистриб’ютора. Підтвердженням вводу кредитної політики являється наявність підписаного обома сторонами додатку 7, з прописаною кредитною політикою.

Згідно з додатком №7 до договору дистрибуції продукції № 3/67 від 15.5.2007р позивачем встановлено кредитний ліміт у розмірі 70 000,00грн терміном 21 календарний день. Оплата по першому відвантаженню здійснюється по факту доставки товару. друге відвантаження служить перехідним товарним кредитом. Третя й наступна здійснюється у відповідності зі строком кредиту.

Відповідно до п.16.1 договору, він вступає у силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2007р. Якщо жодна зі сторін за 10 днів до скінчення строку дії договору письмово не заявить бажання розірвати його, дія договору вважається продовженою на один календарний рік.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач здійснив поставку відповідачу, а відповідач прийняв товару на загальну суму 243 212грн17коп, що підтверджується видатковими накладними від 01.10.2007р №ЖТД-6109 на суму 57 611,00грн, №ЖТД-6110 на суму 837грн16коп та №ЖТД-6111 на суму 2 880,00грн., а також довіреністю на отримання продукції серії ЯНХ №491550 від 01.10.2007р, що знаходяться у матеріалах справи.

Відповідачем оплата отриманого товару повністю проведена не була, що підтверджується матеріалами справи, та на момент звернення позивача з позовом до суду склалася заборгованість.

У частині стягнення боргу за поставлений товар у розмірі 5 000,00грн., суд вважає за необхідне у позові відмовити, оскільки при зверненні позивача з позовом до суду вказана сума була нарахована необґрунтовано:- без урахування проведеної відповідачем 15.8.2008р оплати, що підтверджується виписками по банківському рахунку, тоді як позивач, відповідно до штемпелю на конверті, звернувся з позовом до суду 05.9.2008р

У частині стягнення боргу у сумі 7 757грн28коп провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, оскільки заявою, наданою суду 27.11.2008 р у судовому засіданні, позивач відмовився від вказаної заявленої вимоги, що відображено у протоколі судового засідання, та відмова прийнята судом.

Судом встановлено, що сума боргу в розмірі 20 000,00грн., яка існувала на момент звернення позивача з позовом у суд, сплачена відповідачем у повному обсязі в процесі розгляду справи, а саме платіжним дорученням №2684 від 27.11.2008р, що визнається позивачем у його повідомленні від 01.12.2008р, та що відображено у протоколі судового засідання від 01.12.2008р., у зв’язку із чим суд вважає, що у частині стягнення 20 000,00грн боргу провадження у справі підлягає припиненню у в’язку із відсутністю предмету спору.

Окрім вимоги про стягнення боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені, інфляційних та річних.

У частині стягнення пені у сумі 6 612грн.39коп, інфляційних у сумі 2 439,20 грн та 3 % річних у сумі 327,81грн провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, оскільки заявою, наданою суду 27.11.2008 р у судовому засіданні, позивач відмовився від вказаної заявленої вимоги, що відображено у протоколі судового засідання, та відмова прийнята судом.

У частині стягнення 1 216грн.91коп. річних за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань та 9 945грн54коп. індексу інфляції за період з 22.10.2007р по 06.11.2008р позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому що у силу ст..625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом лише у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, тоді як вимога про сплату річних та інфляції до звернення позивача з позовом до суду позивачем не заявлялася.

У частині стягнення пені у розмірі 3 934грн.66коп позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст.ст. 547, 549 ЦК України правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.12.2 договору у випадку прострочення оплати продукції дистриб’ютор сплачує компанії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Отже у частині стягнення пені у розмірі 3 934грн.66коп за період з 22.10.2007р по 20.4.2008р розрахована правильно, позов у цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

У зв’язку з тим, що позивач відповідно до штемпелю на конверті звернувся з позовом до суду 05.9.2008р, відповідач погасив суму основного боргу у розмірі 20 000,00грн. 27.11.2008р, тобто після звернення позивача з позовом до суду, що підтверджується платіжним дорученням №2684 від 27.11.2008р, витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічних послуг судового процесу відповідно до ст.49 ГПК України з суми 23 934грн.66коп відносяться на відповідача, а держмито та сума інформаційно – технічного забезпечення судового процесу в іншій частині позовних вимог на позивача.

В засіданні суду оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене та підписане 04.12.2008р.

Керуючись ст.ст. 49,75,77,п.п.1-1, 4 ст.80,ст.ст.82,84,85 ГПК| України

В И Р І Ш И В :

1.          Прийняти заяву позивача від 27.11.2008р про зміну розміру позовних вимог.

2.          Позов задовольнити частково.

3.          Стягнути з Приватного підприємства "Жайворонок" (м. Ялта, вул. Більшовистска, 33, р/р 4551 у ЯВКРФ АКБ»Укрсоцбанк».МФО 324010, ) на користь ТОВ "Торговий дім-Фаворит" (Житомирська обл., м. Житомир, вул. Вітрука, 6, р/р5800 у банку АКІБ «Укрсіббанк», м.Харків, МФО 351005, , ІПН 53) 3934грн.66коп пені, 239грн63коп державного мита, 49рн.35коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

4.          У частині стягнення боргу у сумі 5 000,00грн, річних у сумі 1 216грн.91коп та інфляції у сумі 9 945грн54коп у позові відмовити.

5.          У частині стягнення боргу у сумі 7 757грн28коп, пені у сумі 6 612грн.39коп, інфляційних у сумі 2 439грн20коп та 3 % річних у сумі 327грн81коп припинити провадження по справі у зв’язку з відмовою позивача.

6.          У частині стягнення 20 000,00грн боргу припинити провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету позову.

7.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.