ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.06.08                                                                                           Справа № 5/43 (19/200)

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів: Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», м. Київ б/н від 14.04.2008 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2008 року

у справі № 5/43 (19/200)

за позовом: заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ та Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі, м. Сокаль

до відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства «Червоноградська автобаза», с. Острів

до відповідача-2: Підприємства з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», м. Київ

третя особа: Торгова біржа «Альянс», м. Київ

про визнання недійсним правочину: біржової угоди, укладеної в процедурі банкрутства

За участю представників:

від прокуратури: Ярчак І.С. –прокурор відділу (посвідчення № 121 від 11.10.2006 року);

від позивача-1: не з’явився;

від позивача-2: не з’явився;

від відповідача-1: не з’явився;

від відповідача-1: не з’явився;

від третьої особи: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області (суддя Петрик І.Й.) від 24.03.2008 року у справі № 5/43 (19/200) позов задоволено: визнано недійсним правочин – біржовий договір купівлі-продажу № 022982/14-10, укладений 29.01.2005 року між ВАТ «Червоноградська автобаза»та Підприємством з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», зареєстрований у Товарній біржі «Альянц»; зобов’язано Підприємство з іноземними інвестиціями «Укртехсплав»повернути у власність ВАТ «Червоноградська автобаза»транспортний засіб –КАМАЗ 53208, 1990 року випуску, шасі № 39, сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію серії ІНА № 599213; зобов’язано ВАТ «Червоноградська автобаза»повернути Підприємству з іноземними інвестиціями «Укртехсплав»кошти отримані за даним договором, а саме 5017 грн..

Відповідач-2 з постановленим рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що дане рішення є незаконним і таким, що винесене з порушенням норм матеріального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи. При цьому покликається на те, що оспорюваний біржовий договір купівлі-продажу був укладений на виконання не плану санації, а п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 30.11.2004 року у справі № 6/152-5/176 (7/45-7/45) про банкрутство ВАТ «Червоноградська автобаза». Вважає, що права та охоронювані законом інтереси Фонду державного майна України та Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі як кредитора у справі про банкрутство на момент звернення з позовом до суду не були порушені, оскільки згода Фонду державного майна України та Комітету кредиторів боржника на відчуження майна була. Крім того, вимога заступника прокурора Львівської області зобов’язати відповідача-2 повернути у власність відповідача-1 майно, що є предметом оспорюваного договору, суперечить ч. 2 ст. 388 ЦК України, оскільки ухвала Господарського суду Львівської області від 30.11.2004 року у справі № 6/152-5/176 (7/45-7/45) на момент укладення вказаного договору не була скасована, а тому договір укладався добросовісним набувачем на виконання законного судового рішення.

Прокурор вимоги ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 20.05.2008 року не виконав, відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 96 ГПК України не подав, але у клопотанні, надісланому до Львівського апеляційного господарського суду 09.06.2008 року, просить справу розглядати за наявними у ній матеріалами у порядку, визначеному ст. 75 ГПК України.

Сторони участі уповноважених представників в судове засідання 24.06.2008 року не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень № 3194127, № 3194135, № 3194143, № 3194100.

Третя особа явку уповноваженого представника в дане судове засідання також не забезпечила. Згідно довідки органу поштового зв’язку Торгова біржа «Альянс»з адреси, зазначеній в позовній заяві та апеляційній скарзі, вибула. Інформацію щодо місцезнаходження третьої особи сторони суду не надали. Поштова кореспонденція надсилалась за останнім відомим місцем знаходження третьої особи.

Враховуючи вищенаведене, колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України.

Представник Прокуратури Львівської області в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2008 року залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2008 року залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2004 року у справі № 6/152-5/176 (7/45-7/45) про банкрутство ВАТ «Червоноградська автобаза»задоволено клопотання комітету кредиторів про погашення заборгованості по заробітній платі робітників ВАТ «Червоноградська автобаза», зобов’язано Підприємство з іноземними інвестиціями «Укртехсплав»укласти договір купівлі-продажу для погашення заборгованості по заробітній платі, а ВАТ «Червоноградська автобаза» –передати у власність майно, визначене для передачі (на суму 926 258 грн.); для виконання погашення заборгованості відмінено податкову заставу на майно (згідно переліку).

