ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.08 р.
Справа № 40/72пн

Господарський суд Донецької області
у складі колегії суддів

Головуючого           Ю.О. Підченко

Суддів                      Г.В. Левшина

Г.Є.  Курило

При секретарі судового засідання
О.М. Пальчак

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом учасника товариства з
обмеженою відповідальністю „Універсал” ОСОБА_1 м. Донецьк

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю „Універсал” м. Донецьк

про зобов'язання виконати певні дії

за участю:

представників сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

Суть спору: учасник товариства з
обмеженою відповідальністю „Універсал” ОСОБА_1 звернувся до господарського суду
з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю „Універсал” про
зобов'язання останнього надати  відомості
для ознайомлення з діяльністю товариства відповідно до вимог ст.145 ЦК України,
у тому числі інформацію про річні
баланси, звіти про фінансово - господарську діяльність товариства, всі
протоколи загальних зборів починаючи з 1998р. та прийняти рішення, щодо
нарахування та виплати йому, як учаснику товариства частки прибутку
(дивідендів), пропорційно його частці у статутному фонді підприємства,
починаючи з 1998р. станом на теперішній час.

Сторін було належним чином повідомлено про час
та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст.
42, 43 Господарського процесуального кодексу України створені всі необхідні
умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу
перед законом.

З урахуванням складності  та категорії спору згідно вимог ст.4 6 ГПК
України справу було розглянуто у колегіальному складі судів.

Представники сторін до судового
засідання не з'явилися, а тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами
відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає
застосуванню, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та докази на їх
підтвердження, суд встановив:

З'ясувавши  фактичні
обставини справи, докази на їх підтвердження судом прийнято до уваги, що
згідно частиною п'ятою статті 68 Господарського кодексу України чітко
встановлено, що підприємства, які створюються у формі господарського
товариства, мають статус корпоративного.

Частина перша статті 167
Господарського кодексу України визначає поняття корпоративних прав.

Підставою для наявності у особи
(учасника господарського товариства) корпоративних прав є наявність у нього
частки господарського товариства (акцій, якщо це акціонерне товариство).

Позивач є учасником ( акціонером)
товариства з обмеженою відповідальністю
„Універсал”,  з вкладом в розмірі
500 грн.,  що складає частку  в статутному капіталі в розмірі 0,61
процентів. Звідси - його звернення  за
захистом свого порушеного права до господарського суду.

Позов мотивовано тим, що  ОСОБА_1 є учасником товариства з обмеженою
відповідальністю „ Універсал”, далі Товариство.

З моменту реєстрації  Товариство жодного разу не проводило
перерозподіл прибутку та виплати дивідендів, не надавало позивачеві, як  учаснику Товариства ознайомитися  з  його
фінансовою документацією, що є порушенням його прав, як акціонера.

Такі дії Товариства  не відповідають вимогам чинного законодавства,
а саме вимогам статті 10 Закону України „ Про
господарські товариства” від 19.09.91р. за № 1576-XII,  далі Закон -1, підпункту 5.1.1 пункту 5.1
статуту Товариства у частині  приймання
участі в управлінні справами, у тому числі розподілу прибутку  та отримання частки дивідендів за наслідками
проведення господарської діяльності.

Оскільки ці права зазначені у
статуті Товариства, останнім порушуються додатково вимоги ст.ст. 41, 59,
частини 1 ст. 58 Закону - 1, на тих підставах, що до наступного часу позивачу
невідомо строки та порядок виплати частки прибутків (дивідендів), які
відбуваються на підприємстві відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 92
Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків
і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів
та закону.

Статут Товариства відображує
виключну компетенцію загальних зборів щодо затвердження річних звітів та
бухгалтерських балансів, розподілу прибутку

Згідно  ч.4 ст. 12 Господарського процесуального
кодексу України  господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у суперечках між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

До виключної компетенції господарських судів
відносяться справи у спорах між учасниками (акціонерами, засновниками)
господарського товариства та господарським товариством, пов'язані з реалізацією
та захистом корпоративних прав.

Корпоративним правом є право
власності на частку (пай) у статутному фонді юридичної особи, створеної у
відповідності із законодавством про господарські товариства, включаючи право на
управління і отримання відповідної частки прибутку юридичної особи у вигляді
дивідендів.

Підставою виникнення корпоративного
спору є порушення або оспорювання корпоративних прав учасників (акціонерів)
господарських товариств, норм ЦК України, Господарського кодексу України (далі
- ГК України), Закону України "Про господарські товариства", вимог
установчих документів господарських товариств.

Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед інших серед
способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка
порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Доводи позивача спростовуються
наступним:

-
на час слухання справи на позивача було покладено обов'язок довести факт
порушення відповідачем прав позивача, як учасника Товариства на отримання
інформації щодо його діяльності, у тому числі довести порушення відповідачем
приписів статуту щодо розподілу прибутків та виплати дивідендів, письмово на
листі довести, що дії Товариства суперечать вимогам закону та умовам статуту
Товариства, ущемляють його права та законі інтереси як учасника Товариства;

-
витребувані судом докази позивачем в розумінні ст.ст. 33, 38, 43 ГПК
України  суду не надані;

-
у судовому засіданні, яке відбулося
15.05.08р по даній справі представник позивача наполягав про надання
йому часу для можливого уточнення своїх позовних вимог,  однак
процесуальні дії передбачені ГПК України не провів;

-
право засновників господарського товариства (акціонерного товариства,
товариства з обмеженою відповідальністю) брати участь у розподілі прибутку
підприємства та одержувати його частину у формі дивідендів установлено
одночасно статтею 116 ЦК України і статтею 88 ГК України. Крім того можливість
виплати дивідендів засновникам та учасникам господарських товариств передбачено
статтею 10 Закону -1;

-
товариства з обмеженою відповідальністю та будь-які інші  господарські товариства (не акціонерні)
можуть виплачувати дивіденди за підсумками кварталу. Така свобода пояснюється
двома причинами. По-перше, Закон-1 не містить жодних обмежень із цього приводу.
Визначальними  є положення статуту і
рішення зборів засновників. А по-друге, підпункт 7.8.1 закону України „ Про
оподаткування прибутку підприємств” дозволяє виплачувати дивіденди за
підсумками звітного періоду. Як відомо, звітними періодами щодо податку на
прибуток є квартал, півріччя, 9 місяців і рік. Ось і виходить, що дивіденди
можна виплачувати хоч щокварталу;

-
підставою для виплати дивідендів є рішення  загальних зборів засновників, які відповідно
до пункту ”д” ст. 41 і ст. 59 Закону-1 затверджують порядок розподілу прибуткую
строк і порядок виплати частки прибутку (дивіденди). Рішення про виплату
дивідендів має бути зафіксовано у протоколі
зборів;

-     на виконання рішення загальних зборів
рекомендується видати наказ керівника, що приписує бухгалтерії підприємства
нарахувати і виплатити дивіденди;

-
якщо ж ідеться про розподіл прибутку приватного підприємства ( про
дивіденди тут можна говорити лише умовно), він здійснюється на підставі
письмового розпорядження. Строки та порядок виплати власнику частини прибутку
визначаються Статутом;

-     так, виплата дивідендів істотно
ускладнюється, якщо підприємство, товариство має податковий борг. Річ у тому,
що за його наявності майно підприємства потрапляє в податкову заставу, а в
цьому випадку виплата дивідендів можлива тільки за умови узгодження з
податковими органами, як то вимагає п. п 8.6.1 „б” Закону України „ Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.2000р. за №2181-III, далі Закон -2;

- дивідендами прийнято називати
частину прибутку підприємства, що розподіляється між його засновниками. Але таке
визначення не слід розуміти занадто буквально. Дивіденди можна виплачувати
навіть у тому разі, якщо у звітному періоді не було прибуткую але є інші власні
джерела;

-
такий дозвіл зовсім не суперечить економічній сутності дивідендів як
частини прибутку, що розподіляються між засновниками. Але навіть якщо прибутку
не було у звітному періоді, що передує виплаті дивідендів, його могло бути
отримано ще раніше, а за рахунок його розподілу - створено саме ті „ інші
джерела”, про які йдеться у Законі - 2;

Тобто, підставою для нарахування та
виплати дивідендів Товариством повинні досліджуватися судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням наданих сторонами доказів Відсутність таких
документів - є втручання суду у господарську діяльність будь-якого суб'єкта
господарювання.

Нез'явлення до судового засідання
представників сторін, учасників корпоративних правовідносин дійсно позбавляє
суд  з'ясувати всі напрямки діяльності
Товариства у спірний період та перешкоджає розгляду спору по суті.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку про те, що позивачем доти поки не доведено порушення його
корпоративних прав, як учасника Товариства. За такими обставинами у задоволенні
позовних вимог слід відмовити повністю.

Витрати по державному миту та
забезпечення судового процесу відносяться на позивача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК
України.

На підставі викладеного керуючись
ст. ст. 10, 41, 58, 59 Закону України „Про господарські товариства”, ст. ст.
16, 92, 116,  145 ЦК  України 2003р., ст. ст. 68,  88, 167 ГК України, ст. ст. 42, 43, 46, 12,
33, 34, 43, 44, 49,  82, 84, 85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог
учасника товариства з обмеженою відповідальністю” Універсал” ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю „Універсал” про зобов'язання останнього
надати відомості для ознайомлення з діяльністю товариства, у тому числі
інформацію про річні  баланси, звіти про
фінансово - господарську діяльність товариства, всі протоколи загальних зборів
починаючи з 1998р. та прийняти рішення, щодо нарахування та виплати йому, як
учаснику товариства частки прибутку (дивідендів), пропорційно його частці у
статутному фонді підприємства, починаючи з 1998р. станом на теперішній час
відмовити повністю.

2.
Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу відносяться
на позивача.

3.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня прийняття.

Головуючий суддя

Судді
Левшина  Г.В.

Курило Г.Є.