ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.08.2008

Справа №2-29/5043-2008А

За позовом – Фізичної особи-підприємця Єрохіна Михайла Степановича,м. Сімферополь.

До відповідача – Державної податкової інспекції в м. Сімферополі, м. Сімферополь.

Про скасування податкових вимог та зобов’язання виконати пенвні дії.

Суддя О.І. Башилашвілі.

Секретар судового засідання В.В.Романів.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Поземельних Є. С., довіреність від 07.04.08р.

Від відповідачів – Шиліна С. М., довіреність №66/100 від 2.05.08р.

Суть спору: Фізична особа-підприємець Єрохін Михало Степанович звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Державної податкової інспекції в м. Сімферополі про: скасування податкових вимог ДПІ в м. Сімферополі № 1/840 від 29.03.2002р. на суму 3100 грн. і № 2/1714 від 28.05.2002р. на суму 2700 грн.; зобов'язання внести зміни в особовий рахунок платника податків - суб'єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи Єрохіна Михайла Степановича, відобразивши в ньому оплату єдиного податку у розмірі 3800,00 грн., перераховану платіжними дорученнями № 31 від 01.06.2001р., № 35 від 20.06.2001р., № 41 від 29.06.2001р.; зобов'язання списати нараховану пеню у розмірі 234,14 грн.

Оскільки відповідачем була долучена до матеріалів справи картка особового рахунку платника, в якій платіж за платіжним дорученням №31 від 01.06.07р. був відображений у цій картці, в судовому засіданні 27.08.2008р. позивач змінив предмет позову та просить суд: скасувати податкові вимоги ДПІ в м. Сімферополі № 1/840 від 29.03.2002р. на суму 3100 грн. і 2/1714 від 28.05.2002р. на суму 2700 грн.; зобов'язати ДПІ м. Сімферополя внести зміни в особовий рахунок платника податків - суб'єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи Єрохіна Михайла Степановича, відобразивши в ньому оплату єдиного податку у розмірі 3400,00 грн., перераховану платіжними дорученнями № 35 від 20.06.2001р., № 41 від 29.06.2001р.; зобов'язати ДПІ м. Сімферополя списати нараховану пеню у розмірі 270,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що борг по єдиному податку не обґрунтовано числиться на особовому рахунку позивача, оскільки позивач своєчасно у та у повному обсязі сплатив єдиний податок.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що платник податків не звільняється від обов’язку сплатити податкове зобов’язання чи податковий борг, якщо така сума не сплачена в бюджет, у тому числі з вини банку. Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Платіжними дорученнями № 35 від 20.06.2001р., № 41 від 29.06.2001р. позивач сплатив єдиний податок на загальну суму 3400,00 грн.

Вказані платіжні доручення були прийняті до виконання АКБ «Україна», грошові кошти списані з рахунку, про що на платіжних дорученнях є відповідні відмітки банку. Вказане також підтверджується листом ОПЕРУ дирекції банку «Україна» по АР Крим № 11/2-04/1055 від 10.10.2001р.

Згідно п. 2 ст. 12 Закону України « Про систему оподаткування» фінансові установи виконують доручення платників податків і зборів (обов'язкових платежів ) на перерахування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджету у встановлений законом термін.

Відповідно до п. 1.24. ст. 1 Закону України « Про платіжні системи і переказ грошових коштів в Україні», переказ грошових коштів - це рух грошових коштів з метою її зарахування на рахунок одержувача.

Згідно п. 22.4. ст. 22 Закони України « Про платіжні системи і переказ грошових коштів в Україні», при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Банки повинні забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Таким чином, здійснення платником будь-яких додаткових дій, окрім подачі платіжних документів в банк, законодавством України не передбачено.

З підпункту 3.9.2. п. 3.9. ст. 3 Інструкції « Про порядок нарахування і погашення пені», затвердженою наказом ДПА України № 77 від 01.03.2001р., передбачений перелік документів, що підтверджують термін погашення податкового боргу, до якого входять зокрема: копії розрахункових документів про сплату платежів до бюджету за безготівковими розрахунками.

Таким чином, наявні в матеріалах справи платіжні доручення: № 35 від 20.06.2001р., № 41 від 29.06.2001р., в розумінні вказаної інструкції, є належними розрахунковими документами про сплату платежів до бюджету за безготівковими розрахунками.

Згідно п.1 ст. 5 Інструкції «Про порядок нарахування і погашення пені», затвердженою наказом ДПА України № 77 від 01.03.2001р., за порушення строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність, встановлену Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Підпунктом 16.5.1. п. 16.5. ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» передбачено, що за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору(обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду.

При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Враховуючи те, що позивачем у встановленому чинним законодавством порядку були своєчасно виконані зобов'язання по сплаті єдиного податку за 2001 рік, у відповідача відсутні правові підстави для відмови по внесенню змін до картки особового рахунку платника податків.

Цей факт також підтверджується рішенням Господарського суду АРК від 13.03-02.04.2003р. № 2-7/4388-2003 та рішенням Господарського суду АРК від 11.05.2006р. у справі № 2- 4/7256-2006.

Суд не приймає доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності у зв’язку з наступним.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що лише, в січні 2008 року позивач отримав повідомлення ДПІ в м. Сімферополь, з якого йому стало відомо про наявний податковий борг та розподіл поточних платежів по єдиному податку в рахунок погашення податкового боргу і пені.

Крім того, на підставі поданої заяви до КФДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 31.03.2008 року позивач отримав витяг з Державного реєстру застав рухомого і нерухомого майна, з якого йому стало відомо про те, що всі активи, що належать йому знаходяться в податковій заставі з 15.03.2004р. Заставодержателем є відповідач.

Викладені обставини свідчать про те, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки останній звернувся до суду в межах річного строку передбаченого ст.. 99 КАС України, який необхідно відраховувати з січня 2008р. – день отримання позивачем повідомлення відповідача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

-          Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не представив суду доказів наявності підстав для відсутності задоволення позову.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні 27.08.2008р.

У повному обсязі постанову складено та підписано 01.09.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати податкові вимоги Державної податкової інспекції в м. Сімферополі № 1/840 від 29.03.2002р. на суму 3100 грн. і 2/1714 від 28.05.2002р. на суму 2700 грн.

3.          Зобов'язати Державну податкову інспекцію в м. Сімферополі (АР Крим, м. Сімферополь, вул. М. Залки, 1/9) внести зміни в особовий рахунок платника податків – фізичної особи-підприємця Єрохіна Михайла Степановича (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Шмідта, 14, кв. 6, ідентифікаційний код ) відобразивши в ньому оплату єдиного податку у розмірі 3400,00 грн., перераховану платіжними дорученнями № 35 від 20.06.2001р., № 41 від 29.06.2001р.

4.          Зобов'язати Державну податкову інспекцію в м. Сімферополі (АР Крим, м. Сімферополь, вул. М. Залки, 1/9) списати нараховану фізичній особі-підприємцю Єрохіну Михайлу Степановичу (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Шмідта, 14, кв. 6, ідентифікаційний код ) пеню у розмірі 270,43 грн.

5.          Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця Єрохіна Михайла Степановича (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Шмідта, 14, кв. 6, ідентифікаційний код ) витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн.

6.          Виконавчи листи видати після набрання постановою суду законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.