29.01.2005 року між ВАТ «Червоноградська автобаза»(Продавець) та Підприємством з іноземними інвестиціями «Укртехсплав»(Покупець) на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 30.11.2004 року у справі № 6/152-5/176 (7/45-7/45) було укладено біржовий договір купівлі-продажу № 022982/14-10, зареєстрований у Товарній біржі «Альянц», відповідно до якого Продавець продав, а Покупець придбав транспортний засіб –КАМАЗ 53208, 1990 року випуску, шасі № 39, сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію серії ІНА № 599213. Вартість транспортного засобу становила 5017,00 грн..

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2006 року ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.11.2004 року у справі № 7/45-7/45 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З матеріалів справи колегією встановлено, що Міністерство палива та енергетики України є власником простих іменних акцій відповідача-1 в розмірі 51% статутного фонду (відповідно 51% статутного фонду ВАТ «Червоноградська автобаза»належить державі), що підтверджується випискою з реєстру власників цінних паперів про стан особового рахунку ВАТ «Червоноградська автобаза».

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно Інструктивного листа Фонду державного майна України «Роз’яснення щодо погодження плану санації підприємств боржників»від 23.09.2002 року № 10-17-11813, відповідно до абз. 6 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»погодження планів санації підприємств-боржників, у майні яких частка державної власності перевищує 50 %, має здійснювати Фонд державного майна України.

Відповідно до ч. 1 та абзацу 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов'язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника, крім випадків, передбачених цим Законом. План санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема, шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов'язань. Керуючий санацією зобов'язаний попередньо погоджувати план санації боржника з органом, уповноваженим управляти державним майном, стосовно підприємства-боржника, у майні якого частка державної власності перевищує п'ятдесят відсотків.

Окрім цього, п. 4 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»передбачено, арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника щодо розпорядження його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації, у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, на момент винесення 30.11.2004 року ухвали Господарським судом Львівського області у справі № 6/152-5/176 (7/45-7/45) щодо розпорядження майном підприємства-боржника на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», план санації відповідача-1 з Фондом державного майна України як органом, уповноваженим управляти державним майном в даному випадку, не був погоджений та не затверджений у встановленому законом порядку.

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 2. ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»продаж частини майна боржника –державного підприємства в процедурі санації (банкрутства) проводиться відповідно до законодавчих актів з питань приватизації з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного майна»суб’єктами приватизації є: державні органи приватизації; покупці (їх представники); посередники.

Частиною 3 цієї статті 7 Закону України «Про приватизацію державного майна»передбачено, що Державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють такі основні повноваження, зокрема: здійснюють повноваження власника державного майна у процесі приватизації; продають майно, що перебуває у державній власності, в процесі його приватизації, включаючи акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств; затверджують плани приватизації майна, що перебуває у державній власності, плани розміщення акцій акціонерних товариств у процесі приватизації; здійснюють захист майнових прав державних підприємств, організацій, установ, а також акцій (часток, паїв), що належать державі, на території України та за її кордоном.

Таким чином, аналізом норм чинного законодавства України колегією встановлено, що Міністерство палива та енергетики України (як власник 51% статутного фонду ВАТ «Червоноградська автобаза») не наділено правом відчужувати майно підприємства –боржника в процедурі санації (банкрутства), такими повноваженнями, відповідно до ст. 18, абз. 2 ч. 2. ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 6, 7 Закону України «Про приватизацію державного майна»наділений Фонд державного майна України.

Враховуючи вищенаведене, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач-1 зобов’язаний був погодити укладення оспорюваного біржового договору купівлі-продажу із Фондом державного майна України, а також укладати такий договір відповідачі могли лише після затвердження плану санації у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 215 цього кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України, згідно якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З аналізу ст. ст. 207-208 Господарського кодексу України вбачається, що у разі визнання недійсним зобов'язання як такого, що не відповідає вимогам закону, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі –відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Згідно п. 5 ст. 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

З огляду на вищезазначене, колегія вважає, що місцевий господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що біржовий договір купівлі-продажу № 022982/14-10, укладений 29.01.2005 року між ВАТ «Червоноградська автобаза»та Підприємством з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», не відповідає вимогам чинного законодавства України, що регулює дані правовідносини, а тому визнається недійсним з моменту укладення. Колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування передбачених законом наслідків недійсності правочину.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2008 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві України і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2008 року у справі № 5/43 (19/200) залишити без змін.

2. В задоволенні апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Укртехсплав», м. Київ б/н від 14.04.2008 року – відмовити.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя Мельник Г.І.

Суддя Новосад Д.Ф.

Суддя Михалюк О.В.