КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

07.07.08 р.                                                                                          № 14/124

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Шевченко В. Ю. (доповідач по справі),

суддів:

Міщенко П. К.

Яковлева М, Л,

секретар судового засідання          Лисунь Г.Д.

представники сторін:

від позивача:          Пулех А.І. –дов.№907 від 07.07.2008р., представник;

Стрижак Н.О. –дов.№908 від 07.07.2008р., представник;

від відповідача:           не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Оптима сервіс” на рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008 року

по справі №14/124 (суддя –Іваницький О.Т.)

за позовом          Державного підприємства „Миргородське лісове господарство”

до          Приватного підприємства „Оптима сервіс”

про          стягнення 13743,00 грн.,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство „Миргородське лісове господарство” звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства „Великий шлях” про стягнення 13743,00 грн. (а.с.2-4).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. по справі №14/124 позовні вимоги задоволено (а.с.63-36).

Не погоджуючись із рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ст.96 ГПК України, позивач надав відзив на апеляційну скаргу у справі №14/124, в якому просить залишити без змін рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. у справі №14/124, а апеляційну скаргу Приватного підприємства „Оптима сервіс” без задоволення.

В судовому засіданні 07.07.2008р. представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечували з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали апеляційного суду від 10.06.2008р. виконав в повному обсязі, просив справу розглядати без участі його представника (супровідний лист вих.№019 від 19.06.2008р.)

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судова колегія апеляційного суду виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що між Державним підприємством „Миргородське лісове господарство” та Приватним підприємством „Оптима сервіс” укладений договір підряду №00011 від 12.07.2006р., за яким позивач доручив, а відповідач взяв на себе зобов'язання відповідно до проектно-кошторисної документації, здійснити роботи по ремонту 2-х поверхового будинку розташованого за адресою: Полтавська область, с. В. Сороченці (а.с.8-12). Пунктом 2.1 договору визначена договірна ціна робіт в сумі 103260,00грн. Пунктом п.2.3 договору передбачено, що зазначена ціна підлягає коригуванню після уточнення обсягів робіт. Остаточна ціна визначається при підписанні Акту виконаних робіт.

Сторонами умови договору №00011 виконанні, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, складено довідки про вартість виконаних підрядних робіт №КБ-3 (а.с.79-80) та підписані акти приймання-передачі виконаних робіт №КБ-2в №1 (а.с.81-96) за липень-серпень 2006р. на загальну суму 79165,20грн.

Під час апеляційного провадження представник позивача пояснив, що заперечень та/або зауважень щодо якості та вартості виконаних робіт у позивача не було, виконанні роботи на суму 79165,20грн. оплачені в повному обсязі.

29.08.2007р. Контрольно-ревізійним відділом в м. Миргород та Миргородському районі проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої складено акт №01-31/70 від 29.08.2007р. Витяг з акту знаходиться в матеріалах справи (а.с.13-16).

Під час перевірки орган КРУ дійшов висновку про припущення позивачем порушення п.п.3.3.10.1 ДБН Д.1.1.1-2000 „Правила визначення вартості будівництва”, яке полягало у врахуванні у витратах на відрядження вартості найму житла без підтверджуючих документів. Згідно акту перевірки, в зв’язку з цим порушенням сума завищення вартості виконаних будівельних робіт становить 13743,00грн.

Листом вих.№862 від 20.09.2007р. позивач повідомив відповідача про виявлені Контрольно-ревізійним відділом в м. Миргороді завищення вартості виконаних відповідачем підрядних робіт та просив повернути кошти в сумі 13743,00грн. (а.с.45). Відповідач відповів, що вимога про повернення коштів в сумі 13743,00грн. є безпідставною (а.с.48).

26.03.2008р. ДП „Миргородське лісове господарство” звернулося до суду з позовом про стягнення з ПП „Оптима сервіс” 13743,00 грн. як зайво переплачених (а.с.2-3). Жодними нормами матеріального права позивач заявлений позов не обґрунтовував.

