СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня
2008 р.

№
10-01-05-14-08/2820

Судова колегія Вищого
господарського суду України у складі :

Полякова Б.М.,
–головуючого (доповідач у справі),

Ткаченко Н.Г.,

Катеринчук Л.Й.

розглянувши касаційне  подання

Першого заступника прокурора Черкаської області
в інтересах держави в особі ДПІ у Лисянському районі Черкаської області та УПФ
України у Лисянському районі Черкаської області

на постанову   у справі

від
27.12.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду №
10-01-05-14-08/2820 господарського суду Черкаської області

за заявою

ДПІ у Лисянському
районі Черкаської області

до

ВАТ “Почапинський
цукровий завод”, с. Почапинці Лисянського району Черкаської області

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1; ОСОБА_2

голова комітету
кредиторів

ТОВ "Український
агроторговий дім "Колос",  м.
Київ

в судовому засіданні
взяли участь представники:

Генеральної прокуратури
України

Савицька О.В.;

ТОВ "Український
агроторговий дім "Колос"

Андрієць Л.П.,
довір.;

ТОВ "ФК
"Буква"

Андрієць Л.П.,
довір.;

та ліквідатор
банкрута

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського
суду Черкаської області знаходиться справа № 10-01-05-14-08/2820 про банкрутство
ВАТ “Почапинський цукровий завод”.

Постановою господарського
суду Черкаської області від 30.03.2006 р. визнано ВАТ “Почапинський цукровий завод”
банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного
керуючого ОСОБА_1.

Ухвалою господарського
суду Черкаської області від 04.10.2007 р. (суддя Шумко В.В.) припинено повноваження
ліквідатора банкрута ОСОБА_1., надіслано запит Черкаському обласному сектору з питань банкрутства щодо кандидатури
арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі, а також зобов'язано
комітет кредиторів виконати ухвалу суду від 06.09.2007 р., вирішити в засіданні
комітету кредиторів, хто являється повноважним головою комітету кредиторів.

Ухвалою господарського
суду Черкаської області від 05.10.2007 р. (суддя Шумко В.В.) ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, зобов'язаного колишнього ліквідатора банкрута ОСОБА_1. передати новому ліквідатору банкрута ОСОБА_2 матеріали по здійсненню ліквідаційної процедури,
фінансові, бухгалтерські документи, печатки, штампи банкрута тощо.

Постановою Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 27.12.2007 р. (судді: Міщенко
П.К. –головуючий, Тарасенко К.В., Шкурдова Л.М.) апеляційну скаргу арбітражного
керуючого ОСОБА_1. задоволено, а ухвали господарського суду Черкаської області від
04.10.2007 р. та від 05.10.2007 р. скасовано.

Не погоджуючись
з винесеною постановою, Перший заступник прокурора Черкаської області звернувся
в інтересах держави до Вищого господарського суду України з касаційним поданням,
в якому просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 27.12.2007 р. та залишити в силі ухвали господарського суду Черкаської
області від 04.10.2007 р. та від 05.10.2007 р.

Касаційне подання
мотивовано порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, зокрема ст. ст. 31, 30 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство).

Заслухавши пояснення
учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши
наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне подання підлягає
задоволенню частково, виходячи з наступного.

Припиняючи повноваження
ліквідатора банкрута ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що комітетом кредиторів подано клопотання
про припинення повноважень названого ліквідатора банкрута, яке мотивоване неналежним
виконанням ним своїх обов'язків у процедурі банкрутства та підтримане прокурором
Черкаської області і Черкаським обласним сектором з питань банкрутства, а ліквідатор
банкрута заперечень проти припинення його повноважень суду не подав, вимог ухвали
суду щодо надання копії ліцензії не виконав та в судове засідання не з'явився.

При цьому, суд першої
інстанції керувався ст. ст. 16, 24, 25 Закону про банкрутство.

Однак, відповідно
до ч. 13 ст. 30 Закону про банкрутство господарський суд за клопотанням комітету
кредиторів може припинити повноваження ліквідатора у разі невиконання або неналежного
виконання ліквідатором своїх обов'язків.

Отже, для припинення
повноважень ліквідатора банкрута судом повинен бути доведений факт невиконання або
неналежного виконання цим ліквідатором своїх обов'язків.

Як вірно вказано
судом апеляційної інстанції, при винесенні такої ухвали суд першої інстанції мав
зазначити конкретні обов'язки, покладені на ліквідатора Законом про банкрутство,
невиконання чи неналежне виконання яких допустив ліквідатор банкрута.

Втім, правильно
встановивши, що ухвала суду першої інстанції не вмотивована належним чином, суд
апеляційної інстанції не усунув самостійно зазначені порушення норм чинного законодавства.

Так, відповідно
до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції, а згідно зі ст.
101 цього Кодексу у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними
у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Беручи до уваги
приписи ст. 41 ГПК України, які передбачають, що господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням
особливостей, встановлених Законом про банкрутство, вищевказані процесуальні норми
зобов'язують суд апеляційної інстанції повторно переглядати справу про банкрутство
в оскаржуваній частині та надають йому право на прийняття відповідного рішення,
якщо такими діями суд апеляційної інстанції не підміняє суд першої інстанції щодо
здійснення основного провадження у справі.

Отже, у даному випадку
суд апеляційної інстанції мав з'ясувати наявність конкретних випадків невиконання
чи неналежного виконання ліквідатором банкрута своїх обов'язків на підставі наявних
у справі доказів. В залежності від встановленого суд апеляційної інстанції повинен
був або підтримати висновок суду першої інстанції щодо необхідності припинення повноважень
ліквідатора банкрута, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін, або не погодитись
з ним, скасувавши таку ухвалу та повернувши справу до суду першої інстанції для
подальшого розгляду справи про банкрутство.

Як вбачається, матеріали
справи містять достатньо доказів, поданих учасниками справи на підтвердження дій
ліквідатора, зокрема, щодо реалізації майна банкрута в порушення вимог чинного законодавства.

Відтак, суд апеляційної
інстанції мав самостійно надати правову оцінку таким доказам.

Крім того, не можна
визнати обґрунтованим посилання суду апеляційної інстанції на відсутність клопотання
комітету кредиторів про припинення повноважень ліквідатора банкрута.

Судом апеляційної
інстанції не було враховано те, що стаття 31 Закону про банкрутство, у випадку невиконання
або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно
з цим Законом, надає право суду усувати арбітражного керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) боржника від виконання ним своїх обов'язків за
власною ініціативою, без клопотання комітету кредиторів.

За таких обставин
справи постанова суду апеляційної інстанції про скасування ухвали про припинення
повноважень ліквідатора банкрута та, як наслідок, ухвали про призначення нового
ліквідатора банкрута, не може вважатися законною та обґрунтованою. У зв'язку з чим,
вона підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді
суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене та, скориставшись наданими
процесуальними правами, розглянути справу у відповідній частині з дотриманням приписів
чинного законодавства.

На підставі наведеного
та керуючись ст. ст. 31, 16, 25, 30 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 41, 99, 101, 1115, 1117, 1119
–11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне подання
Першого заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі ДПІ
у Лисянському районі Черкаської області та УПФ України у Лисянському районі Черкаської
області задовольнити частково.

2. Постанову Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 27.12.2007 р. у справі №
10-01-05-14-08/2820 скасувати.

3. Справу №
10-01-05-14-08/2820 передати на новий апеляційний розгляд до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду.

Головуючий Б.М.
Поляков

Судді Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук