ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"11" листопада 2008 р.                                        Справа № 11/79а/4

За позовом: Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Чернігівській області

01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1

До: Товариства з обмеженою відповідальністю „РІК”

14032, м. Чернігів, вул. Бєлова, 5

Третя особа на стороні позивача: Головне управління Державного казначейства України у Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 27

Про стягнення 75000 грн.

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар А.А.Радченко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Мозирко В.О. –гол. держподатінспектор, дов. від 23.07.07 р. № 1949/32-0817.

Від Відповідача: Підгорний К.Є. –представник, дов. від 27.10.08 р. № 27/10.

Від Третьої особи: Шапоренко С.В. –гол. спеціаліст, дов. від 03.01.08 р. № 3.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Департаментом з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Управління державного казначейства України в Чернігівський області, подано адміністративний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „РІК” про стягнення 75000,00 грн. додаткової плати за ліцензію.

Провадження у справі зупинялось, розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 27.02.07 р. судом здійснено заміну третьої особи на стороні позивача її правонаступником –Головним управлінням Державного казначейства України у Чернігівській області.

Ухвалою суду від 12.07.07 р., за письмовим клопотанням представника позивача, судом здійснено заміну позивача його правонаступником –Департаментом контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України в Чернігівській області (далі –Департамент).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у письмових поясненнях від 11.11.08 р. проти позову заперечує, позовну заяву вважає безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових поясненнях.

Третя особа письмових пояснень суду не надала.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

ТОВ „РІК” зареєстроване як суб’єкта підприємницької діяльності –юридичну особу, на час виникнення спірних правовідносин у 2005 році товариство займалося оптовою торгівлею тютюновими виробами та мало ліцензію на цю торгівлю.

Відповідно до діючої на той час редакції ст. 15 Закону України від 19.12.95 р. № 481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (далі –Закон № 481) 28.03.05 р. ТОВ „РІК” сплатило до Державного бюджету України черговий щорічний платіж за ліцензію на право оптової торгівлі тютюновими виробами в сумі 50000,00 грн. за період з 28.04.05 р. по 28.04.06р., що підтверджується платіжним дорученням № 638 від 28.03.05 р. на суму 50000,00 грн.

ТОВ „РІК” на адресу Департаменту направило цінний лист № 73 від 28.03.05 р. з проханням продовжити дію ліцензії, додавши до листа оригінали ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами та платіжного доручення № 638 від 28.03.05 р., на зворотному боці якого УДК у Чернігівській області зробило відмітку про зарахування плати за ліцензію в розмірі 50000,00 грн. в доход Державного бюджету України.

Але Департамент, мотивуючи свою позицію тим, що 31.03.05 р. набув чинності Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.05 р. № 2505-IV, згідно якого розмір щорічної плати за ліцензію на право оптової торгівлі тютюновими виробами збільшився з 50000,00 грн. до 125000,00 грн., відмовився поставити на ліцензії відмітку про внесення чергового платежу.

На вимогу Департаменту ТОВ „РІК” сплатило за ліцензію ще додатково 75000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 936 від 21.04.05 р. на суму 75000,00 грн.

Тобто за річну ліцензію ТОВ „РІК” сплатило до Державного бюджету України 125000,00 грн.

Не погоджуючись з цією додатковою платою за ліцензію, ТОВ „РІК” звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з державного бюджету України надміру сплаченої плати за ліцензію.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.08.05 р. по справі № 11/178 за позовом ТОВ „РІК” до ДПІ у м. Чернігові, ДААК ДПА України, УДК у Чернігівській області про стягнення надміру сплаченої сплати за ліцензію вказані вище 75000,00 грн., сплачені до бюджету 21.04.05 р., були стягнуті на користь ТОВ „РІК” з Державного бюджету України як надмірно сплачені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.05 р. по справі № 11/178 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.06 р. рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Вказане рішення було виконано і ТОВ „РІК” отримало з Державного бюджету України 75000,00 грн.

Постановою Верховного Суду України від 07.11.06 р. ухвала Вищого адміністративного суду України від 07.11.06 р., ухвала Київського апеляційного господарського суду від 29.11.05р. та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.08.05 р. по справі № 11/178 були скасовані, а в позові ТОВ „РІК” до ДПІ у м. Чернігові, ДААК ДПА України, УДК у Чернігівській області про стягнення надміру сплаченої сплати за ліцензію в сумі 75000,00 грн. було відмовлено.

Отже, за таких обставин, Департамент і звернувся до суду з цим позовом до ТОВ „РІК” про стягнення 75000,00 грн. додаткової плати за ліцензію.

Але суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Згідно ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, у тому числі, на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Як зазначено в ст. 104 КАС України суб’єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Зі змісту наведених норм вбачається, що позивач, будучи суб’єктом владних повноважень, має право звернутися в адміністративний суд з позовом до ТОВ „РІК” про стягнення плати за ліцензію лише у випадку, прямо встановленому будь –яким іншим ніж КАС України, законом.

Проте, чинним законодавством України, у тому числі Законом України „Про Державну податкову службу в Україні”, Законом № 481, Положенням про Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України, затвердженим наказом ДПА України від 10.02.07 р. № 71, позивачу не надано права звертатися до суду з позовом про стягнення плати за ліцензію.

Статтею15 Закону № 481 передбачено, що правовими наслідками несплати чергового платежу за ліцензію може бути спочатку призупинення її дії, а потім - її анулювання.

Однак, можливості примусового стягнення плати за ліцензію не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, у позовній заяві мова фактично йде про поворот виконання судового рішення по справі № 11/178.

Але питання про поворот виконання судового рішення по справі № 11/178 можливо було ставити лише шляхом подання відповідної заяви в рамках справи № 11/178, а не шляхом подання позовної заяви про стягнення 75000,00 грн. додаткової плати за ліцензію на право оптової торгівлі тютюновими виробами.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 11.11.08 р. проголошено тільки в ступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 17.11.08 р.

Суддя Ю.М.Бобров