Задовольняючи зазначений позов місцевий суд послався на ст.193 ГК України, ч.2 ст.530 та ст.1212 ЦК України та дійшов висновку, що 13743,00грн. підлягають стягненню з відповідача як перераховані без достатньої правової підстави.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Загальні умови виконання підрядних робіт врегульовуються ст.837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Згідно ч.1 ст.877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Частиною 4 статті 882 ЦК України, зокрема, передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Укладання сторонами по справі договору №00011 від 12.07.2006р., дії сторін по виконанню його умов, в тому числі проведенню ремонтно-будівельних робіт відповідачем, їх прийняття та оплата позивачем, є підтвердженням того, що Державне підприємство „Миргородське лісове господарство” та Приватне підприємство „Великий шлях” перебували у договірних відносинах підряду.

Таким чином, обсяг прав обов’язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт та договором №00011 від 12.07.2006р.

Відповідно п.3 ст.3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Ціна в договорі №00011 від 12.07.2006р. встановлена за домовленістю сторін, про що свідчать угода про визначення договірної ціни (а.с.134) та локальний кошторис 2-1-1 (а.с.135-145).

Частини 2 та 3 ст.632 ЦК України передбачає, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно п.2.4 договору №00011 договірна ціна може змінюватись шляхом укладання додаткових угод (а.с.8). Як підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками провадження додаткових угод про зміну договірної ціни договору №00011 не укладалося.

Сума вартості виконаних будівельних робіт за договором №00011 могла бути перевірена посадовими особами позивача під час укладання та виконання договору, в тому числі на момент прийняття виконаних робіт –підписання актів приймання-передачі. Жодних зауважень з цього приводу позивач не висловив. Таким чином, зобов’язання по оплаті виконаних робіт, які прийняв на себе позивач, мали бути виконані ним відповідно до договору.

В разі встановлення неналежного виконання посадовими особами позивача своїх обов’язків що призвело до надлишкових витрат, відповідні особи можуть нести відповідальність передбачену чинним законодавством.

Акт ревізії Контрольно-ревізійного відділу №01-31/70 від 29.08.2007р. є документом який з приводу наявності/відсутності відповідних порушень містить лише думку органу який його склав. Зазначений акт не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили. Тобто акт ревізії №01-31/70 від 29.08.2007р. не є підставою для стягнення з відповідача коштів одержаних відповідно до умов договору.

Судова колегія апеляційного суду констатує також наступне. Спірні кошти в сумі 13743,00грн. не можуть бути визнані майном, яке набуте або зберігається відповідачем без достатньої правової підстави, а положення ст.1212 ЦК України застосовані місцевим судом помилково.

Зазначена стаття ЦК України регулює окремий вид недоговірного зобов'язання, що виникає внаслідок набуття або збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх правових підстав.

Безпідставність набутого або збереженого майна, відповідно до ст.1212 ЦК України полягає в тому, що придбання або збереження майна відбувається без правових підстав, встановлених законом або договором.

Предметом спору по даній справі є зобов'язання між позивачем та відповідачем, які виникли на підставі умов договору №00011. Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження позивачем не надано доказів визнання недійсним повністю чи частково договору №00011. Отже, зобов'язання сторін були договірні, і кошти в сумі 13743,00грн. набувалися відповідачем на правових підставах.

Таким чином, позов про стягнення з відповідача на користь позивача зазначених коштів не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого суду є наслідком невірного застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.1 та 4 ч.1 ст.104 ГПК України неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до прийняття невірного рішення, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Виходячи із наведеного, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. має бути скасоване повністю.

Апеляційна скарга Приватного підприємства „Оптима сервіс” підлягає задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача не задоволенні, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 68,72 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Оптима сервіс” задовольнити.

2. Рішення господарського суду Полтавської області від 13.05.2008р. у справі №14/124 скасувати повністю.

3. Постановити по справі №14/124 нове рішення, яким в позові Державного підприємства „Миргородське лісове господарство” відмовити повністю.

4. Стягнути з Державного підприємства „Миргородське лісове господарство” (37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Козацька, 22/1, р/р №556 в ПРКБ „Приватбанк”, МФО 351401, код 00992697) на користь Приватного підприємства „Оптима сервіс” (36007, м. Полтава, пров. Микитенка, 2, кв.2, р/р 5400 в АКІБ „УкрСиббанк” в. Харкові, МФФО 351005, код 33574763) 68,72 грн. витрат на сплату державного мита.

5. Справу №14/124 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                      Шевченко В. Ю.

Судді:

Міщенко П. К.

Яковлєв М. Л.

Дата відправки 14.07.08