ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
25.09.08                                                                                           Справа № 15/32
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                  Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                      Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», за вих № 21-16/85-201 від 17.07.2008р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2008 року,

у справі № 15/32 (суддя –суддя Деделюк Б.В.)

за позовом Приватного підприємства «Владар», с. Міжгір’я, Богородчанського району, Івано-Франківської області

до відповідача АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франківської

обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», м. Івано-Франківськ

про зобов’язання зняти заборону із заставленого майна.

за участю представників сторін:

від позивача: Ошколуп Л.С. –представник (довіреність № 24/9-08 від 24.09.2008р)

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2008р. (суддя Деделюк Б.В.) позов ПП «Владар», м. Міжгір’я задоволено. Зобов’язано акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»зняти заборону із заставного майна (бульдозер марки Т-130, реєстраційний номер Т 1194 ІФ, згідно свідоцтва про реєстрацією технологічного транспортного засобу ІФ № 000065), у зв’язку з повним виконанням умов кредитного договору № 34-24/3 від 14.07.2005р., відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що позивач взяті на себе зобов’язання за кредитним договором № 37-24/3 виконав в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження Богородчанського ДВС від 19.12.2007р. та довідка керуючого Івано-Франківської філії АКБ «Укрсоцбанк»№ 18-20/67-626 від 10.12.2007р..

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов’язання, забезпеченого заставою, а тому, в силу ч.3 ст. 24 Закону України «Про затвердження порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна», банк зобов’язаний зняти заборону із заставленого майна.

Не погоджуючись з рішенням місцевого гсподарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позивачу в позові відмовити.

Як на підставу, відповідач покликається, що місцевий господарський суд не дослідив обставини, що згідно договору кредиту № 54-24/3 від 01.09.2005р., АКБ «Укрсоцбанк»надав ПП «Владар»кредит для придбання трильовочного трактора марки МТЗ-Україна в розмірі 84 000,00 грн., для забезпечення якого укладено договір застави майна № Д-528 від 02.09.2005р. У зв’язку з неповерненням кредиту по вищевказаному договору, господарським судом прийнято рішення у справі № 3/157 від 21.09.2006р. про звернення стягнення на предмет застави. Оскільки майно (трактор колісний МТЗ 82,1 ТТР) пошкоджено, банк звернувся з позовом до ПП «Владар»про визнання права застави на бульдозер марки Т-130, реєстраційний номер Т 1194 ІФ.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представник в судовому засіданні, доводи, викладені в ній відхилив, покликаючись, що борг по кредитному договору № 37-23/3 від 14.07.2005р. повністю позичальником погашено, а тому відповідач, в силу п.3 ст.24 Закону України «Про затвердження порядку ведення державного реєстру обтяження нерухомого майна», зобов’язаний зняти заборону із заставного майна (бульдозер марки Т-130, реєстраційний номер Т 1194 ІФ).

Львівським апеляційним господарським встановлено:

14.07.2005р. між АКБ «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»(кредитор) та ПП «Владар»(позичальник) укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 37-24/3.

В забезпечення зобов’язання по кредитному договору №37/24-3 15.07.2007р. між АКБ «Укрсцбанк»в особі Івано-Франківської філії та ПП «Владар»          укладено договір застави майна Д-411 (бульдозер марки Т-130, реєстраційний номер Т 1194 ІФ).

На виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2006р., про стягнення з ПП «Владар»на користь АКБ «Укрсоцбанк»заборгованості в розмірі 23 046,38 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно, Державною виконавчою службою у Богородчанському районі 21.11.2006р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

19.12.2007р. Державною виконавчою службою Богородчанського управління юстиції прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду від 10.10.2006р.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого господарського суду належить скасувати, в позові відмовити, виходячи з наступного.

Підставою та предметом заявленого ПП «Владар»позову, є зобов’язати АКБ “Укрсоцбанк»зняти заборону із заставленого майна (бульдозер марки Т-130 реєстраційний номер Т 1194 ІФ) у зв’язку з повним виконанням умов кредитного договору № 37-24/3.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Частиною 3 ст. 11 ЦК України, встановлено, що цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Позивач у позовній заяві, з цим також погоджується місцевий господарський суд, вказує, що обов’язок відповідача зняти заборону із заставленого майна випливає із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про затвердження порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна».

З таким висновком місцевого господарського суду, Львівський апеляційний господарський суд не погоджується з наступних підстав.

Державна реєстрація обтяжень рухомого майна регулюється Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004р. № 830 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2005р. № 769). Тому покликання місцевого господарського суду на Закон є неправомірне.

Відповідно до п. 4 Порядку, державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Відповідно до абз. 1,2 п.6 Порядку, відомості обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повина містити електронний підпис обтяжувача.

Про внесення до Реєстру запису про обтяження рухомого майна реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу, другий примірник витягу реєстратор протягом п’яти днів надсилає боржнику (п. 12 Порядку).

Державна реєстрація про припинення обтяжень реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноважної ним особи.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більше як на п’ять років.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п’яти днів зобов’язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру (п. 24 Порядку).

Вищенаведений Порядок не містить положень що зобов’язують обтяжувача зняти заборону на майно, як і не містять припису, що така заборона накладається обтяжувачем. А тому місцевий господарський суд прийшов до невірного висновку, що зобов’язання банку зняти заборону із заставленого майна, випливає зі змісту п.3 ст. 24 Закону України «Про затвердження порядку ведення державного реєстру обтяження рухомого майна».

Висновок місцевого господарського суду не відповідає обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційним скарзі, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки невиконня боржником вимог іншого кредитного договору № 54-24/3 та відсутність заставного майна по іншому договору застави № Д-528 від 02.09.2005р. не впливають на обставини справи та не є підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу АКБ «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франківської філії задоволити.

2.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.07.2008р. скасувати. Прийняти нове рішення.

3.          В позові ПП «Владар»відмовити.

4.          Стягнути з ПП «Владар»на користь АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»в особі Івано-Франкіської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк»42,50 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

5.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Справу № 15/32 повернути Господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                    Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                    Мурська Х.В.