КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2008                                                                                           № 32/28

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з’явився

від відповідача: 1) Ганношин О.А. (довіреність № 144 від 25.01.2008 р.)

2) Прокопенко Я.Ю. (довіреність № 5-05/134

від 07.03.2008 р.)

3)Сафулько С.Ф. (довіреність № 3974/06 від 27.06.2008 р.)

від третьої особи: Авдєєнко Л.О. – керівник незалежної профспілки

працівників текстильної промисловості в м. Херсоні

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації профспілки Відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат"

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.04.2008

у справі № 32/28

за позовом                               Первинної профспілкової організації профспілки Відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат"

до                                                   1) Фонду державного майна України

2) Відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат"

3) Закритого акціонерного товариства "Волинський шовковий комбінат"

третя особа           Незалежна профспілка працівників текстильної промисловості в м. Херсоні

про                                                  визнання недійсним договору купівлі-продажу акцій

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація профспілки Відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат” звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Фонду державного майна України, Відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат” та Закритого акціонерного товариства “Волинський шовковий комбінат” про визнання недійсними договору № КПП-444 купівлі-продажу акцій за конкурсом від 01.06.2004 р. та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 р., як таких, що вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/28 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що порушує інтереси держави та суспільства, а також, на думку відповідача, суд не дослідив тих обставин, що умови договорів в їх сукупності не забезпечували досягнення мети приватизації.

Відповідач-1 у запереченнях на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення Господарського суду м. Києва без змін, а скаргу – без задоволення.

Представники відповідача-2 та відповідача-3 в судовому засіданні також просили залишити рішення Господарського суду м. Києва без змін, а скаргу – без задоволення.

Представник відповідача-3 під час розгляду справи судом першої інстанції звертався з заявою про застосування позовної давності

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію відповідачів.

28.07.2008 р. через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла телеграма про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю забезпечення явки своїх представників в судове засідання оскільки Фальченко Л.С. здійснює післяопераційний догляд за тяжко хворим чоловіком, а Феодосієва О.І. знаходиться на лікарняному.

Колегія суддів розглянула клопотання позивача, викладене в телеграмі та вирішила його відхилити у зв’язку з тим, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в телеграмі.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників з’явившихся сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Спірний договір № КПП-444 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” за конкурсом було укладено між Фондом державного майна України та ЗАТ “Волинський шовковий комбінат” 01.06.2004 р. (далі - Договір).

10.02.2006 р. між тими ж сторонами було укладено Додатковий договір № 66 до Договору (далі – Додатковий договір).

Предметом Додаткового договору є внесення змін і доповнень до Договору.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду та не вбачає підстав для визнання Договору № КПП-444 від 01.06.2004 р. та Додаткового договору № 66 від 10.02.2006 р. недійсними з врахуванням наступних обставин.

Як встановлено ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з

метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що з позовом про недійсність договору з підстави його суперечності інтересам держави і суспільства можуть звертатися виключно сторони договору або відповідні органи державної влади.

Крім того, відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 р. “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” угоди, укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, - це угоди, які порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них зокрема належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.

Оскаржуваний Договір та Додатковий договір були укладені між відповідачем-1 та відповідачем-3 в процесі приватизації Відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат” як об’єкта приватизації групи “Г”.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про приватизацію державного майна” об’єкти приватизації – державні органи приватизації, покупці (їх представники) та посередники.

Спірний Договір та Додатковий договір були укладені у відповідності до положень п. 59 Закону України “Про Державну програму приватизації”, яким встановлено особливості приватизації об’єктів групи “Г” та врегульовано відносини щодо приватизації таких об’єктів.

Отже, оскільки позивач не був учасником відносин, врегульованих п. 59 Закону України “Про Державну програму приватизації”, у нього відсутні правові підстави стверджувати, що внаслідок укладення Договору та Додаткового договору були порушені інтереси трудового колективу та ототожнювати їх з інтересами суспільства та держави.

Як вбачається з оскаржуваних договорів, їх сторонами є Фонд державного майна України та Закрите акціонерне товариство “Волинський шовковий комбінат”.

Позивач не є стороною спірних договорів, а також не є органом державної влади, який має право звернутися до суду з позовом про визнання договору № КПП-444 від 01.06.2004 р. та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 р. недійсними.

На думку позивача, він має право звернутися з вищевказаним позовом до Господарського суду м. Києва на підставі ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки є заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Позивач вважає, що він є заінтересованою особою, яка може звертатися з позовом про визнання недійсними договору № КПП-444 від 01.06.2004 р. та додаткового договору № 66 від 10.02.2006 р.

Така думка позивача спростовується наступними висновками місцевого господарського суду, викладеними в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності” первинна організація профспілки – це добровільне об’єднання членів профспілки, які, як правило працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки – особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки (ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 246 Кодексу законів про працю первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач може представляти інтереси членів своєї профспілки, а не всього трудового колективу, і, тим більше, не може ототожнювати інтереси частини трудового колективу з інтересами суспільства і держави.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

Тому колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації профспілки Відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/28 - без змін.

Матеріали справи № 32/28 повернути Господарському суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді